Справа № 2/487/128/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2014 року Заводський районний суд м.
Миколаєва в складі головуючого судді -
Притуляк І.О., при секретарі - Будикіній
А.Л., Уманському І.В., за участю позивача
ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача: адвоката
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу та розподіл
спільного майна -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2013 року до суду з
Приморського районного суду м.Одеси,
згідно ухвали від 08.10.2013 року надійшла
справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу та розподіл
спільного майна.

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1
просив встановити факт його проживання
з ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу у період з 01 липня 2009 року по
01.05.2013 року. Та в порядку розподілу
спільного майна, визнати за ним право
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1.

В заяві ОСОБА_1 зазначив, що з липня 2009
року проживав однією сім'єю, вів
спільне господарство, мав взаємні
права та обов'язки з відповідачкою у
належній йому на праві власності
квартирі АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року у них народився син
ОСОБА_5 Під час сумісного проживання,
за спільні кошти ними з відповідачкою
було придбано квартиру АДРЕСА_1, право
власності на яку було зареєстровано за
ОСОБА_4.

Зазначив, що підставою його звернення
до суду з даним позовом, послужила
відсутність домовленості з
відповідачкою щодо спільного
користування та добровільного
розподілу майна.

Посилаючись на викладене просив
позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги уточнив, просив встановити факт
його проживання з ОСОБА_4 однією сім'єю
без реєстрації шлюбу у період з вересня
2009 року по травень 2013 року.

В іншій частині заявлені позовні
вимоги позивач та його представник
підтримали, підтвердили фактичні
обставини, викладені у заяві.

В судовому засіданні позивач та її
представник заявлений позов не
визнали. Відповідач суду пояснила що
між нею та ОСОБА_1 не було стосунків,
притаманних подружжю, оскільки вони не
були пов'язані спільним побутом та не
мали спільного бюджету. Спірну
квартиру ОСОБА_6 було придбано за
особисті кошти, отримані у борг.

Посилаючись на необґрунтованість та
недоведеність, у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 просили відмовити.

Вислухавши пояснення сторін,
покази свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, допитаної в порядку
ст..184 ЦПК України у якості свідка
ОСОБА_4, дослідивши письмові матеріали
справи, та матеріали перевірки за
зверненням ОСОБА_1 ЖЕО 12797 від 20.11.2013
року та №4892 від 02.10.2013 року, що надійшли
з Заводського РВ ММУ УМВС України у
Миколаївській області, суд приходить
до наступного.

Відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Приписами ст. 256 ч.1 ЦПК України
визначено перелік справ про
встановлення фактів що мають юридичне
значення.

За наявності умов суд може
встановлювати й інші факти, що мають
юридичне значення. Крім того,
відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у
судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Відповідно до положень ст. 21 СК України
шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, зареєстрований у державному
органі реєстрації актів цивільного
стану. Проживання однією сім'єю жінки
та чоловіка без шлюбу не є підставою
для виникнення у них прав та обов'язків
подружжя.

Згідно до ст. 36 цього Кодексу шлюб є
підставою для виникнення прав та
обов'язків подружжя.

Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України
якщо жінка та чоловік проживають
однією сім'єю, але не перебувають у
шлюбі між собою або в будь-якому іншому
шлюбі, майно, набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними. На майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, поширюються
положення гл. 8 цього Кодексу.

Як передбачає ст. 3 ч.2 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли
дружина та чоловік, у зв'язку з
навчанням, роботою, лікуванням,
необхідністю догляду за батьками,
дітьми та з інших поважних причин не
проживають спільно.

Для визначення осіб як таких, що
перебувають у фактичних шлюбних
відносинах, для вирішення майнового
спору на підставі ст. 74 СК України, суд
повинен встановити факт проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу в період, протягом якого було
придбано спірне майно.

Як було встановлено в судовому
засіданні сторони з вересня 2009 року
стали проживати однією сім'єю та вести
спільне господарство. При цьому
сторони проживали, як у м.Миколаєві так
і у м.Одесі.

Викладене підтверджується, як показами
допитаних у судовому засіданні свідків
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, так і дослідженими
письмовими доказами по справі

Так, відповідно до договору оренди, у
період з 26.08.2011 року по 26.02.2012 року,
позивач винаймав квартиру АДРЕСА_3. При
цьому відповідно до Акту від 31.01.2014
року, складеного мешканцями вказаного
будинку, та завіреного начальником ЖЕК
№1 ЖКП «Бриз», за вказаною адресою у
період з 26.08.2011 року по 26.10.2011 року
проживала ОСОБА_4

Відповідно до договору оренди від
01.12.2012 року укладеному на період з 01.12.2012
року по 01.12.2013 року, позивач винаймав
квартиру АДРЕСА_6 у м.Одесі. При цьому
відповідно до довідки ПП «Комфорт» від
27.01.2014 року, відповідач проживала за
вказаною адресою у період з 01.11.2012 року
по 18.03.2013 року.

Відповідно до довідки №2337 від 12.08.2013
року відповідач та її неповнолітній
син ОСОБА_12 з 06.11.2012 року зареєстровані
у АДРЕСА_7, що належить на праві
власності ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_4 року у сторін
народився син ОСОБА_5, про що Відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану у м.Одесі Одеського міського
управління юстиції 03.01.2013 року вчинено
актовий запис 30 (про що видано
свідоцтво про народження НОМЕР_1).

Відповідно до наданих суду
довідок медичних закладів, а саме: КУ
«Пологового будинку №2 м.Одеси» №13.01/29
від 29.01.2014 року та Пологового будинку №3
м.Миколаєва від 28.10.2013 року, триваліший
період вагітності, а саме з 21.05.2012 року
по 31.08.2012 року та з 29.10.2012 року до моменту
народження дитини, відповідач
спостерігалась у медичному закладі за
місцем проживання у м.Одесі.

Рішенням Приморського районного
суду м.Одеси від 16.12.2013 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, про усунення
перешкод у вихованні та спілкуванні з
сином, яке набрало законної сили 25.02.2014
року, встановлено, що сторони по справі
в період з 2009 року по травень 2013 року
проживали однією сім'єю.

Відповідно до зазначеного судового
рішення, ОСОБА_4, не спростовувала
вказаного факту.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що доводи
позивача щодо факту проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу
підтверджені належними доказами та
підлягають задоволенню.

При цьому, суд не приймає до уваги,
заперечення ОСОБА_4, оскільки вони не
знайшли свого підтвердження, та
спростовуються сукупністю досліджених
у судовому засіданні доказів.

Більш того, як вбачається з пояснень
самої позивачки та її матері ОСОБА_13, що
містяться у досліджених судом
матеріалах, які надійшли з Заводського
РВ ММУ, нею особисто та ОСОБА_13 було
підтверджено факт її проживання однією
сім'єю з ОСОБА_1

Надані суду відповідачкою Акт про її
постійне проживання з серпня 2011 року по
листопад 2012 року у с.Ольшанське
Миколаївської області, суд сприймає
критично, оскільки, відповідно до
довідок закладів охорони здоров'я, у
період з травня 2012 року ОСОБА_4
перебувала на обліку по вагітності у
м.Одесі та м.Миколаєві за місцем
проживання.

Також суд не приймає до уваги покази
допитаних у судовому засіданні свідків
ОСОБА_10 та ОСОБА_11, в тій частині, що
сторони не проживали однією сім'єю та
не вели спільне господарство, оскільки,
вони є суперечливими щодо усіх
зібраних по справі доказів в їх
сукупності та співставленні.

За час проживання однією сім'єю
сторонами по справі за договором
купівлі-продажу від 11.03.2013 року, було
придбано спільне майно, а саме квартиру
АДРЕСА_4, право власності на яку було
зареєстровано за ОСОБА_4

При цьому, ОСОБА_1 суду було надано
довідку ДПІ у Приморському районі
м.Одеси №1298/17.05 від 14.10.2013 року, щодо
його доходів за 2012-2013 роки, що
підтверджує наявність у позивача
коштів, витрачених на придбання
спірного майна.

Разом з тим, покази свідка ОСОБА_11,
щодо надання ним у борг ОСОБА_4 20000
доларів США, на придбання квартири, суд
сприймає критично, оскільки вони не
підтверджуються будь-якими іншими
доказами по справі.

Крім того, обставини, щодо
передачі грошових коштів за договором
позики, за законом відповідно до
положень ст..1047 ЦК України мають
підтверджуватися лише письмовими
доказами, та відповідно до положень
ст..59 ЦПК України не можуть бути
підтверджені іншими засобами
доказування, зокрема показами свідка.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що до правовідносин які
виникли та існували між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4, повинні бути застосовані
положення ст. 74 СК України, щодо
визнання спірної квартири їх спільною
сумісною власністю.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» №11 від 21.12.2007 року (далі
Постанови) - вирішуючи спори між
подружжям про майно, судам необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. Спільною сумісною власністю
подружжя, що підлягає поділу (статті 60,
69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин
2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види
майна, за винятком тих, які згідно із
законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані чи внесені
грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

Відповідно до ст..70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними. Таким чином суд вважає, що
спірна квартира підлягає розподілу, з
визнанням за сторонами право власності
на ? частину за кожним.

Відповідно до положень ст..88 ЦПК
України з відповідача на користь
ОСОБА_1 підлягають стягненню судові
витрати у розмірі 622,50 грн.

Керуючись ст.. ст.. 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити..

Встановити факт проживання
однією сім'єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, без реєстрації
шлюбу у період з вересня 2009 року до
травня 2013 року року

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_5.

Залишити за ОСОБА_4 право власності на
1/2 частину квартири АДРЕСА_5.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 622,50 грн.

Рішення набуває законної сили
через 10 днів з моменту винесення.
Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Миколаївської
області через Заводський районний суд
м. Миколаєва у порядку передбаченому
ст.. 294, 296 ЦПК України

Головуючий

Суддя:

І.О.Притуляк

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та
резолютивна частини)

14.05.2014 року Заводський районний суд м.
Миколаєва в складі головуючого судді -
Притуляк І.О., при секретарі - Будикіній
А.Л., Уманському І.В., за участю позивача
ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача: адвоката
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду в
м.Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення
факту проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу та розподіл
спільного майна -

В
И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити..

Встановити факт проживання
однією сім'єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, без реєстрації
шлюбу у період з вересня 2009 року до
травня 2013 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5.

Залишити за ОСОБА_4 право власності на
1/2 частину квартири АДРЕСА_5.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 622,50 грн.

Рішення набуває законної сили
через 10 днів з моменту винесення.
Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Миколаївської
області через Заводський районний суд
м. Миколаєва у порядку передбаченому
ст.. 294, 296 ЦПК України

Головуючий

Суддя:

І.О.Притуляк