інстанції - Янголь Є. В.Номер
провадження 22-ц/788/963/14 Суддя-доповідач -
Сибільова Л. О. Категорія - 51
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Лузан Л. В., Маслова В. О.,

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.,,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційними
скаргами публічного акціонерного
товариства «Сумихімпром», Управління
Пенсійного фонду України в м. Суми

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 08 квітня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«Сумихімпром», Державного вищого
навчального закладу «Калуський
політехнічний коледж», третя особа:
Управління Пенсійного фонду України в
м. Суми, про встановлення факту роботи
зі шкідливими умовами праці,

в с
т а н о в и л а:

16 грудня 2013 року позивачка звернулась
до суду з позовом до ПАТ «Сумихімпром»,
мотивуючи вимоги тим, що з 1976 року по 1980
рік вона навчалась на денній формі
навчання у Калуському
хіміко-технологічному технікумі. Під
час навчання, з 06 червня 1979 року по 24
жовтня 1979 року (всього 4 місяці 18 днів)
під час проходження виробничої
практики вона працювала апаратником
відстоювання зі шкідливими умовами
праці згідно Списку №2 на Карналітовій
збагачувальній фабриці виробництва
магнію, яка після ряду перейменувань
сьогодні називається ВАТ «Оріана».

З 21 серпня 1980 року по 12 вересня 1983 року
вона працювала у ПАТ «Хімпром» на
посадах із шкідливими умовами праці
(всього 3 роки 22 дні).

Диплом вона отримала 25 червня 1980 року, а
працевлаштувалась за набутою
професією 21 серпня 1980 року, тобто
перерва між закінченням навчального
закладу та працевлаштуванням за
набутою професією не перевищує трьох
місяців, тому їй необхідно зарахувати
до загального стажу, що дає право на
призначення пенсії на пільгових
умовах, не лише час виробничої практики
під час навчання у Калуському
хіміко-технологічному технікумі, а і
весь час навчання, тобто 3 роки 9 місяців
25 днів.

12 вересня 1983 року вона по переводу
перейшла працювати на посаду майстра
виробничого навчання у Сумське
технічне училище №1, яке згодом було
перейменоване у Середнє
професійно-технічне училище №1, а потім
- у Державний навчальний заклад
«Сумський хіміко-технологічний центр
професійно-технічної освіти», звідки
звільнилась за власним бажанням 06
грудня 1999 року.

В період роботи у Державному
навчальному закладі «Сумський
хіміко-технологічний центр
професійно-технічної освіти», під час
проходження учнями виробничої
практики у Сумському ордена Леніна
виробничому об'єднанні «Хімпром», яке
згодом було перейменоване у ВАТ
«Сумихімпром», а потім - у ПАТ
«Сумихімпром», тимчасово працювала
разом з учнями повний робочий день на
посаді майстра із шкідливими умовами
праці за Списком №2 у наступні періоди:
з 10 липня 1984 року по 01 березня 1985 року, з
07 липня 1986 року по 01 березня 1987 року, з 19
грудня 1994 року по 23 грудня 1994 року, з 25
квітня 1995 року по 01 липня 1995 року, з 01
березня 1996 року по 28 червня 1996 року, з 02
червня 1997 року по 04 липня 1997 року, з 18
березня 1998 року по 06 липня 1998 року, з 05
березня 1999 року по 30 червня 1999 року,
всього 2 роки 6 місяців 4 дні.

Отже, вона має загальний стаж роботи
із шкідливими умовами праці згідно
Списку №2 - 9 років 3 місяці 21 день.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», вона має право
на пільгову пенсію при досягненні нею 51
- річного віку.

Вона подала до Управління ПФУ у м. Суми
всі передбачені законом документи, але
листом №32403/07-06 від 29 листопада 2013 року
Управління повідомило, що за
відсутності атестації робочих місць у
ПАТ «Сумихімпром», що передбачено
Порядком застосування Списків №1 і №2
виробництв, робіт, посад і показників
при обчисленні стажу роботи, що дає
право на пенсію за віком на пільгових
умовах, затвердженим наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 18 листопада 2005
року №383, стаж роботи спільно з учнями у
ПАТ «Сумихімпром» їй не зараховується,
так як відповідачем ПАТ «Сумихімпром»
надано лише наказ про атестацію
робочих місць від 27 грудня 1995 року
№303/3, а тому відмовлено у призначенні
пенсії на пільгових умовах з причини
відсутності необхідного стажу,
підтвердженого у встановленому
законом порядку.

Обов'язкова атестація робочих місць
була введена законодавчо з 01 серпня 1992
року. За твердженням адміністрації ПАТ
«Сумихімпром», після законодавчого
передбачення обов'язкової атестації
робочих місць із шкідливими умовами
праці всі відповідні робочі місця у них
атестовані.

Просила встановити, що час навчання її
у Калуському хіміко-технологічному
технікумі з 01 вересня 1976 року
по 25 червня 1980 року (3 роки 9 місяців 25
днів) підлягає включенню до загального
стажу роботи із шкідливими умовами
праці за Списком №2, що дає право на
призначення пенсії на пільгових умовах
в порядку, встановленому статтею 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення»; встановити, що вона,
працюючи на посаді майстра виробничого
навчання Сумського технічного училища
№1, яке згодом було перейменоване у
Середнє професійно-технічне училище
№1, а згодом - у Державний навчальний
заклад «Сумський хіміко-технологічний
центр професійно-технічної освіти»,
під час проходження виробничої
практики учнями у Сумському ордена
Леніна виробничому об'єднанні
«Хімпром», яке згодом було
перейменоване у ВАТ «Сумихімпром», а
потім - у ПАТ «Сумихімпром», працювала
майстром із шкідливими умовами праці
повний робочий день по списку №2 у
наступні періоди: з 10 липня 1984 року по 01
березня 1985 року, з 07 липня 1986 року по 01
березня 1987 року, з 19 грудня 1994 року по 23
грудня 1994 року, з 25 квітня 1995 року по 01
липня 1995 року, з 01 березня 1996 року по 28
червня 1996 року, з 02 червня 1997 року по 04
липня 1997 року, з 18 березня 1998 року по 06
липня 1998 року, з 05 березня 1999 року по 30
червня 1999 року, всього 2 роки 6 місяців 4
дні, які підлягають включенню у
загальний стаж роботи при призначенні
пенсії на пільгових умовах в порядку,
встановленому статтею 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Ухвалою Зарічного районного суду м.
Суми від 14 березня 2014 року за заявою
представника позивачки до справи
залучено в якості співвідповідача
Державний вищий навчальний заклад
«Калуський політехнічний коледж» (а.с.
80, 86).

Ухвалою суду від 14 березня 2014 року за
заявою представника позивачки позовну
заяву ОСОБА_3 до ПАТ «Сумихімпром» та
Державного вищого навчального закладу
«Калуський політехнічний коледж»,
третя особа: Управління ПФУ в м. Суми,
про встановлення факту, що час навчання
підлягає включенню до загального
стажу роботи із шкідливими умовами
праці по Списку №2, що дає право на
призначення пенсії на пільгових умовах
в порядку, встановленому статтею 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», та встановлення факту,
що позивачка, працюючи на посаді
майстра виробничого навчання
Сумського технічного училища №1 під
час проходження практики учнями у ПАТ
«Сумихімпром» працювала майстром із
шкідливими умовами праці повний
робочий день у Списку №2 протягом 2-х
років 6-ти місяців, які підлягають
включенню у загальний стаж роботи при
призначенні пенсії на пільгових умовах
в порядку, встановленому статтею 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», залишено без розгляду в
частині слів відносно першої та другої
вимоги, «які підлягають включенню у
загальний стаж роботи при призначенні
пенсії на пільгових умовах в порядку,
встановленому статтею 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» (а.с.81, 88).

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 08 квітня 2014 року позов ОСОБА_3
задоволено частково.

Встановлено факт, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючи на посаді
майстра виробничого навчання
Сумського технічного училища №1, яке
згодом було перейменоване у Середнє
професійно-технічне училище №1, а
згодом - у Державний навчальний заклад
«Сумський хіміко - технологічний центр
професійно-технічної освіти», під час
проходження виробничої практики
учнями у Сумському ордена Леніна
виробничому об'єднанні «Хімпром», яке
згодом було перейменоване у ВАТ
«Сумихімпром», а потім - у ПАТ
«Сумихімпром», працювала майстром із
шкідливими умовами праці повний
робочий день у списку №2 у наступні
періоди: з 10 липня 1984 року по 01 березня
1985 року, з 07 липня 1986 року по 01 березня
1987 року, з 19 грудня 1994 року по 23 грудня
1994 року, з 25 квітня 1995 року по 01 липня 1995
року, з 01 березня 1996 року по 28 червня
1996 року, з 02 червня 1997 року по 04 липня 1997
року, з 18 березня 1998 року по 06 липня 1998
року, з 05 березня 1999 року по 30 червня 1999
року, всього 2 роки 6 місяців 4 дні.

В іншій частині в задоволенні позовних
вимог відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційних скаргах на рішення суду
відповідач і третя особа, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків
суду обставинам справи, просять
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі.

ПАТ «Сумихімпром» зазначає, що з 1984
року по 1999 рік позивачка не була
працівником ПАТ «Сумихімпром»,
оскільки працювала в Сумському
професійно-технічному училищі №1, яке
ніколи не входило в структуру ПАТ
«Сумихімпром» і є окремою юридичною
особою.

Щодо посилання позивача на довідку
Державного навчального закладу
«Сумський хіміко-технологічний центр
професійної-технічної освіти» № 953 від
10 жовтня 2013 року, у якій зазначено, що
вона відпрацювала в шкідливих умовах
праці два роки шість місяців чотири дні
на посаді майстра виробничого навчання
з посиланням на наказ-постанову ПАТ
«Сумихімпром» №303-3 від 27 грудня 1995
року, зазначає, що наказ-постанова
№303-3 від 27 грудня 1995 року включає
атестацію робочих місць, передбачених
штатним розкладом лише ПАТ
«Сумихімпром». Посада майстра
виробничого навчання до штатного
розкладу ПАТ «Сумихімпром» не входить.

Оскільки позивачка з 1984 року по 1999 рік
була працівником ДНЗ «Сумський
хіміко-технологічний центр
професійної освіти», а не ПАТ
«Сумихімпром», і її робоче місце
«майстер виробничого навчання» було не
на ПАТ «Сумихімпром», а на ДНЗ
«Сумський хіміко-технологічний центр
професійної освіти», саме навчальний
заклад мав провести атестацію
робочого місця «майстра виробничого
навчання».

Управління Пенсійного фонду України в
м. Суми не вбачає підстав для
призначення пільгової пенсії
позивачці, оскільки в разі відсутності
в трудовій книжці працівника
відповідних записів існує Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№637, де передбачено, що підприємство,
установа, організація, в якій працювала
особа, надає уточнюючу довідку, в якій
на підставі первинних документів
повинно бути зазначено: періоди
роботи, що зараховуються до
спеціального стажу; професія або
посада; характер виконуваної роботи;
розділ, підрозділ, пункт, найменування
списків або їх номери, куди включається
цей період роботи.

Періоди роботи з 10 липня 1984 року по 01
березня 1985 року, з 07 липня 1986 року по 01
березня 1987 року, з 19 грудня 1994 року по 23
грудня 1994 року, з 25 квітня 1995 року по 01
липня 1995 року, з 01 березня 1996 року по 28
червня 1996 року, з 02 червня 1997 року по 04
липня 1997 року, з 18 березня 1998 року по 06
липня 1998 року, з 05 березня 1999 року по 30
червня 1999 року не зараховані до
пільгового стажу позивачки, оскільки
первинними документами не
підтверджено факт роботи позивачки у
виробничих цехах ПАТ «Сумихімпром» не
менше 50% робочого часу та відсутні
атестація відповідного робочого
місця, передбаченого Порядком
застосування списків №1 та №2
виробництв, робіт, посад і показників
при обчисленні стажу роботи, що дає
право на пенсію за віком на пільгових
умовах, затвердженим наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 18 листопада 2005
року №383.

В іншій частині рішення суду не
оскаржується.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
представника ПАТ «Сумихімпром», який
підтримав апеляційні скарги з мотивів,
в них викладених, представника
позивачки, який заперечує проти
апеляційних скарг та вважає рішення
суду вірним, дослідивши матеріали
справи та перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Вирішуючи спір та частково
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3,
суд першої інстанції виходив з того, що
вона довела факт її роботи в ПАТ
«Сумихімпром» із шкідливими умовами
праці повний робочий день за списком
№2 у відповідні періоди, всього 2 роки 6
місяців 4 дні.

Проте з таким висновком суду повністю
погодитись не можна, оскільки він не
узгоджується з обставинами справи та
не відповідає вимогам матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним та
обгрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду не відповідає
вказаним вимогам процесуального
закону.

З матеріалів справи, зокрема, копії
трудової книжки, вбачається, що ОСОБА_3
(до шлюбу 28 вересня 1989 року - ОСОБА_3) з
01 вересня 1976 року по 25 червня 1980 року
навчалась в Калуському
хіміко-технологічному технікумі, який
згодом було перейменовано в Державний
вищий навчальний заклад «Калуський
політехнічний коледж» (а.с.5 - 10).

Їй видана довідка про підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсії за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній від 02 вересня 2013 року про
те, що вона під час навчання у
технікумі в період проходження
виробничої практики з 06 червня 1979 року
по 24 жовтня 1979 року виконувала роботи
на карналітовій збагачувальній
фабриці виробництва магнію Калуського
виробничого об'єднання «Хлорвініл» за
посадою апаратник відстоювання, що
передбачена Списком №2, загальний стаж
04 місяці 18 днів. Суду надана
довідка-характеристика робочого місця
апаратника відстоювання (а. с. 13, 54-55).

Згідно довідки від 02 вересня 2013 року №
1029, Калуський хіміко-металургійний
комбінат декілька разів
перейменовувався, остання його назва -
ВАТ «Оріана» (а.с.14, 56-63).

З 21 серпня 1980 року по 12 вересня 1983 року
позивачка працювала на різних посадах
у ПАТ «Сумихімпром», всього 3 роки 22 дні
(а.с.19).

12 вересня 1983 року позивачка за
переводом перейшла працювати на посаду
майстра виробничого навчання у Сумське
технічне училище №1, яке згодом було
перейменоване у Середнє
професійно-технічне училище №1, а потім
- у Державний навчальний заклад
«Сумський хіміко-технологічний центр
професійно-технічної освіти», де
працювала до 06 грудня 1999 року (а. с. 6-7).

Державний навчальний заклад «Сумський
хіміко-технологічний центр
професійно-технічної освіти» 22 липня
2013 року видав ОСОБА_3 довідку №523 про
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній, в якій
зазначив, що вона працювала повний
робочий день у ПАТ «Сумихіпром» з 26
серпня 1980 по 12 вересня 1983 року за
професією контролер виробництва
сірчаної кислоти відділу технічного
контролю, лаборант хімічного аналізу
цеху, що передбачено Списком 2, розділ 11,
підрозділ 1 (а.с.19).

10 жовтня 2013 року Державний навчальний
заклад «Сумський хіміко-технологічний
центр професійно-технічної освіти»
видав ОСОБА_3 довідку №953, в якій
зазначив, що вона працювала в
Сумському хіміко-технологічному
центрі професійно-технічної освіти на
посаді майстра виробничого навчання з
12 вересня 1983 року по 06 грудня 1999 року; за
час перебування на посаді майстра
виробничого навчання з учнями за
спеціальністю «апаратник-лаборант
хімічного аналізу» проходила
виробничу практику в основних та
допоміжних цехах ВАТ «Сумихімпром» зі
шкідливими умовами праці, на які
поширюється пільговий список №2 розд. 33
п. 395, затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України від 11
березня 1994 року №162, де за весь час
відпрацювала в шкідливих умовах праці
на протязі повного робочого дня
наступну кількість часу: з 10 липня 1984
року по 01 березня 1985 року, з 07 липня 1986
року по 01 березня 1987 року, з 19 грудня 1994
року по 23 грудня 1994 року, з 25 квітня 1995
року по 01 липня 1995 року, з 01 березня 1996
року по 28 червня 1996 року, з 02 червня 1997
року по 04 липня 1997 року, з 18 березня 1998
року по 06 липня 1998 року, з 05 березня 1999
року по 30 червня 1999 року. Всього
відпрацьовано в шкідливих умовах праці
2 роки 6 місяців 4 дні (а.с.15-16).

Вказаний Державний навчальний заклад
також видав позивачці 11 жовтня 2013 року
довідку № 956, уточнюючу характер робіт,
що виконувались нею як майстром
виробничого навчання на підприємстві
ПАТ «Сумихімпром», в якій зазначив, що
вона виконувала роботи по навчанню та
контролю трудової та виробничої
дисципліни учнями і дотримання ними
вимог правил охорони праці в основних
цехах по виробництву мінеральних
добрив, сірчаної кислоти, пігментів,
двоокису титанів (а.с.17, 21).

Наказом - постановою генерального
директора та голови профкому Сумського
ДП «ВО «Хімпром» від 27 грудня 1995 року №
303/3 затверджена атестація робочих
місць за умовами праці у виробництвах
об'єднання (а.с.22).

ПАТ «Сумихімпром» надало довідку та
копії наказів про те, що позивачка як
майстер виробничого навчання
Сумського професійно-технічного
училища № 1 знаходилась з учнями
училища на виробничій практиці в
основних та допоміжних цехах
товариства як відповідальна за
проходження практики в зазначені нею
спірні періоди (а.с. 20, 23-39).

Згідно довідки, виданої ПАТ
«Сумихімпром» 22 липня 2013 року, Сумський
суперфосфатний завод 02 березня 1964 року
перейменований у Сумський хімічний
комбінат, з 21 серпня 1975 року - у Сумське
виробниче об'єднання «Хімпром», з 18
листопада 1996 року - у ВАТ «Сумихімпром»,
з 13 квітня 2011 року - у ПАТ
«Сумихімпром» (а.с.18).

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулась
до Управління ПФУ у м. Суми з заявою про
призначення пільгової пенсії, однак їй
було відмовлено в цьому з посиланням на
відсутність необхідного стажу, так як
стаж роботи з учнями у ПАТ
«Сумихімпром» їй не було зараховано.
Згідно листа Управління ПФУ у м. Суми
від 29 листопада 2013 року, спірний стаж
ОСОБА_3 не було зараховано, так як
первинними документами не
підтверджено факт роботи у виробничих
цехах ПАТ «Сумихімпром» не менше 50%
робочого часу та відсутня атестація
відповідного робочого місця,
передбаченого Порядком застосування
списків №1 та №2 виробництв, робіт,
посад і показників при обчисленні
стажу роботи, що дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18 листопада 2005 року №383 (а.с.12).

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» -
на пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи, працівники, зайняті
повний робочий день на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці, -
за списком №2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України, і за результатами атестації
робочих місць: жінки - після досягнення
50 років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах. Працівникам, які
мають не менше половини стажу роботи з
шкідливими і важкими умовами праці,
пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону,
на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої
роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої
роботи - жінкам.

Згідно п.33 підрозділу ХХХШ Списку №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, зайнятість в яких дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 16 січня 2003 року
№36, право на пенсію на пільгових умовах
мають майстри виробничого навчання,
зайняті навчанням у хімічній
промисловості, які перебувають 50%
робочого часу і більше у виробничих
цехах.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, передбачених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачає, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Ст. 30 ЦПК України передбачає, що
сторонами в цивільному процесі є
позивач і відповідач. Позивачем і
відповідачем можуть бути фізичні і
юридичні особи, а також держава.

Згідно ст. 21 ч. 1 КзПП України, трудовий
договір є угода між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом чи фізичною особою, за якою
працівник зобов'язується виконувати
роботу, визначену цією угодою, з
підляганням внутрішньому трудовому
розпорядкові, а власник підприємства,
установи, організації або
уповноважений ним орган чи фізична
особа зобов'язується виплачувати
працівникові заробітну плату і
забезпечувати умови праці, необхідні
для виконання роботи, передбачені
законодавством про працю, колективним
договором і угодою сторін.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3
посилалась на обставини, що стосуються
захисту її трудових прав, отже, спірні
правовідносини є трудовими.

Враховуючи спірний період, протягом
якого позивачка доводить факт її
роботи зі шкідливими умовами праці, у
вказаному спорі сторонами спірних
трудових правовідносинах є сторони
трудового договору, тобто позивачка і
Державний навчальний заклад «Сумський
хіміко-технологічний центр
професійно-технічної освіти».
Звертаючись в цій частині спору за
захистом трудових прав до юридичної
особи - ПАТ «Сумихімпром», який не був
по відношенню до позивачки в спірний
період власником або уповноваженим ним
органом, суд прийшов до помилкового
висновку про те, що вказана юридична
особа є належним відповідачем у справі
без залучення до участі в справі
належним відповідачем іншої сторони
трудового договору, на якій лежав
обов'язок забезпечити позивачці
належні умови праці на виконання умов
трудового договору.

Таким чином, позивачка звернулась з
вказаним позовом не до належного
відповідача - юридичної особи, з якою
перебувала у трудових відносинах і на
права та обов'язки якої може вплинути
рішення суду у вказаній справі.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 11 ЦПК
України щодо диспозитивності
цивільного судочинства, згідно якого
особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд, суд
зробив невірний висновок про те, що ПАТ
«Сумихімпром» за позовом в даній
справі є належним відповідачем в
справі та розглянув справу і
задовольнив позов у трудовому спорі
саме до ПАТ «Сумихімпром» незаконно.

Оскільки позивачка обрала неналежний
спосіб захисту свого, як вона вважає,
порушеного трудового права, суд
апеляційної інстанції не може
перевірити позовні вимоги позивачки і
висновки суду по суті спору щодо
захисту порушених трудових прав
позивачки шляхом встановлення факту
роботи зі шкідливими умовами праці за
позовом до юридичної особи, з якою вона
не перебувала в трудових
правовідносинах і не може вважатись
такою, що порушувала її права в цих
спірних правовідносинах.

Позивачка не позбавлена можливості
звернутись з даним позовом в цій
частині спору до належного відповідача
- Державного навчального закладу
«Сумський хіміко-технологічний центр
професійно-технічної освіти», з якою
вона перебувала у трудових відносинах
і з якою у неї виник трудовий спір.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції в оскаржуваній частині не
можна визнати законним і
обґрунтованим, а тому воно підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Згідно п. п. 3, 4 ч.1, ч. ч. 2, 3 ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права; норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню;
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р
і ш и л а :

Апеляційні скарги публічного
акціонерного товариства
«Сумихімпром», Управління Пенсійного
фонду України в м. Суми задовольнити
частково.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 08 квітня 2014 року в даній справі
в частині часткового задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 скасувати.

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_3
до публічного акціонерного товариства
«Сумихімпром» про встановлення факту
про те, що ОСОБА_3, працюючи на посаді
майстра виробничого навчання
Сумського технічного училища №1, яке
згодом було перейменоване у Середнє
професійно-технічне училище №1, а
згодом - у Державний навчальний заклад
«Сумський хіміко - технологічний центр
професійно-технічної освіти», під час
проходження виробничої практики
учнями у Сумському ордена Леніна
Виробничому об'єднанні «Хімпром», яке
згодом було перейменоване у ВАТ
«Сумихімпром», а потім - у ПАТ
«Сумихімпром», працювала майстром із
шкідливими умовами праці повний
робочий день у списку №2 у наступні
періоди: з 10 липня 1984 року по 01 березня
1985 року, з 07 липня 1986 року по 01 березня
1987 року, з 19 грудня 1994 року по 23 грудня
1994 року, з 25 квітня 1995 року по 01 липня 1995
року, з 01 березня 1996 року по 28 червня
1996 року, з 02 червня 1997 року по 04 липня 1997
року, з 18 березня 1998 року по 06 липня 1998
року, з 05 березня 1999 року по 30 червня 1999
року, всього 2 роки 6 місяців 4 дні.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -