ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва у складі:

головуючого судді: Дубаса
В.А.,

при секретарі:
Ридзель О.В., Іващенко Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Грандвіс» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
приватного акціонерного товариства
«Акціонерної страхової компанії «ІНГО
Україна» про відшкодування шкоди, -

в с т а
н о в и в :

У вересні 2013 року ПАТ «СК «Грандвіс»
звернулось до суду з позовом до
відповідачів про солідарне
відшкодування шкоди у сумі 3812 грн. 30
коп. Обґрунтовуючи позовні вимоги
позивач вказував на те, що 18.02.2011 року з
вини відповідача ОСОБА_2, який керував
автомобілем «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_1, сталась
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої було пошкоджено
автомобіль «Мерседес» д.н.з НОМЕР_2 під
керуванням водія ОСОБА_4

ПАТ «СК «Грандвіс» з власником
автомобіля «Мерседес» д.н.з НОМЕР_2 ТОВ
«Нутрітекс Україна» 22.12.2010 року було
укладено договір страхування
транспортних засобів №01К-222/11. Загальні
витрати позивача по виплаті страхового
відшкодування та інших витрат
внаслідок відповідної ДТП склали 11 283
грн. 41 коп.

Власником автомобіля «ГАЗ» д.н.з.
НОМЕР_1 є ОСОБА_3, який уклав з ПАТ «АСК
«ІНГО Україна» 25.02.2010 року договір у
вигляді полісу № ВС/8435063 обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

Позивачем 01.03.2013 року до ПАТ «АСК «ІНГО
Україна» було направлено претензію про
відшкодування виплаченої суми
страхового відшкодування,

Оскільки 14.03.2013 року ОСОБА_2 сплатив
позивачу суму франшизи у розмірі 510
грн., а ПАТ «АСК «ІНГО Україна»
виплатило частково страхове
відшкодування у сумі 6961 грн. 11 коп.,
позивач просить суд стягнути солідарно
з відповідачів не відшкодовану частину
фактичних витрат позивача у сумі 3812
грн. 30 коп.

Представник позивача у судове
засідання з'явилась, позовні вимоги
підтримала у повному обсязі та просила
суд їх задовольнити.

Відповідачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове
засіданні з'явились, однак позовних
вимог не визнали у повному обсязі,
просили суд стягнути невідшкодовану
частину страхового відшкодування у
сумі 3812 грн. 30 коп. саме з ПАТ «АСК «ІНГО
Україна».

Представник відповідача ПАТ «АСК «ІНГО
Україна» у судове засіданні з'явились,
позовних вимог не визнала у повному
обсязі, просила суд відмовити у
задоволенні заяви, надала суду
письмові заперечення.

Суд, заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 керуючи автомобілем «ГАЗ» д.н.з.
НОМЕР_1 18.02.2011 року о 14.35 год. у м. Києві по
вулиці Харківське шосе, 168 допустив
самовільний рух транспортного засобу,
який скотився назад , внаслідок чого
здійснив зіткнення на стоячий позаду
автомобіль «Мерседес» д.н.з НОМЕР_2 під
керуванням водія ОСОБА_4, що призвело до
пошкодження транспортних засобів, чим
порушив п.15.12 ПДР України.

Постановою Дарницького районного суду
м. Києва від 22.03.2011 року водія ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено
на нього адміністративне стягнення у
вигляді штрафу (а.с.6).

Згідно звіту №91 від 01.03.2011 року про
оцінку автомобіля «Мерседес» д.н.з
НОМЕР_2 визначено, що вартість
відновлювального ремонту складає 12 820
грн. 09 коп. (а.с.13-15).

Відповідно до рахунку-фактури від
23.02.2011 року вартість ремонту автомобіля
«Мерседес» д.н.з НОМЕР_2 склала 11 283 грн.
41 коп. (а.с.21)

Між власником автомобілю «Мерседес»
д.н.з НОМЕР_2 ТОВ «Нутрітекс Україна» та
ПАТ «СК «Грандвіс» 22.12.2010 року укладено
договір страхування транспортних
засобів №01К-222/11 (а.с.8).

На виконання вказаного договору згідно
платіжних доручень №259 від 03.03.2011 року
та №297 від 16.03.2011 року страхувальнику
було виплачено страхове відшкодування
у сумі 11 283 грн. 41 коп. ( а.с.22).

Встановлено, що між власником
автомобіля «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 та
ПАТ «АСК «ІНГО Україна» 25.02.2010 року
укладено договір у вигляді полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВС/8435063 (а.с.24).

Відповідно до виписки по рахунку за
14.03.2013 року ОСОБА_2 було відшкодовано
ПАТ «СК «Грандвіс» франшизу у сумі 510
грн. 00 коп., а згідно виписки по рахунку
від 12.08.2013 року ПАТ «АСК «ІНГО Україна»
часково відшкодувало ПАТ «СК
«Грандвіс» страхове відшкодування у
сумі 6961 грн. 11 коп. (а.с.26).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
об'єктом, використання, зберігання або
утримання якого створює підвищену
небезпеку.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України №6 від 27.03.1992
року джерелом підвищеної небезпеки
належить визнавати будь-яку
діяльність, здійснення якої створює
підвищену імовірність заподіяння
шкоди через неможливість контролю за
нею людини, а також діяльність по
використанню, транспортуванню,
зберіганню предметів, речовин і інших
об'єктів виробничого, господарського
чи іншого призначення, які мають такі ж
властивості. Майнова відповідальність
за шкоду, заподіяну діями таких джерел,
має наставати як при цілеспрямованому
їх використанні, так і при мимовільному
прояву їх шкідливих властивостей
(наприклад, у випадку заподіяння шкоди
внаслідок мимовільного руху
автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа
або громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки в силу права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з інших
підстав (договору оренди, довіреності
тощо). Не вважається володільцем
джерела підвищеної небезпеки і не несе
відповідальності за шкоду перед
потерпілим особа, яка управляє
джерелом підвищеної небезпеки в силу
трудових відносин з володільцем цього
джерела (шофер, машиніст, оператор і
т.ін.).

Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначений у договорі, страхову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

За правилами ст.990 ЦК України страховик
здійснює страхову виплату відповідно
до умов договору на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника)
або іншої особи, визначеної договором,
і страхового акта (аварійного
сертифіката); страховий акт (аварійний
сертифікат) складається страховиком
або уповноваженою ним особою у формі,
що встановлюється страховиком.

Статтею 22 п. 22.1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 27 постанови від 01 березня 2013
року № 4 «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», при вирішенні спорів про
право зворотної вимоги страховика суди
повинні розрізняти поняття «регрес» та
«суброгація». Наприклад, у випадку
суброгації відбувається лише заміна
осіб у вже наявному зобов'язанні
(заміна активного суб'єкта) зі
збереженням самого зобов'язання. У
такому разі страхувальник передає свої
права страховикові на підставі
договору і сприяє реалізації останнім
прийнятих суброгаційних прав. У
випадку регресу одне зобов'язання
замінює собою інше, але переходу прав
від одного кредитора до іншого не
відбувається. При цьому регрес
регулюється загальними нормами
цивільного права (зокрема, статтею 1191
ЦК України), а також статтею 38 Закону №
1961-IV, а для суброгації відповідно до
статті 993 ЦК України і статті 27 Закону
України «Про страхування» встановлено
особливий правовий режим. При
суброгації перебіг строку позовної
давності починає обчислюватися з
моменту виникнення страхового випадку,
а при регресі - з того моменту, коли
страховик виплатив страхове
відшкодування. Оскільки при суброгації
відбувається заміна особи в
зобов'язанні, тому з урахуванням
положення статті 515 ЦК суброгація
застосовується лише до майнового
страхування.

Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст.27
Закону України «Про страхування» до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про
страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Виходячи зі встановлених обставин
справи суд приходить до висновку, що
перехід права вимоги від
страхувальника (ОСОБА_5) до страховика
(ПАТ «СК «Грандвіс») у даному випадку є
суброгацією. При суброгації нового
зобов'язання не виникає, а відбувається
заміна кредитора: потерпілий (а ним є
страхувальник або вигодонабувач)
передає страховику своє право вимоги
до особи, відповідальної за
спричинення шкоди, внаслідок чого
страховик виступає замість
потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Разом з тим, відповідачем ПАТ «АСК
«ІНГО Україна» суду не надано належних
та допустимих доказів в заперечення
позовних вимог, не здобуто таких
доказів і в ході судових засідань.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Зважаючи на викладене, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 131, 209, 212-215 ЦПК України,
суд -

в и р і
ш и в :

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства «Акціонерної страхової
компанії «ІНГО Україна» (, знаходиться за адресою: м. Київ,
вул. Воровського, 33) на користь
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Грандвіс» (, знаходиться у м. Чернігові
по просп. Перемоги, 127) сплачене
страхове відшкодування у сумі 3812 грн. 30
коп., витрати по сплаті судового збору у
сумі 229 грн. 40 коп.

У задоволенні інших вимог позову -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: