печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4582/13-ц
У Х В А Л А

21 травня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Цокол Л.І.,

при секретарі - Кирей О. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення
Печерського районного суду м. Києва від
25 квітня 2013 року за нововиявленими
обставинами,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про
перегляд рішення Печерського
районного суду м. Києва від 25 квітня 2013
року за нововиявленими обставинами.
Вказане рішення постановлене за
наслідками розгляду цивільної справи
за позовом ОСОБА_1 до Президента
України як Голови Ради національної
безпеки і оборони України, апарату Ради
національної безпеки і оборони
України, ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участі
третьої особи Приватного акціонерного
товариства "Аріон-Інвест" про
відновлення порушених трудових прав.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 25 квітня 2014 року в
задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Заявник ОСОБА_1 звернувся із заявою і
просить скасувати рішення Печерського
районного суду м.Києва від 25 квітня 2013
року за нововиявленими обставинами,
посилаючись на те, що рішення судів,
якими була обгрунтована відмова суду у
задоволенні його вимог скасовані
ухвалою ВССУ від 05 березня 2014 року.

В судове засідання заявник та інші
особи, які беруть участь у справі, не
з'явились. Їх неявка не є перешкодою для
розгляду заяви.

Вивчивши матеріали справи слід дійти
наступного висновку.

Згідно ст. 361 ЦПК України рішення або
ухвала суду, якими закінчено розгляд
справи, що набрали законної сили, а
також судовий наказ можуть бути
переглянуті у зв'язку з нововиявленими
обставинами. Підставами для перегляду
рішення, ухвали суду чи судового наказу
у зв'язку з нововиявленими обставинами
є:3) скасування судового рішення, яке
стало підставою для ухвалення рішення
чи постановлення ухвали, що підлягають
перегляду;

Вирішуючи вимоги позивача ОСОБА_1 суд
виходив з наступного. Наказом №42 від
07.04.2008р. ОСОБА_1 було звільнено з посади
виконуючого обов»язки головного
редактора друкованого засобу масової
інформації «Економічні відомості
щоденна газета». Як зазначає позивач,
саме в цей період ОСОБА_4 працював в
апараті РНБО на посаді керівника
департаменту, тобто був посадовою
особою органу державної влади. Крім
того, позивач працював на посаді
головного редактора газети, але при
його звільненні були підроблені
документи та з'явилась дописка «в.о.»
головного редактора. Зазначені дії, на
думку позивача, свідчать про порушення
відповідачами Закону України «Про
державну підтримку засобів масової
інформації та соціальний захист
журналістів», Президент України
повинен вжити заходи із захисту
цивільних прав та інтересів позивача і
відповідачі повинні відшкодувати
спричинену шкоду, пов'язану з
незаконним звільненням, в розмірі 1000000
грн.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Суд прийняв до уваги рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 01.08.2012р., яким було відмовлено
ОСОБА_1 у задоволенні позову до ТОВ
«Медіа Інвест Груп», ПАТ
«Аріон-Інвест», третя особа ОСОБА_4 про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, відновлення порушених
трудових прав та відшкодування
моральної шкоди.

При цьому відмовляючи в задоволенні
позовних вимог суд виходив з
наступного.

Посилання позивача на порушення
наказом №42 від 07.04.2008р. ( яким було
звільнено позивача з посади) Закону
України «Про державну підтримку
засобів масової інформації та
соціальний захист журналістів», то він
не розповсюджується на правовідносини
за даним позовом та не стосується
трудових прав позивача, з огляду на
наведене. Відповідно до ст. 2 Закону,
норми державної підтримки
застосовуються до всіх засобів масової
інформації, які діють відповідно до
Конституції України. Іншими словами,
сфера дії цього закону стосується
відносин держави та засобів масової
інформації, а тому в цій частині не може
стосуватись позивача, який не є
суб»єктом таких відносин.

Норми соціального захисту журналістів,
згідно цього Закону, полягають у
встановленні певних с особливих
положень, таких як охорона праці,
пільги та компенсації за роботу із
важкими і шкідливими умовами праці,
дострокове призначення пенсії за віком
у разі поранення, каліцтва, право на
додаткову житлову площу, право на
безкоштовний проїзд і т.і.

Разом з тим, ст.ст.19-21 Закону, на які
посилається позивач в обґрунтування
своїх вимог, визначають підстави
відповідальності за порушення цього
закону, яким є безпосереднє
невиконання та порушення його норм,
створення перешкод для їх реалізації, а
також невиконання і порушення норм,
передбачених іншими законодавчими
актами, зазначеними в цьому Законі.

Крім того, оскільки позивачем не
доведено порушення відповідачами його
прав та законних інтересів, відсутні
підстави для стягнення на його користь
відшкодування шкоди.

Також судом встановлено, що ухвалою
ВССУ від 05 березня 2014 року ухвалу
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 березня 2013 року було
скасовано , рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 01 серпня
2012 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 01 листопада 2012 року
скасувано, а справу направлено до суду
першої інстанції на новий судовий
розгляд.

Пославшись на ухвалу ВССУ від 05 березня
2014 року заявник копію вказаного
документу не надав.

Згідно ст. 60 ЦПК України доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому із реєстру судових рішень
встановити ту обставину, що рішення яке
скасовано прийнято за наслідками
розгляду позову ОСОБА_1 неможливо,
оскільки інформація щодо особи яка
звернулась до суду в даному реєстрі
відсутня.

З огляду на вказані обставини вважаю,
що підстави для скасування рішення
Печерського районного суду м. Києва від
25 квітня 2013 року за нововиявленими
обставинами, відсутні.

Суд також враховує, що вимоги позивача
були обгрунтовані саме порушенням
Закону України "Про державну підтримку
засобів масової інформації та
соціальний захист журналістів", при
цьому вимоги позивача щодо захисту
своїх порушених прав пов'язаних із
незаконним звільненням можуть бути
вирішені відповідно до ст.237-1 КЗпП
України.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 361,365 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення
Печерського районного суду м. Києва від
25 квітня 2013 року за нововиявленими
обставинами, залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд протягом п'яти діб з дня
отримання її копії.

Суддя Цокол Л.І.