Справа №: 671/371/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2014 року
м. Волочиськ

Волочиський
районний суд Хмельницької області в
складі:

головуючого судді Ніколової С.В.

при
секретарі Хрупайло Т.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_2, представника
відповідача Галюка В.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Волочиську
справу за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра», третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
ОСОБА_4, про визнання договору поруки
припиненим,

встановив:

25 лютого 2014 року ОСОБА_1
звернулась в суд з позовом до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра» (далі - Банк)
про визнання договору поруки
припиненим. В обгрунтування своїх
вимог посилалась на те, що 13.02.2007 року
між Банком та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір про надання
останньому кредиту у розмірі 31000 євро
строком до 13.02.2012 року зі сплатою 12,9%
річних за користування кредитом. На час
укладення даного договору вона
перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 і з метою
забезпечення виконання зобов'язання
ним щодо повернення кредиту, плати
відсотків, інших платежів та можливих
штрафних санкцій, між Банком та нею
було укладено договір поруки від 13.02.2007
року № 03/01. 9 листопада 2010 року між
Банком та боржником ОСОБА_4 було
укладено додаткову угоду № 1 до
згаданого кредитного договору від
13.02.2007 року № 03/МК/2007-978, умови якої
призвели до зміни умов основного
зобов'язання, а саме: без її, позивачки
як поручителя, згоди було до збільшено
обсяг відповідальності боржника.
Зокрема, позивачка посилається на п.п.
1.1.4, 1.1.6, 2.12, 3.3.13, 4.2.,4.3 даної додаткової
угоди, якими було передбачено сплату
позичальником комісії за користування
кредитними коштами, здійснення
щорічного страхування заставного
майна - автомобіля з причіпом, сплату
штрафу в розмірі 5% від суми залишку
кредиту за порушення окремих вимог
кредитного договору та 10% штрафу від
суми несплаченого щомісячного платежу.
Вважає, що такі зміни умов основного
зобов'язання без її згоди призвели до
збільшення її відповідальності як
поручителя, а тому просить відповідно
до ч. 1 ст. 559 ЦК України визнати
зазначений договір поруки припиненим.

Судом до участі у справі в якості
третьої особи на стороні відповідача,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, залучено ОСОБА_4

В судовому засіданні позивачка та
її представник позов підтримали з
підстав, наведених у позовній заяві.
Крім того, позивачка пояснила, що
додаткова угода до кредитного договору
була укладена без її згоди.

Представник відповідача позов не
визнав, пояснивши, що відповідно до
умов додаткової угоди від 09.11.2010 року до
кредитного договору від 13.02.2007 року
змінився лише графік погашення
боржником боргу, однак обсяг
відповідальності боржника за цією
угодою не змінився, зокрема, не
змінився розмір відсотків за
користування кредитом та залишився той
же строк виконання основного
зобов'язання - 13.02.2012 року.

Третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
ОСОБА_4, про дату, час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином
відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши і дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно із частиною першою статті
553, частиною першою статті 554 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

За положеннями частини першої
статті 559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

У п. 22 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз'яснено, що якщо в договорі поруки
такі умови сторонами не узгоджені, а з
обставин справи не вбачається
інформованості поручителя і його згоди
на збільшення розміру його
відповідальності, то відповідно до
положень частини першої статті 559 ЦК
України порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Судом об'єктивно встановлено, що
13.02.2007 року між ВАТ КБ "Надра" (нині - ПАТ
КБ "Надра") та ОСОБА_4 був укладений
кредитний договір № 03/МК/2007-978, за яким
Банк надав ОСОБА_4 кредит в розмірі 31000
євро на строк до 13.02.2012 року зі сплатою
12,9% за користування кредитними коштами.
Тоді ж 13.02.2007 року між Банком та ОСОБА_1
було укладено договір поруки №03/01, за
яким остання поручалась перед Банком
за належне виконання ОСОБА_4 взятих на
себе зобов'язань, що витікають з
кредитного договору від 13.02.2007 року, в
тому числі: повернути до 13.02.2012 року
кредит в сумі 31000 євро, сплатити
відсотки за користування кредитними
коштами із розрахунку 12,9 річних,
сплатити інші платежі, передбачені
кредитним договором, сплатити можливі
штрафні санкції (штраф, пеня), а також п.
3.1 цього договору було передбачено, що
поручитель у випадку невиконання чи
неналежного виконання зобов'язань на
себе по цьому договору, виплачує Банку
пеню від загальної суми заборгованості
позичальника по кредитному договору у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного Банку України, що діяла
на час виникнення заборгованості.

9 листопада 2010 року між Банком та
ОСОБА_4, без одержання згоди поручителя,
було укладено додаткову угоду № 1, якою
змінено індивідуальний графік
погашення боргу, однак істотні умови
кредитного договору та обсяг
відповідальності боржника ОСОБА_4 не
збільшився, відповідно не збільшився і
обсяг відповідальності позивачки як
поручителя за зазначеним кредитним
договором.

Дані обставини підтверджується:
кредитним договором № 03/МК/2007-978 від
13.02.2007 року, графіком повернення
кредиту та сплати відсотків,
розрахунком заборгованості, договором
поруки №03/01 від 13.02.2007 року, додатковою
угодою № 1 від 09.11.2010 року та додатком №
1 до неї, рішенням Волочиського
районного суду від 30.10.2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Хмельницької
області від 24.01.2014 року.

Так, зі змісту зазначеної
додаткової угоди вбачається, що строк
користування кредитом встановлено по
13.02.2012 року (включно) зі сплатою 12,9%
річних (п.п. 1.1.2, 1.1.3). Такі ж строки
погашення кредиту та такий же розмір
відсотків за його користування
передбачено і п. 1.3 кредитного договору
від 13.02.2007 року.

Зі змісту пунктів 4.1, 4.2 статті 4
додаткової угоди вбачається, що
відповідальність позичальника ОСОБА_4
за порушення ним сплати відсотків за
користування кредитом, порушення
строків повернення кредиту залишилась
такою ж як передбачено пунктами 9.1, 9.2
кредитного договору.

Зазначені обставини та системний
аналіз наведених норм чинного
законодавства свідчать про те, що до
припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання,
здійснені без згоди поручителя, які
призвели до збільшення обсягу
відповідальності останнього, зокрема:
підвищення розміру процентів;
відстрочення виконання, що призводить
до збільшення періоду, за який
нараховуються проценти за
користування чужими грошовими коштами;
встановлення нових умов щодо порядку
зміни процентної ставки в бік
збільшення, тощо.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що передбачена додатковою
угодою зміна індивідуального графіку
погашення боргу за умови залишення
незмінними строків погашення кредиту
та відсотків за користування ним, пені
свідчить про те, що умови кредитного
договору істотно не змінювалися і
обсяг відповідальності позивачки як
поручителя за даним кредитним
договором не збільшився, а тому
відсутні правові підстави, передбачені
ч. 1 ст. 559 ЦК України, для визнання
даного договору поруки припиненим.

Відмовляючи в позові, суд також
приймає до уваги, що рішенням
Волочиського районного суду від 30.10.2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Хмельницької
області від 24.01.2014 року, у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ПАТ КБ "Надра"
про розірвання договору поруки та
позовом ПАТ КБ "Надра" до ОСОБА_1, ОСОБА_4
про стягнення боргу, позов ПАТ КБ
"Надра" задоволено. Стягнуто солідарно
з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
"Надра" 21313,49 євро, що еквівалентні 224826
грн. 61 коп. та 2284 грн. 27 коп. судового
збору. В задоволенні позову ОСОБА_1 про
розірвання договору поруки відмовлено.

Зі змісту зазначеного рішення
суду вбачається, що Банк пред'явив
вимоги до боржника ОСОБА_4 та позивачки
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
станом на 26.04.2012 року у розмірі 21313,49
євро (224826 грн. 61 коп.), що складалась із
13683,30 євро по тілу кредиту, 4709,52 євро
відсотків, 2001,03 євро пені та 919,64 євро
штрафу і такий розрахунок
заборгованості узгоджувався з умовами
кредитного договору, якими передбачено
відповідальність сторін.

Наведене також свідчить про те, що
обсяг відповідальності позивачки не
збільшився.

В судовому засіданні позивачка не
навела доказів на спростування
пояснень представника Банку про те, що
позовні вимоги Банку до неї та ОСОБА_4
про стягнення в солідарному порядку
заборгованості за кредитним договором
грунтувалися саме на умовах кредитного
договору і при визначенні розміру
заборгованості Банк виходив із
відповідальності сторін, що була
передбачена кредитним договором.

Зазначена обставина також
свідчить, що фактично відсутні істотні
зміни умов основного зобов'язання,
тобто обсяг відповідальності
позивачки не збільшився, оскільки
розмір процентів за користування
кредитом не був підвищений, не
відбулося відстрочення виконання умов
кредитного договору, що могло би
призвести до збільшення періоду, за
який нараховуються проценти за
користування кредитом, не було
збільшено розмір неустойки, тощо.

Таким чином, оцінюючи докази в їх
сукупності та відповідно до вимог
наведеного чинного законодавства, суд
дійшов висновку про відмову в позові за
безпідставністю та недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 209, 212-215
ЦПК України, ст.ст. 226, 553, 554, 559 ЦК
України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» про визнання договору
поруки припиненим відмовити.

На рішення через суд першої
інстанції, який його ухвалив, може бути
подано апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: