Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1123/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Галицький В. В.
Доповідач Фомічов С. Є.
УХВАЛА

Іменем України

13.05.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого судді - Фомічова С.Є.

суддів - Гайсюк О.В.

Карпенко О.Л..

при секретарі - Діманова
Н.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «ПРАЙМ БАНК»
до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про
звернення стягнення на майно, за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «ПРАЙМ БАНК»
на рішення Вільшанського районного
суду Кіровоградської області від 05
лютого 2014 року і

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство
«ПРАЙМ-БАНК» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на майно.

В обґрунтування своїх вимог зазначали,
що 27 липня 2012 року між позивачем та
ОСОБА_5 укладено кредитний договір
№1404/0564-5 та в подальшому внесено зміни
додатковими угодами №1 від 03 серпня 2012
року, № 2 від 25 грудня 2012 року та № 3 від
08 січня 2013 року. Відповідно до
банківських виписок ОСОБА_5 отримав від
позивача за кредитним договором та
додаткових угод кредит у розмірі 3 млн.
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 26%
річних на строк до 20 серпня 2013 року.
Кредитним договором та додатковими
угодами було встановлено графік
погашення кредиту та відсотків. ОСОБА_5
зобов'язався своєчасно та у повному
обсязі повернути позивачу кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитом і виконати всі взяті на себе
зобов'язання відповідно до умов
кредитного договору.

Для забезпечення виконання
зобов'язання за вказаним кредитним
договором 03 серпня 2012 року між
позивачем та відповідачем були
укладені наступні договори застави
рухомого майна:

№Z1404/0564-5/3 про заставу транспортного
засобу марки «КРАЗ» моделі 63221-023 КТА-25,
тип ТЗ - автокран більше 20т-С, 1992 року
випуску, жовтого кольору, шасі НОМЕР_1,
р. н. НОМЕР_2, транспортного засобу марки
«МАЗ» моделі 544008, тип ТЗ - сідловий
тягач-Е, 2008 року випуску, червоного
кольору, шасі НОМЕР_3, р. н. НОМЕР_4,
транспортного засобу трактор колісний,
марки Т-150 (ПМЗ-2), 1999 року випуску,
заводський НОМЕР_5, двигун НОМЕР_6, р. н.
НОМЕР_7, вартість яких була визначена за
домовленістю сторін у 283450 грн.;

№Z1404/0564-5/4 про заставу транспортного
засобу марки «КАМАЗ», моделі 55111 КТА-25,
тип ТЗ - автокран більше 20т-С, 2007 року
випуску, оранжевого кольору, шасі
НОМЕР_8, р н. НОМЕР_9, транспортного
засобу трактор, марки Т-150К-БКУ-1М, 1986
року випуску, заводський НОМЕР_10,
двигун НОМЕР_11, р. н. НОМЕР_12, вартість
яких була визначена за домовленістю
сторін у 273800 грн.;

№Z1404/0564-5/5 про заставу транспортного
засобу марки «КАМАЗ», моделі 55111 КТА-25,
тип ТЗ - автокран більше 20т-С, 2007 року
випуску, оранжевого кольору, шасі
НОМЕР_13, р. н. НОМЕР_14, транспортного
засобу трактор колісний, марки Т-150К, 1985
року випуску, заводський НОМЕР_15,
двигун НОМЕР_16, р. н. НОМЕР_17, вартість
яких була визначена за домовленістю
сторін у 272600 грн.

В зв'язку з неналежним виконання своїх
зобов'язань ОСОБА_5 станом на 10 вересня
2013 року виникла заборгованість в
розмірі 2219141 грн. 39 коп., а саме: 1980000 грн.
неповернутого кредиту, 57826 грн. 85 коп.
відсотків за користування кредитом,
54378 грн. 17 коп. у зв'язку з простроченням
виплати кредиту та 126936 грн. 37 коп. пені.

Посилаючись на зазначені обставини
позивач просив звернути стягнення на
транспортні засоби, які є предметами
застави, встановивши спосіб реалізації
предмета застави шляхом надання ПАТ
«ПРАЙМ-БАНК» права продажу предмета
застави з укладанням від імені
відповідача договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем, та оскільки сума
заставленого майна не покриває вимоги
заставодержателя, позивач також просив
звернути стягнення на інше майно
відповідача на суму якої не вистачає.

В подальшому позивач двічі
змінював предмет позову та остаточно
просить лише звернути стягнення на
майно відповідача на загальну суму 1389291
грн. 39 коп., яке належить останньому на
праві власності, шляхом його
реалізації позивачем від імені
відповідача третім особам. Звернення
стягнення на транспортні засоби в сумі
829850 грн. відповідно до пунктів 6.2.3
договорів застави позивач здійснює в
позасудовому порядку.

Рішенням Вільшанського районного суду
Кіровоградської області від 05 лютого
2014 року у задоволенні позовних вимог
ПАТ «ПРАЙМ-БАНК» відмовлено.

В апеляційній скарзі вимог ПАТ
«ПРАЙМ-БАНК» ставить питання про
скасування рішення суду першої
інстанції, з ухваленням нового рішення,
яким задовольнити їх позовні вимоги
відмовити в повному обсязі. Зазначали,
що ухвалене рішення не відповідає
вимогам норм матеріального та
процесуального права. Судом першої
інстанції не було в повному обсязі
з'ясовані дійсні обставини справи та не
дана належна оцінка встановленим
фактам.

ПАТ «ПРАЙМ-БАНК» належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, в судове засідання їх
представники не з'явились, надали заяву
в якій просили суд розглядати справу за
їх відсутністю. Відповідно до ч.2 ст.305
ЦПК України її неявка не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_7,
третій особи ОСОБА_4, які заперечували
проти доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та в межах позовних вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
відповідно до ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
27 липня 2012 року між ПАТ «ПРАЙМ-БАНК» та
ОСОБА_5 укладено кредитний договір
№1404/0564-5 та додаткові угоди до нього № 1
від 03 серпня 2012 року, № 2 від 25 грудня 2012
року, № 3 від 08 січня 2013 року.

Відповідно вказаного договору ПАТ
«ПРАЙМ-БАНК» надало ОСОБА_5 кредит у
сумі 3 млн. грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 26%
річних на строк до 20 серпня 2013 року.

Згідно банківських виписок № 137 від 27
липня 2012 року та № 210 від 03 серпня 2012
року, позивач перерахував 3 млн. грн. на
рахунок ОСОБА_5, тобто належним чином
виконав умови кредитного договору.

В зв'язку з порушенням умов договору
ОСОБА_5 станом на 10 вересня 2013 року
виникла заборгованість за кредитним
договором в розмірі 2219141 грн. 39 коп..

На забезпечення виконання зобов'язання
за вказаним кредитним договором між
ПАТ «ПРАЙМ-БАНК» та ОСОБА_3 були
укладені три договори застави
транспортних засобів від 03 серпня 2013
року зі змінами, внесеними договорами
від 08.02.2013 року, які належать
відповідачу та його дружині ОСОБА_4 на
праві спільної сумісної власності, а
саме:

договір №Z1404/0564-5/3 про заставу
транспортного засобу марки «КРАЗ»
моделі 63221-023 КТА-25, тип ТЗ - автокран
більше 20т-С, 1992 року випуску, жовтого
кольору, шасі НОМЕР_1, р. н. НОМЕР_2,
транспортного засобу марки «МАЗ»
моделі 544008, тип ТЗ - сідловий тягач-Е, 2008
року випуску, червоного кольору, шасі
НОМЕР_3, р. н. НОМЕР_4, транспортного
засобу трактор колісний, марки Т-150
(ПМЗ-2), 1999 року випуску, заводський
НОМЕР_5, двигун НОМЕР_6, р.н. НОМЕР_7,
вартість яких була визначена за
домовленістю сторін у 283450 грн. (а.с. 29-35);

договір №Z1404/0564-5/4 про заставу
транспортного засобу марки «КАМАЗ»,
моделі 55111 КТА-25, тип ТЗ - автокран
більше 20т-С, 2007 року випуску, оранжевого
кольору, шасі НОМЕР_8, р. н. НОМЕР_9,
транспортного засобу трактор, марки
Т-150К-БКУ-1М, 1986 року випуску, заводський
НОМЕР_10, двигун НОМЕР_11, р. н. НОМЕР_12,
вартість яких була визначена за
домовленістю сторін у 273800 грн. (а.с. 36-42);

договір №Z1404/0564-5/5 про заставу
транспортного засобу марки «КАМАЗ»,
моделі 55111 КТА-25, тип ТЗ - автокран
більше 20т-С, 2007 року випуску, оранжевого
кольору, шасі НОМЕР_13, р .н. НОМЕР_14,
транспортного засобу трактор колісний,
марки Т-150К, 1985 року випуску, заводський
НОМЕР_15, двигун НОМЕР_16, р н. НОМЕР_17,
вартість яких була визначена за
домовленістю сторін у 272600 грн. (а.с. 43-49).

Пунктами 1.4 зазначених договорів
застави передбачено забезпечення
виконання зобов'язань позичальником по
поверненню заставодержателю суми
кредиту, сплаті процентів за
користування кредитом, пені, штрафу,
іншої заборгованості, платежів і
санкцій, що передбачені і/або
виплавають з кредитного договору.

Відповідно до статей 1049, 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу
України та ст. 1 Закону України «Про
заставу» одним із способів
забезпечення виконання зобов'язань є
застава.

В силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави), що передбачено ст. 572
Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу
України у разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Нормами ст. 576 Цивільного кодексу
України встановлено, що предметом
застави може бути будь-яке майно
(зокрема річ, цінні папери, майнові
права), що може бути відчужене
заставодавцем і на яке може бути
звернене стягнення.

Майно яке може бути предметом застави
та майно яке не можуть бути предметом
застави визначено статтею 4 Закону
України «Про заставу». Статтею 12 цього
Закону визначено зміст договору
застави, в якому зазначаються суть,
розмір та строк виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, опис предмета
застави, а також інші умови, відносно
яких за заявою однієї із сторін повинна
бути досягнута угода. Опис предмета
застави в договорі застави може бути
поданий у загальній формі (вказівка на
вид заставленого майна тощо).

В договорах застави укладених між
сторонами, а саме в пунктах 6.1,
визначено право заставодержателя на
задоволення своїх вимог за основним
зобов'язанням в повному обсязі, шляхом
звернення стягнення на предмет застави
у разі невиконання умов основного
зобов'язання (неповернення суми
кредиту або його частки, не сплати
процентів за користування кредитом, не
сплати пені, штрафу, іншої
заборгованості, платежів та санкцій, що
передбачені та/або випливають з
основного зобов'язання). Також пунктами
3.2.9 цих договорів застави узгоджено, що
на підставах передбачених чинним
законодавством України, на предмет
застави може бути звернене стягнення. В
разі неможливості з будь-яких причин
задовольнити вимоги заставодержателя
за кредитним договором шляхом
звернення стягнення на предмет застави
у випадках, встановлених цим договором
та чинним законодавством України,
заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги за рахунок
іншого майна заставодавця.

В пунктах 3.2.9 договорах застави,
укладених між ОСОБА_3 та ПАТ
«ПРАЙМ-БАНК» не визначено яке саме інше
майно заставодавця передано в заставу
заставодержателю, не визначено розмір
цього майна, опис предметів застави або
опис в загальній формі з вказівкою на
вид заставленого майна відсутній та
при укладанні договорів здійснений не
був. Вказівка в пунктах 3.2.9 на інше
майно ОСОБА_3 не ідентифікує майно, яке
можливо було б визначити як заставлене
майно.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у пункті 23
постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз'яснив, що при заставі, як різновиді
забезпечення виконання зобов'язання,
майновий поручитель відповідає перед
заставодержателем за виконання
боржником основного зобов'язання
винятково в межах вартості предмета
застави.

Відповідно до статті 6 ЦК України
сторони мають право укласти договір,
який не передбачений актами цивільного
законодавства, але відповідає
загальним засадам цивільного
законодавства. Сторони мають право
врегулювати у договорі, який
передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами. Сторони в
договорі можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо вказано про це, а також у
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їх змісту або
із суті відносин між сторонами.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно ч. 4 ст. 591 Цивільного кодексу
України, які кореспондуються з нормами
ст. 24 Закону України «Про заставу»,
встановлено, що якщо сума, одержана від
реалізації предмета застави, не
покриває вимоги заставодержателя, він
має право отримати суму, якої не
вистачає, з іншого майна саме боржника,
в порядку черговості відповідно до
статті 112 ЦК України, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Однак пунктами 4.1.6 договорів застави
між сторонами чітко встановлено, що
право позивача одержати суму, якої не
вистачає для погашення усіх вимог за
кредитним договором з вартості іншого
майна та/або майнових прав
заставодавця, виникає лише у випадку
недостатності сум, отриманих у
результаті реалізації предмета
застави для такого погашення.

Відповідно вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів судової палати
апеляційного суду Кіровоградської
області з розгляду цивільних справа
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що твердження позивача про
те, що розмір суми, якої не вистачає для
погашення заборгованості за основним
зобов'язанням після реалізації
транспортних засобів складає 1389291 грн.
39 коп. нічим не підтверджується.
Доказів проведення позивачем
реалізація предмету застави, а саме
транспортних засобів, суду не надано а
тому підстав для задоволення позовних
вимог немає.

Враховуючи вище викладене колегія
суддів апеляційного суду дійшла до
висновку, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому підстав для його
скасування не має. Апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ПРАЙМ БАНК»
відхилити.

Рішення Вільшанського районного суду
Кіровоградської області від 05 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту її проголошення і
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: