Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №0610/2-1714/12
Доповідач Кочетов Л. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Кочетова Л.Г.,

суддів Снітка
С.О., Худякова А.М.,

за участю секретаря
Камінної М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Коростенського районного сектора
управління Державної міграційної
служби України в Житомирській області
про визнання особи такою, що втратила
право на користування житловим
приміщенням та зняття з реєстраційного
обліку за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 16 травня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2012 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з вказаним позовом та
в обгрунтування вимог зазначив, що він
є власником квартири АДРЕСА_1. В даній
квартирі зареєстрований відповідач,
який з 10.09.2011 року в ній не проживає. На
підставі викладеного, просив визнати
ОСОБА_2 таким, що втратив право на
користування зазначеним житловим
приміщенням та зняти його з
реєстраційного обліку.

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 16 травня 2013 року позов
задоволено частково, відповідач
визнаний втратившим право
користування житлом, у решті позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт
просить рішення суду в частині
задоволення позову скасувати,
постановивши нове - про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Вислухавши доводи осіб, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1. Вказана
квартира подарована йому відповідачем
31 березня 2011 року (а.с. 3).

З 2002 року до часу розгляду справи судом
першої інстанції, у спірній квартирі
був зареєстрований відповідач (а.с. 56).

Згідно з вимогамич. 2 ст. 405 ЦК України,
член сім'ї власника житла втрачає
право на користуванняцим житлом у
разі відсутності члена сім'ї без
поважних причин понад один рік, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ним і власником житла або законом.

У відповідності до положень ст. ст. 10, 60
ЦПК України, кожна сторона повинна
довести суду ті обставини, на які
посилається, як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Задовільняючи позов в частині визнання
ОСОБА_2 втратившим право на житло, суд
першої інстанції виходив з того, що
факт його непроживання без поважних
причин в квартирі АДРЕСА_1
підтверджується показами свідків.

З такими висновками суду погодитись не
можна.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що
відповідач близько 2 років у спірній
квартирі не проживає, проте дати
пояснення звідки їм це відомо та які
причини непроживання відповідача не
змогли.

В частині строку відсутності
відповідача за місцем проживання,
пояснення свідків суперечать
твердженням позивача, оскільки вони
зазначають більш тривалий період.

Відповідач ту обставину, що він не
проживав у вказаній квартирі,
категорично заперечує.

Позивачем не надано будь-яких доказів
того, що відповідач не проживає в
квартирі без поважних причин.

За таких обставин, висновки суду першої
інстанції про наявність підстав для
визнання відповідача втратившим прово
проживання в зазначеній квартирі не
відповідають обставинам справи.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що позовна вимога про
визнання втратившим право на житло
задоволенню не підлягає, рішення суду в
цій частині підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 309,
313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовільнити.

Рішення Коростенського міськрайонного
суду Житомирської області від 16 травня
2013 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання особи такою, що втратила
право на користування житловим
приміщенням відмовити за
безпідставністю.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий Судді