пр. № 2/759/499/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року

Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Морозова
М.О.

при секретарі Прохоренко
К.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом представника Товариства з
додатковою відповідальністю
„Страхова компанія „ВіДі-Страхування"
- Невідомого Олександра Миколайовича
до ОСОБА_2, третя особа: Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Лафорт» про відшкодування
шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и
в:

Представник Товариства з додатковою
відповідальністю „Страхова компанія
„ВіДі-Страхування" - Невідомий
О.М.звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення на користь
Товариства з додатковою
відповідальністю „Страхова компанія
„ВіДі-Страхування" суми в розмірі 18836
грн. як відшкодування шкоди, суми
понесених судових витрат.

При цьому, посилається на те, що 3.11.2012 р.
між ОСОБА_3 та Товариством з додатковою
відповідальністю „Страхова компанія
„ВіДі-Страхування" було укладено
договір комплексного добровільного
страхування наземного транспорту СLА
№4056, предметом якого є майнові
інтереси страхувальника, що не
суперечить чинному законодавству
України, пов'язані з володінням,
користуванням та/або розпорядженням
транспортним засобом «Нуиndаі Ассеnt»,
д/н НОМЕР_1. 20.05.2013 р. на вул. Бударіна в м.
Києві відбулася дорожньо-транспортна
пригода, внаслідок якої автомобіль
„Нуиndаі Ассеnt», д/н НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_3, був пошкоджений.
Зіткнення відбулось внаслідок
порушення ОСОБА_2, який керував
автомобілем „ЗАЗ”, д/н НОМЕР_2, вимог
Правил Дорожнього руху, що
підтверджено постановою судді
Святошинського райсуду м. Києва від
11.06.2013 р. До товариства з заявою 9.07.2013 р.
звернулася ОСОБА_3 про виплату
страхового відшкодування в зв'язку з
ДТП, яка є страховим випадком, та надала
всі необхідні документи, відповідно до
умов договору страхування. Товариство,
виконуючи зобов'язання, взяті на себе
згідно страхового договору, та
відповідно до заяви потерпілої,
виплатило ОСОБА_3 страхове
відшкодування в розмірі 18836 грн. по
платіжному дорученню. Відповідно до ст.
27 Закону України «Про страхування»,
ст.ст.993, 1166, 1187, 1188 ЦК України страхове
товариство, що виплатило страхове
відшкодування за договором, у межах
фактичних витрат переходить право
вимоги, яке страхувальник має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав.

Відповідач позов не визнав, пояснивши,
що на момент ДТП автомобіль, яким він
керував, був застрахований згідно
полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
№АВ/7773444 від 3.07.2012 р. ПАТ «Страхова
компанія «Лафорт». Він безпосередньо
після ДТП повідомив іншого водія
ОСОБА_3 та представника позивача по
справі, який прибув на місце ДТП, про
наявний поліс страхування, потім
звертався він і до страхової компанії,
де був зареєстрований автомобіль,я ким
він керував, але вона по місцю
державної реєстрації була відсутня,
тому він звернувся до Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг, де йому повідомили про виявлені
порушеня у діяльності цієї страхової
компанії, яка перебуває в стадії
ліквідації. Тому, вказана страхова
компанія «Лафорт» повинна виплатити
позивачу всю суму заподіяних збитків.

Представник притягнутого до участі в
справі в якості третьої особи ПАТ
«Страхова компанія «Лафорт» в судове
засідання не з'явився, третій особі
судові повістки з зазначенням часу,
місця слухання справи направлялись
належним чином, вони повертаються
назад до суду без вручення з позначками
поштового відділення, що обслуговує
адресу державної реєстації товариства,
з позначками «за закінченням
встановленого строку зберігання», тому
суд, враховуючи думку представника
позивача, відповідача, матеріали та
обставини справи, вважає за можливе
розглянути справу без участ
представника третьої особи.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача, з'ясувавши
обставини справи, дослідивши письмові
докази по справі, прийшов до висновку,
що позов не підлягає задоволенню з
слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 3.11.2012 р. між
ОСОБА_3 та Товариством з додатковою
відповідальністю „Страхова компанія
„ВіДі-Страхування" було укладено
договір комплексного добровільного
страхування наземного транспорту СLА
№4056, предметом якого є майнові
інтереси страхувальника, що не
суперечить чинному законодавству
України, пов'язані з володінням,
користуванням та/або розпорядженням
транспортним засобом «Нуиndаі Ассеnt»,
д/н НОМЕР_1. 20.05.2013 р. на вул. Бударіна в м.
Києві відбулася дорожньо-транспортна
пригода, внаслідок якої автомобіль
„Нуиndаі Ассеnt», д/н НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_3, був пошкоджений.
Зіткнення відбулось внаслідок
порушення ОСОБА_2, який керував
автомобілем „ЗАЗ”, д/н НОМЕР_2, вимог
Правил Дорожнього руху, що
підтверджено постановою судді
Святошинського райсуду м. Києва від
11.06.2013 р. До товариства з заявою 9.07.2013 р.
звернулася ОСОБА_3 про виплату
страхового відшкодування в зв'язку з
ДТП, яка є страховим випадком, та надала
всі необхідні документи, відповідно до
умов договору страхування. Товариство,
виконуючи зобов'язання, взяті на себе
згідно страхового договору, та
відповідно до заяви потерпілої,
виплатило ОСОБА_3 страхове
відшкодування в розмірі 18836 грн. по
платіжному дорученню. (а.с.4-45).

Згідно ст.993 ЦК України до страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Таке ж положення передбачено і ст.27
Закону України „Про страхування".

Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно ст.1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи в розмірі
виплаченого відшкодування.

Згідно ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Згідно ст. 9.1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язковий ліміт
відповідальності страховика-це
грошова сума, в межах якої страховик
зобов'язаний провести виплату
страхового відшкодування відповідно
до умов договору страхування.
Договором страхування на
індивідуальних умовах можуть бути
визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у
цьому Законі ліміти.

Згідно ст. 9.2 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язковий ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну майну потерпілих, становить
25500 грн. на одного потерпілого.

Згідно ст. 12.1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Згідно ч.22.1 ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті ДТП життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Враховуючи вищевикладене, коли
страховик ПрАТ «СК «Лафорт» взяло на
себе обов'язок з відшкодування шкоди,
заподіяної транспортним засобом
страхувальника, яким керував під час
ДТП ОСОБА_2, майну третіх осіб по
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, не можна покладати майнову
відповідальність на відповідача по
справі.

Позовних вимог Товариство з додатковою
відповідальністю «ВіДі-Страхування»
до ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» не
висуває і, як пояснив представник
позивача в судовому засіданні, після
виплати страхового відшкодування
звернення до вказаної страхової
компанії про компенсацію понесених
збитків не було. Представник позивача в
судовому засіданні пояснив, що не має
претеній до вказаної страхової
компанії по причині її банкрутства і
фактчного припинення діяльності, й
правом подавача позову пред'являти
претензії по відшкодуванню заподіяних
збитків винній у дорожньо-транспортній
пригоді особі. В порядку ст. 33 ЦПК
України суд не вправі з власної
ініціативи замінювати відповідача або
притягувати до участі в справі
належного відповідача.

На момент укладення полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
№АВ/7773444 від 3.07.2012 р. ПАТ «Страхова
компанія «Лафорт» у відповідності до
ст. 49.1 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» мало ліцензію на
здійснення даного виду страхування та
було членом Моторного (транспортного)
страхового бюро України. ПАТ «Страхова
компанія «Лафорт» не визнавалась
банкрутом, з єдиного державного
реєстру юридичних осіб не виключалась,
її державна реєстрація не
скасовувалась (а.с. 91, 106-109).

Подавачем позову не доведено обставин,
по яких саме на ОСОБА_2 необхідно
покласти обов'язок в судовому порядку
для відшкодування заподіяних збитків
по страховому відшкодуванню, між тим
доводи відповідача по справі суд
приймає як належні. Представник
позивача в судовому засіданні не
заперечував той факт, що на місці ДТП
ОСОБА_2 повідомив про страхування
автомобіля, яким він керував-«ЗАЗ», д/н
НОМЕР_2. Не має підстав не довіряти
ОСОБА_2 про заходи його звернення до ПАТ
«Страхова компанія «Лафорт» по факту
ДТП, бо з його боку надана копія
відповідної заяви від 21.05.2013 р., але
вказана страхова компанія по місцю
своєї державної реєстрації була
відсутня, що підтверджено і відповіддю
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, від 14.04.2014 р. (а.с.98, 108,
109).

Таким чином, суд не погоджується з
доводами представника позивача, які
спростовуються дослідженими у
сукупності письмовими доказами,
наданими сторонами, тому позов не
підлягає задоволенню в силу вимог
закону.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.27
Закону України „Про страхування",
ст.ст. 3, 9.1, 9.2, 12.1, 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» ст.ст.10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України,
суд

в и р і ш
и в:

Відмовити в задоволенні позову
представника Товариства з додатковою
відповідальністю „Страхова компанія
„ВіДі-Страхування" - Невідомого
Олександра Миколайовича до ОСОБА_2,
третя особа: Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Лафорт» про відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва через
районний суд шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя