Справа № 572/1511/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2014 року

Сарненський районний суд Рівненської
області в складі :

головуючий суддя -
Товстика І.В.

при секретарі -
Полупан Р.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сарни цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, визнання права власності на
спадкове нерухоме майно,-

В С Т А Н О
В И В :

ОСОБА_3 звернувся із позовом до ОСОБА_2
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення, визнання права
власності на спадкове нерухоме майно.

Позивач в обґрунтування позовних
вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3
померла його баба ОСОБА_4, після смерті
якої відкрилась спадщина за заповітом,
що складається із будинковолодіння
АДРЕСА_1, яке вона успадкувала як
спадкоємець першої черги за законом
після смерті чоловіка ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_4, вступивши в
управління спадковим майном, так як на
момент смерті спадкодавця проживала з
ним у спірному будинку, однак не
оформила прийняття спадщини у
встановленому порядку, хоча фактично
володіла нерухомим майном як власник, в
зв"язку з чим посвідчила 17.12.1997 року
заповіт на його користь, яким заповіла
спірне будинковолодіння.

ОСОБА_3 вказує, що на момент смерті
баби ОСОБА_4 постійно проживав з нею у
спірному житловому будинку, однак без
реєстрації, що ставить під сумнів факт
прийняття ним спадщини за заповітом,
крім того нотаріусом відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом в зв"язку із відсутністю
правовстановлюючих документів на
спірне нерухоме майно на ім"я
спадкодавця, а тому виникла
необхідність у судовому захисті
цивільних прав, просить встановити
факт права власності за померлою
ОСОБА_4 на житловий будинок з
господарськими будівлями АДРЕСА_1,
встановити факт своєчасного прийняття
ним спадщини за заповітом, та визнати
за ним право власності на спадкове
нерухоме майно у виді будинковолодіння
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_4

Представник позивача ОСОБА_6
письмовою заявою просить розглядати
справу у відсутності сторони позивача,
підтримує позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 письмовою заявою
позов визнала, не заперечує щодо його
задоволення.

Суд, дослідивши письмові докази,
вважає, що позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення зі слідуючих
підстав.

Згідно свідоцтва про одруження
НОМЕР_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 29.08.1956 року.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно
свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2
вилданого 21.06.1997 року.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно
свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3,
виданого 05.04.2003 року.

Згідно свідоцтва про народження серія
НОМЕР_4 ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5,
її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу
серія НОМЕР_5 ОСОБА_8 та ОСОБА_2
зареєстрували шлюб 16.07.1988 року, дружині
присвоєно прізвище ОСОБА_2.

Згідно свідоцтва про народження серія
НОМЕР_6 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2,
його батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_2

Заповітом нотаріально посвідченим
17.12.1997 року, який станом на 07.05.2014 року не
змінений та не скасований, ОСОБА_4
заповіла спірне будинковолодіння
онуку ОСОБА_1

Довідка Клесівської селищної ради
від 02.12.2013 року підтверджує, що ОСОБА_5
до дня смерті проживав АДРЕСА_1 з
дружиною ОСОБА_4

Згідно свідоцтва про право особистої
власності на будівлю виданого
виконкомом Клесівської селищної ради
депутатів трудящих Ровенської області
21.01.1966 року ОСОБА_5 на праві власності
належить домоволодіння АДРЕСА_2, яке за
ним зареєстроване згідно технічного
паспорту на садибний (індивідуальний)
житловий будинок від 05.11.2013 року.

Довідка Клесівської селищної ради
від 08.05.2014 року підтверджує, що
будинковолодіння АДРЕСА_2 на даний час
обліковується за адресою АДРЕСА_1 в
зв"язку з упорядкуванням нумерації
будинків на початку 70-х років минулого
сторіччя.

Згідно роз"яснень п.3.1 Листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування" - відповідно до абз. 3 ч. 2
ст. 331 ЦК, якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3
Закону України від 01 липня 2004 року "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" права на
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3
зазначеного Закону права на нерухоме
майно, що виникли до набрання чинності
цим Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

При вирішенні спорів про визнання
права власності на спадкове майно
судам слід керуватися законодавством,
яке регулювало виникнення права
власності у самих спадкодавців на
момент закінчення будівництва
будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР
1963 року, Законом України "Про
власність", Законом України від 07
грудня 1990 року N 553-XII "Про місцеві Ради
народних депутатів та місцеве і
регіональне самоврядування", Законом
України від 25 грудня 1974 року "Про
державний нотаріат", постановою Ради
Міністрів Української РСР від 11
березня 1985 року N 105 "Про порядок обліку
житлового фонду в Українській РСР",
Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 13 квітня
1979 року за N 112/5, Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 12 травня
1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР від 31 січня 1966 року,
Інструкцією про порядок вчинення
нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, затвердженою наказом Міністра
юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975
року N 45/5, Інструкцією про порядок
вчинення нотаріальних дій виконавчими
комітетами міських, селищних,
сільських Рад депутатів трудящих,
затвердженою наказом Міністра юстиції
УРСР від 19 січня 1976 року N 1/5, та іншими
нормативними актами.

Судом достовірно встановлено, що
ОСОБА_4 як спадкоємець першої черги за
законом успадкувала шляхом вступу в
оперативне управління
будинковолодіння АДРЕСА_1 після смерті
чоловіка ОСОБА_5, яке належало йому на
праві власності, так як реєстрація
права особистої власності відбулась
згідно вимог Інструкції про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР від 31 січня 1966 року, в
зв"язку з чим на підставі факту права
власності на нерухоме майно за ОСОБА_4
будинковолодіння АДРЕСА_1 входить до
складу спадщини після смерті
останньої.

Постановою нотаріуса Сарненської
районної державної нотаріальної
контори від 28.03.2014 року ОСОБА_1
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом після
смерті спадкодавця ОСОБА_4

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№7 "Про судову практику у справах про
спадкування" - якщо постійне проживання
особи зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини не підтверджено відповідними
документами, у зв'язку із чим нотаріус
відмовив особі в оформленні спадщини,
спадкоємець має право звернутися в суд
із заявою про встановлення факту
постійного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини, а не про
встановлення факту прийняття спадщини.

Довідка Клесівської селищної ради від
08.01.2014 року, акт про встановлення факту
проживання від 17.10.2013 року
підтверджують, що ОСОБА_3 з 2002 року
постійно проживав без реєстрації з
бабою ОСОБА_4 АДРЕСА_1, зокрема і на
момент її смерті, проживає в будинку і
на даний час.

Таким чином, суд вважає, що наявні
правові підстави для встановлення
факту постійного проживання ОСОБА_1 зі
спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття
спадщини, а не про встановлення факту
прийняття спадщини.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3
дійсно прийняв спадщину за заповітом у
виді будинковолодіння, так як вступив в
оперативне управління спадковим
майном, спадкодавець ОСОБА_4 фактично
мала у власності будинковолодіння, що
після її смерті на підставі факту права
власності входить до спадкової маси, а
тому позовні вимоги, які є законними та
обґрунтованими, підлягають до
задоволення.

Керуючись ст.ст.529,534,548,549 ЦК України 1963
року, п.3.1 Листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування", п.23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№7 "Про судову практику у справах про
спадкування", ст.ст.3,4 Закону України
від 01 липня 2004 року "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", ст.ст. 5, 6, 212-215, 256
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш
И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, визнання права власності на
спадкове нерухоме майно задовольнити
частково.

Встановити факт права власності за
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, на
будинковолодіння АДРЕСА_1

Встановити факт постійного
проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, на час
відкриття спадщини, в житловому
будинку АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на садибний (індивідуальний)
житловий будинок АДРЕСА_1 загальною
площею приміщень 66,0 м.кв., житловою
площею 40,9 м.кв., допоміжною площею 25,1
м.кв. та господарські будівлі, споруди в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
протягом 10-ти днів з дня проголошення
рішення через Сарненський районний
суд.

СУДДЯ: