У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Кузнєцова В.О.,
Суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової
Г.І.,Кадєтової О.В., Наумчука
М.І.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про усунення
перешкод у користуванні житловим
будинком, вселення та виселення
відповідачів, за касаційною скаргою
ОСОБА_9 на рішення апеляційного суду
Донецької області від 03
вересня 2013 року,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_10, ОСОБА_10, ОСОБА_10, ОСОБА_12, про
усунення перешкод у користуванні
житловим будинком, його вселення та
виселення відповідачів.

Вимоги за позовом обґрунтовував тим, що
йому на праві приватної власності
належить житловий будинок АДРЕСА_1, на
підставі договору купівлі-продажу від
30 серпня 2007 року.

До придбання ним вказаного будинку в
ньому були зареєстровані відповідачі
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які до теперішнього
часу проживають в будинку разом з
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та
чинять йому перешкоди в користуванні
спірним будинком.

Позивач вважає, що оскільки він не
давав згоди на їх проживання в спірному
будинку, членами його сім`ї вони ніколи
не були, а тому звернувся до суду з
вказаним позовом.

Рішенням Слов`янського міськрайонного
суду Донецької області від 31 травня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 03 вересня 2013 року
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове про
задоволення позовних вимог. Вселено
ОСОБА_6 у житловий будинок, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Зобов`язано ОСОБА_7, ОСОБА_8. ОСОБА_10,
ОСОБА_10, ОСОБА_10, ОСОБА_12 не чинити
перешкоди ОСОБА_6 в користуванні
житловим будинком з господарськими та
побутовими будовами та спорудами, який
розташований по АДРЕСА_1. Усунуто
ОСОБА_6 перешкоди в користуванні
житловим будинком з господарськими та
побутовими будовами та спорудами, який
розташований по АДРЕСА_1, шляхом
виселення з цього будинку ОСОБА_7,
ОСОБА_8. ОСОБА_10, ОСОБА_10, ОСОБА_10,
ОСОБА_12 Виселено ОСОБА_7, ОСОБА_8.
ОСОБА_10, ОСОБА_10, ОСОБА_10, ОСОБА_12
з житлового будинку, розташованого по
АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення.

У касаційній скарзі ОСОБА_10 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги про усунення перешкод у
користуванні житловим будинком,
вселення ОСОБА_6 та виселення
відповідачів, суд апеляційної
інстанції, виходив із того, що оскільки
ОСОБА_6 є власником спірного житлового
будинку та відповідно не може в повній
мірі здійснювати своє право володіння
та користування спірним будинком, в
тому числі і проживання, так як
відповідачі проживають в ньому без
його згоди та не бажають виселятися з
нього добровільно.

Висновки суду в цій частині
відповідають вимогам матеріального й
процесуального права.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на даний час власником
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами АДРЕСА_1 є
ОСОБА_6 на підставі договору
купівлі-продажу від 30 серпня 2007 року.

З матеріалів справи вбачається, що в
даному будинку залишились
зареєстрованими ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а
також з ними проживають ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із положеннями ст. 391 ЦК України
власник має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Отже, суд апеляційної інстанції
прийшов до правильного висновку щодо
задоволення позовних вимог, оскільки
договір купівлі-продажу спірного
будинку відповідачами в установленому
законом порядку оскаржено не було, а
також вони не надали доказів того, що
вони проживають у спірному будинку на
законних підставах. Крім того, чинним
законодавством України не передбачено
перехід прав та обов'язків
попереднього власника до нового
власника в частині збереження права
користування житлом членів сім`ї
колишнього власника у випадку зміни
власника.

За таких обставин, задовольняючи
позовні вимоги, судом апеляційної
інстанції були встановлені дійсні
обставини справи та надана належна
оцінка зібраним доказам, правильно
застосовані норми матеріального права,
не допущено порушення норм
процесуального права, які б призвели
до неправильного вирішення спору.

Таким чином, рішення апеляційного суду
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують, що відповідно до
ст. 337 ЦПК України є підставою для
відхилення касаційної скарги і
залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 336, 337, 344 ЦПК України,
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_9 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 03 вересня 2013 року скасувати
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді: Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
М.І. Наумчук