22-ц/775/555/2014(м)
Головуючий в 1 інстанції: Костромітіна
Доповідач: Попова С.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

13 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого
Ігнатоля Т.Г.,

суддів
Мироненко І.П., Попової С.А.,

при секретарі
Брежнєві Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні в
місті Маріуполі апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 17 грудня 2013 року
у справі за поданням
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції про
примусове проникнення до житла ОСОБА_1,
-

В С Т А Н О В
И Л А:

У грудні 2013 року Орджонікідзевський
ВДВС Маріупольського МУЮ звернувся до
суду із поданням про примусове
проникнення до житла ОСОБА_1,
зазначаючи наступне. На виконанні
Орджонікідзевського ВДВС знаходиться
виконавчий лист № 6-2200 від 02.12.2009р.,
виданий Новозаводським районним судом
міста Чернігова про стягнення в
солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа банк»
заборгованості за кредитним договором
на загальну суму 249953,34грн. Виконавче
провадження відкрито за постановою від
29.01.2010р. Оскільки боржник ОСОБА_1, як
виявлено державним виконавцем,
рухомого та нерухомого майна,
земельних ділянок, рахунків в
установах банків не має, не працює, то
за постановою державного виконавця від
03.03.2012р. стягнення звернуто на пенсію
боржника, з якої утримано 3382,70грн. В
добровільному порядку присуджена сума
ОСОБА_1 не сплачується, а неодноразові
виходи державного виконавця за адресою
її проживання для перевірки майнового
стану виявилися безрезультатними,
оскільки двері ніхто не відчиняв.

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 17 грудня 2013 року подання
Орджонікідзевського ВДВС
Маріупольського МУЮ задоволено. Надано
дозвіл посадовій особі
Орджонікідзевського ВДВС
Маріупольського МУЮ на примусове
проникнення до житлового приміщення
ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 - для
проведення виконавчих дій.

В апеляційній скарзі заінтересована
особа - ОСОБА_1 просить ухвалу суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
подання ВДВС, посилаючись на неповне
з"ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, які
суд вважав встановленими, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Орджонікідзевського ВДВС
- Голояд О.В., яка заперечувала проти
доводів скарги, розглянувши справу
відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України у
відсутність повідомленої про дату і
час розгляду справи заінтересованої
особи ОСОБА_1 телефонограмою,
дослідивши матеріали даної справи і
матеріали виконавчого провадження,
обговоривши доводи скарги і пояснення
апелянта від 29.04.2014р., колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, за таких підстав.

Як встановлено судом і це підтверджено
матеріалами справи, в провадженні
Орджонікідзевського ВДВС
Маріупольського МУЮ знаходиться
виконавче провадження, відкрите за
постановою ВП № 16950358 з примусового
виконання виконавчого листа
Новозаводського районного суду міста
Чернігова № 6-2200 від 02.12.2009р. про
стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа Банк»
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 157718,88грн. та 92234,46 грн. пені за
договором поруки.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1

За наслідками виходу державного
виконавця до вказаного помешкання,
здійсненого після учинення дій з
виявлення наявності в боржника
рухомого та нерухомого майна, складено
акти від 02.08.2013р., 09.12.2013р. за змістом
яких під час візиту для перевірки
майнового стану боржника за вказаною
адресою двері ніхто не відчинив.

Приймаючи рішення про задоволення
подання ВДВС, суд першої інстанції
виходив з того, що оскільки у боржника
відсутні достатні кошти для
задоволення вимог стягувача, то захід
про проникнення до житла боржника для
виявлення майна, аби звернути на нього
стягнення у виконання судового
рішення, є обґрунтованим.

З такими висновками не можна не
погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до статей 1, 5 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб, зазначених у цьому
Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів. Державний
виконавець зобов'язаний вжити заходів
примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

За положеннями п. 10 ч. 3. ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право звертатися до суду з поданням
про розшук боржника - фізичної особи
або дитини чи про постановлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної або іншої
особи, в якої перебуває майно боржника
чи майно та кошти, належні боржникові
від інших осіб, або дитина, стосовно
якої складено виконавчий документ про
її відібрання.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України
питання про примусове проникнення до
житла чи іншого володіння боржника -
фізичної особи або особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий
документ про її відібрання, при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

Як вбачається з дослідженого в ході
апеляційного перегляду справи
матеріалу виконавчого провадження №
16950358, ОСОБА_1 зареєстрована за даними
адресного бюро в помешканні - квартира
АДРЕСА_1 що збігається з адресою у
виконавчому документі, і проникнення
до якого з метою встановлення
наявності в ньому майна боржника
прагне територіальний відділ
державної виконавчої служби.

З огляду на тлумачення, що містяться у
рішення Конституційного Суду України
№ 4-рп/2011 від 31.05.2011р., питання про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника-фізичної
особи або особи, у якої знаходиться
майно боржника чи майно та кошти,
належні боржникові від інших осіб,
вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи. Крім того,
Конституційний Суд наголосив, що
гарантія недоторканості житла не
поширюється на випадки, коли суспільні
інтереси вимагають правомірного
обмеження прав людини, зокрема для
захисту прав і законних інтересів
інших членів суспільства. Обмеження
права особи на недоторканість житла,
яке визначено в Конституції України і
міжнародно-правових актах, визнається
легітимним втручанням держави в права
людини з метою забезпечення загального
блага.

Тобто, як законодавець у змісті п. 10 ч. 3.
ст. 11 Закону України "Про виконавче
провадження", так і Конституційний Суд
України визначають за можливе
вирішення питання про проникнення до
житла або альтернативно до іншого
володіння.

Відтак, доводи апеляційної скарги
ОСОБА_1 про неможливість проникнення до
жилого приміщення, що не є її власністю,
не є такими, що ґрунтуються на вимогах
закону.

За змістом апеляційної скарги ОСОБА_1
визначає застосований судом захід як
порушення прав власника квартири,
задекларованих у ст. 30 Основного закону
держави, де і вона у встановленому
законом порядку зберігає право на
житло. Але, оскільки ОСОБА_1, як
власником квартири, не оскаржені дії
ВДВС з цього приводу, ці доводи ОСОБА_1
не впливають на правильність висновку
суду саме щодо надання дозволу на
проникнення до її житла з метою
виявлення наявного майна для виконання
судового рішення.

Відомості актів державного виконавця
від 02.08.2013р., 09.12.2013р. про те, що в
помешканні боржників не відкривають
двері, не спростовані. Тому колегія
суддів не може погодитись із доводами
апеляційної скарги заінтересованої
особи про невідповідність дійсності
цих відомостей у актах.

Оскільки ухвала суду щодо проникнення
до житла не оскаржується власником
цього помешкання, то відсутні підстави
в даній справі вважати порушеними
права боржника ОСОБА_1 щодо
недоторканості її житла, оскільки
метою такого проникнення є складання
акту опису майна задля подальшого
виконання виконавчих документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України суд
негайно розглядає подання, зазначене в
частині першій цієї статті, без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

З огляду на наведені положення, не є
спроможними посилання в апеляційній
скарзі ОСОБА_1 на порушення судом
процесуального закону у зв'язку з
розглядом постановленого перед судом
питання у її відсутність.

Виконання судових рішень - це заключна
стадія цивільного процесу, а саме
заключний етап у процесі реалізації
захисту цивільних прав, у цьому разі
порушених прав ПАТ «Альфа-Банк», а
згідно з прецедентною практикою
Європейського суду з прав людини для
визначення розумного строку розгляду
справи включається період з
надходження до суду позовної заяви й
закінчується виконанням рішення суду.

З огляду на вчинені дії ВДВС щодо
пошуку наявності у боржників
нерухомого майна, транспортних
засобів, що не призвело до результату, і
стягнення з загальної суми
присудженого боргу понад 240тис.грн.
лише 3382грн. за рахунок стягуваних
коштів з пенсії боржника з березня 2012
року, а також незаявлення в ході
виконавчого провадження боржниками, в
тому числі ОСОБА_1, державному
виконавцю в порядку ч. 5 ст. 52 Закону
України «Про виконавче провадження»
відомостей про інші джерела, за рахунок
яких має відбутись погашення
присуджених сум, колегія суддів
погоджується з процесуальним рішенням
суду першої інстанції щодо надання
дозволу на проникнення до житла ОСОБА_1,
як способу захисту прав стягувача, що
довготривалий час не отримує
присуджених сум, стягнення яких
здійснюється в примусовому порядку
державною виконавчою службою.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга, за
необґрунтованістю доводів, відповідно
до ст. 312 п. 1 ЦПК України підлягає
відхиленню, а ухвала суду як така, що
постановлена з дотриманням
процесуального порядку - залишенню без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 п. 1 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 17 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала не підлягає касаційному
оскарженню.

Головуючий

Судді