Справа № 1306/4072/12
Головуючий у 1 інстанції: Гайдук А.М.
Провадження № 22-ц/783/56/14
Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді
Приколоти Т.І.

суддів:
Богонюка М.Я., Федоришина А.В.

з участю секретаря
Цар М.М.

з участю
ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 29 листопада 2012
року, по справі за позовом ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ГЛОБУС» (далі-ПАТ «КБ «ГЛОБУС») до
ОСОБА_2, з участю третьої особи ОСОБА_5,
про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 29
листопада 2012 року позов задоволено.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь
ПАТ «КБ «ГЛОБУС» заборгованість по
кредитному договору № 10/ФКЛ-Ю від 19
липня 2010 року в сумі 1 382 295,61 грн. шляхом
набуття позивачем права власності на
предмет іпотеки: житловий будинок під
АДРЕСА_1, номер за РПВН №НОМЕР_1 та
земельну ділянку загальною площею 0,1716
га, що знаходиться на території
вказаного населеного пункту
(кадастровий № 462 128 740 ).
Проведено розподіл судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 У
апеляційній скарзі просить
оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
позові. Посилається на те, що
оскаржуване рішення ухвалено при
неповному з'ясуванні судом обставин,
які мають значення для справи, за
недоведеності таких обставин, за
невідповідності висновків суду
обставинам справи, з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що судом порушено
конституційні норми щодо непорушності
права власності. Вважає, що судом
першої інстанції порушено вимоги
процесуального права щодо дотримання
процедури виклику відповідача в судові
засідання, що потягнуло порушення її
процесуальних прав, які вона не мала
можливості реалізувати. Вважає, що
вартість предмету іпотеки значно
перевищує ціну позову.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції; колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. На
підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Рішення вважається
обґрунтованим, якщо воно ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Встановлено, що 19 липня 2010 року між
фізичною особою ОСОБА_5 (позичальник) та
Відкритим акціонерним товариством
«Комерційний Банк «Глобус» (тепер- ПАТ
«КБ «ГЛОБУС»), яке відповідно до п.1.3.
Статуту є правонаступником прав та
обов'язків Відкритого акціонерного
товариства «Комерційний Банк «Глобус»
укладено кредитний договір № 10/ФКЛ-10 на
відкриття споживчої відновлювальної
кредитної лінії (т.1 а.с.5-24,50-63).

Відповідно п.1.1. кредитного договору,
банк надав позичальнику споживчу
відновлювальну кредитну лінію та в її
межах надав кредитні кошти в сумі 1 200 000
грн. на 36 місяців з кінцевою датою
повернення кредиту 10 липня 2013 року
відповідно до графіку зменшення ліміту
кредитування зі сплатою 29 % річних.
Сплата відсотків за користування
кредитом, відповідно до п. 4.3. договору,
здійснюється щомісячно в строк до 10
числа місяця, кожного наступного
місяця, що слідує за місяцем їх
нарахування.

Пунктом 4.5. договору визначено, що у
разі несвоєчасного повернення
заборгованості по кредиту, позичальник
сплачує відсотки з розрахунку 30%
річних, які нараховуються на суму
простроченої заборгованості з дати її
виникнення до дати її повного
погашення.

В забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за кредитним договором,
між банком (іпотекодержатель) та
майновим поручителем (іпотекодавцем)
ОСОБА_2 19 липня 2010 року укладено
нотаріально посвідчений іпотечний
договір №10/Ф31-10. За цим договором в
іпотеку передано житловий будинок
АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією
адресою (кадастровий номер 462 128 740 ) площею 0,1716 га (т.1 а.с.44-49).

Відповідно до звіту про незалежну
оцінку переданого в іпотеку майна
станом 23 серпня 2012 року його вартість
складала 1 678 722 грн.

З 19 липня 2010 року до 7 жовтня 2010 року в
межах відновлювальної кредитної лінії
банком за заявами позичальника надано
кредитні кошти в сумі 1 200 000 грн., які
позичальник банку не повернув. Станом
на 18 квітня 2012 року позичальником
прострочено сплату заборгованості за
кредитом у розмірі 300 000 грн. та не
сплачено відсотки за користування
кредитом у розмірі 158 520,94 грн. Загальна
сума заборгованості за кредитним
договором складає 1 382 295,61 грн. (т.1 а.с.
25-42).

Пунктом 9.2. кредитного договору
передбачено право банку вимагати від
позичальника дострокового повернення
заборгованості за вказаним договором у
випадку невиконання або неналежного
виконання позичальником умов такого.

1 березня 2012 року банк направив
позичальнику та його майновому
поручителю іпотечні вимоги (вимоги про
дострокове погашення заборгованості),
якими повідомив позичальника та
майнового поручителя про порушення
позичальником умов кредитного
договору, а також звернувся з вимогою
про дострокове повернення
заборгованості за кредитним договором,
яка виконана не була (т.1 а.с.42-43).

Відповідно до ст.ст. 1048, 1054, 1056-1 ЦК
України за кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредити і сплатити проценти, визначені
у договорі.

Згідно зі ст.ст. 553, 554, 555, 629, 526 цього
Кодексу за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
закону. Одностороння відмова від
зобов'язання не допускається. У разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, поручитель і
боржник відповідають перед кредитором
як солідарні боржники.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України
«Про іпотеку» звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Частиною 2 ст. 36 цього Закону
передбачено, що договір про
задоволення вимог іпотекодержателя,
яким також вважається відповідно
застереження в іпотечному договорі,
визначає можливий спосіб звернення
стягнення на предмет іпотеки
відповідно до зазначеного Закону.
Визначений договором спосіб
задоволення вимог іпотекодержателя не
перешкоджає іпотекодержателю
застосувати інші встановлені цим
Законом способи звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про
іпотеку» іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки, що узгоджується з
вимогами 16 ЦК України, якою передбачено
такий спосіб захисту цивільних прав,
як визнання права, в даному випадку -
визнання права власності.

Відтак, іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки на підставі рішення
суду.

Суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про підставність
позову, оскільки позичальником
порушено виконання умов договору щодо
виконання кредитних зобов'язань,
забезпеченого іпотекою, допущено
заборгованість.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що висновки суду
першої інстанції, викладені у
оскаржуваному рішенні, відповідають
обставинам справи, встановленим судом
фактичним обставинам. Оскаржуване
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційну скаргу слід відхилити.

Розподіл судових витрат проведено
судом у відповідності до ст. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 88, 303, п. 1 ч.1 ст.307, ст. ст.
308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 29 листопада 2012 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: