Номер провадження: 22-ц/785/4321/14
Номер справи місцевого суду: 500/3789/13-ц
Головуючий у першій інстанції Швець
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої
О.С.

суддів
Косогор Г.О., Ісаєвої Н.В.

при
секретарі Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу з
апеляційною скаргою ОСОБА_2,
представника ОСОБА_3 на рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 13 лютого 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до державного підприємства
«Ізмаїльський морський торговельний
порт» про стягнення одноразової
матеріальної допомоги, середнього
заробітку за час затримки розрахунку
та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до державного
підприємства «Ізмаїльський морський
торговельний порт» про стягнення
одноразової матеріальної допомоги,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та моральної шкоди,
посилаючись на те, що він з 03 серпня 1983
року по 25 грудня 2012 року працював у
державному підприємстві «Ізмаїльський
морський торговельний порт» на посаді
докера-механізатора, але під час
звільнення, йому не нарахували та не
сплатили одноразову матеріальну
допомогу, що передбачено колективним
договором. В зв'язку з чим просив суд
стягнути з відповідача матеріальну
допомогу у розмірі 36 315 грн., середній
заробіток за час затримки розрахунку у
розмірі 34 219 грн. 36 коп. та моральну
шкоду у розмірі 10 000 грн.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 13 лютого 2014
року в задоволені позову ОСОБА_3 до
державного підприємства «Ізмаїльський
морський торговельний порт» про
стягнення одноразової матеріальної
допомоги, середнього заробітку за час
затримки розрахунку та моральної шкоди
відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати, постановити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі, посилаючись на те, що
судом порушені норми матеріального
права.

В судове засідання сторони не
з'явилися, про слухання справи були
сповіщені належним чином (а.с. 90-92).

Зі змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми процесуальними правами на
власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України
неявка сторін, належним чином
повідомлених про час та місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
матеріали справи, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 03 серпня
1983 року по 25 грудня 2012 року працював у
ДП ІМТП на посаді докера-механізатора,
що підтверджено трудовою книжкою
позивача. Позивач звільнений 25 грудня
2012 року за власним бажанням у зв'язку з
виходом на пенсію. Колективним
договором на 2012-2014 роки між
адміністрацією та профспілковим
комітетом ДП ІМТП та змінами до
вказаного договору передбачена
виплата одноразової матеріальної
допомоги при звільненні з виходом на
пенсію, яка сплачується з чистого
прибутку підприємства, не сплачується
у разі наявності систематичного (два та
більше разів) грубого порушення
трудової дисципліни.

Також судом було встановлено, що ОСОБА_3
в жовтні 1988 року був затриманий за
розкрадання майна ДП ІМТП, за що йому
було винесено громадський осуд, а 18
квітня 1996 року вироком Ізмаїльського
міського суду визнаний винним у
скоєнні розкрадання державного майна у
ДП ІМТП.

Також було встановлено, що згідно до
звіту про фінансові результати ДП ІМТП
у 2012 році прибутку не отримало.

Відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_3
до державного підприємства
«Ізмаїльський морський торговельний
порт» про стягнення одноразової
матеріальної допомоги, середнього
заробітку за час затримки розрахунку
та моральної шкоди, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 в
жовтні 1988 року був затриманий за
розкрадання майна ДП ІМТП, за що йому
було винесено громадський осуд, а 18
квітня 1996 року вироком Ізмаїльського
міського суду Одеської області був
визнаний винним у скоєнні розкрадання
державного майна у ДП ІМТП, а оскільки
виплата одноразової матеріальної
допомоги при звільненні з виходом на
пенсію, не сплачується у разі наявності
систематичного (два та більше разів)
грубого порушення трудової дисципліни,
ОСОБА_3 не була виплачена одноразова
матеріальна допомога.

Крім того одноразова матеріальна
допомога при звільненні з виходом на
пенсію сплачується підприємством з
чистого прибутку підприємства, однак у
2012 році ДП ІМТП прибутку не отримало.

З вказаними висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2,
представника ОСОБА_3 про те, що
відповідачем не було надано суду
доказів, а саме обвинувального вироку
суду, який би свідчив про скоєння
позивачем у жовтні 1988 року розкрадання
майна відповідача, не приймаються до
уваги, оскільки спростовуються
матеріалами справи, а саме тим, що
вироком Ізмаїльського міського суду
Одеської області від 18 квітня 1996 року
ОСОБА_3 був визнаний винним у скоєнні
розкрадання державного майна у ДП ІМТП.

Інші доводи апеляційної скарги також
не приймаються до уваги, оскільки вони
також спростовуються матеріалами
справи, а письмових доказів на
підтвердження доводів апеляційної
скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів розглянувши справу в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, рішення суду
відповідає фактичним обставинам
справи, а наведені в апеляційної скарги
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги на увагу не заслуговують, та
задоволенню не підлягають, підстав для
ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу
прийшла до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308,
313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника
ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 13 лютого 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку на протязі
двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________
О.С. Комлева

Судді ______________________________________
Г.О. Косогор

______________________________________ Н.В. Ісаєва