Єдиний унікальний номер 0504/7326/12
Номер провадження 22-ц/775/1279/2014
Єдиний унікальний номер 0504/7326/12
Справа № 22ц/775/1279/14
Головуючий 1 інстанції Ребров
Доповідач Кішкіна І.В.
30 січня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:
головуючого судді
суддів
Алексєєва А.В., Кішкіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 5 грудня 2013 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Тепличний», третя
особа: Донецький регіональний філіал
ДП «Центр державного земельного
кадастру», про визнання договору
оренди земельної ділянки недійсним,
його скасування та скасування
державної реєстрації договору,
Рішенням Будьонівського
районного суду м. Донецька від 05 грудня
2013 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Тепличний», третя
особа Донецький регіональний філіал ДП
«Центр державного земельного
кадастру», про визнання договору
оренди земельної ділянки недійсним,
його скасування та скасування
державної реєстрації договору
відмовлено.

З зазначеним рішенням суду не
погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив
його в апеляційному порядку, в
апеляційній скарзі просить скасувати
рішення суду і ухвалити нове рішення
про задоволення його позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги позивач зазначає, що суд першої
інстанції не врахував, що акт
прийому-передачі об'єкту оренди є
суттєвими умовами договору оренди, що
передбачено ст.ст. 15, 17 Закону України
«Про оренду землі», всі примірники
договору оренди та акту
прийому-передачі їм не підписувались,
що не спростовується і висновками
експертів-почеркознавців, він письмово
звертався до Донецького регіонального
філіалу ДП «Центр державного
земельного кадастру» та просив, щоб
договір оренди, підписаний від його
імені, не реєструвався в кадастрі,
оскільки не має наміру його укладати,
однак державна реєстрації договору
оренди земельної ділянки, власником
якої він є, відбулась. В одному
примірнику акту прийому-передачі
землі, вказаний невідповідний
кадастровий номер. Пункти 20 та 5
договору оренди свідчать про те, що він
не міг підписати договір 05 червня 2008
року, оскільки на той момент не були
визначені ні строки передачі земельної
ділянки в оренду, ні її оцінка.
Передавати до відповідного органу всі
необхідні для державної реєстрації
договору оренди землі документи
повинен власник особисто, але це було
зроблено представником відповідача, що
не відповідає вимогам п. 5 Порядку
державної реєстрації договорів оренди
землі. Умови договору оренди порушують
його права, при його укладанні
порушений публічний порядок його
укладання, а тому договір є нікчемним і
підлягає визнанню недійсним.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання
апеляційного суду не з'явився, про час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином, надав заяву, згідно
якої просить справу розглянути за його
відсутності.

Представники позивача ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, які діють на підставі
довіреності, в судовому засіданні
апеляційної інстанції підтримали
доводи апеляційної скарги та просили
її задовольнити.

Представник відповідача «Тепличний»
Столейко М.Д., який діє на підставі
довіреності, просив апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Представник третьої особи Донецького
регіонального філіалу ДП «Центр
державного земельного кадастру», у
судове засідання апеляційної
інстанції не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників позивача та відповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в апеляційній
скарзі доводи, апеляційний суд вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
як вбачається з матеріалів справи, що
ОСОБА_1 відповідно Державного акту на
право приватної власності на земельну
ділянку серії ЯЕ № 717100, виданого 05
червня 2008 року відповідно до рішення
виконкому Донецької міськради № 777 від
28 листопада 2007 року, на праві власності
належить земельна ділянка з
кадастровим номером :00:001:0235, яка
розташована на землях колишнього КСП
«Тепличний» (пай № 863), загальною площею
2,690 га (а.с.7).

05 червня 2008 року між ОСОБА_1 та ТОВ
«Тепличний» був укладений договір
оренди зазначеної земельної ділянки,
за яким ОСОБА_1 надає, а ТОВ «Тепличний»
приймає в строкове платне користування
земельну ділянку
сільськогосподарського призначення.

Договір було складено в трьох
примірниках: по одному для кожної із
сторін та третій для зберігання в
органі реєстрації, та 05 липня 2010 року
зареєстровано у Донецькому міському
відділі Донецького регіонального
філіалу ДП «Центр державного
земельного кадастру», про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис.

З висновку комплексної
судово-почеркознавчої експертизи та
технічної експертизи документів № 202302,
2023/03 від 01 жовтня 2013 року вбачається, що
встановити чи виконані підписи під
текстом трьох примірників договору
оренди земельної ділянки за
кадастровим № :00:001:0235 від 05 червня
2008 року не уявляється можливим через
причини вказані в дослідженні
((порівнянням описаних підписів за
зразками підпису та почерку ОСОБА_1
встановити чи виконані ним
досліджувані підписи не уявляється
можливим оскільки підписи нанесені
конструктивно-простими рухами та
представляють обмежений графічний
матеріал в якому не відобразились в
достатній мірі ознаки почерку та
підпису виконавця).

З копії висновку почеркознавчої
експертизи, наданої позивачем, та яка
проводилася у межах кримінальної
справи, вбачається, що встановити, чи
виконаний підпис в акті
приймання-передачі земельної ділянки
від імені ОСОБА_1 ним самим або іншою
особою, не вбачається можливим,
оскільки при порівнянні встановлені
окремі співпадіння та різниця по
загальним та окремим ознакам, однак
об'єм та їх значущість не достатні для
будь-якого певного (позитивного або
негативного) висновку.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач не довів суду, що не
підписував всі три примірники договору
оренди земельної ділянки та акту
прийому-передачі землі, його посилання
спростовані як самим позивачем у
судовому засіданні, який підтвердив, що
отримував від відповідача в рахунок
сплати орендної плати натуральні
продукти, так і іншим розбіжностями.

З такими висновками погоджується суд
апеляційної інстанції.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про
оренду землі» оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
оренду землі» відносини, пов'язані з
орендою землі, регулюються Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим Законом, законами України,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Згідно із ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» (в редакції, яка діяла на
час реєстрації договору) істотними
умовами договору оренди землі є: об'єкт
оренди, строк дії договору оренди,
оренда плата із зазначенням її розміру,
індексації, форм платежу, строків,
порядку її внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату, умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в
оренду, умови збереження стану об'єкта
оренди, умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю, умови
повернення земельної ділянки
орендодавцеві, існуючи обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки, визначення сторони,
яка несе ризик випадкового пошкодження
або знищення об'єкта оренди чи його
частини, відповідальність сторін,
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї із істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
ст.ст. 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою
для відмови в державній реєстрації
договору оренди, а також для визнання
договору недійсним відповідно до
закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

Як роз'яснено у п. 7 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
правочин може бути визнаний недійсним
лише з підстав, визначених законом, та
із застосуванням наслідків
недійсності, передбачених законом. У
разі якщо під час розгляду спору про
визнання правочину недійсним як
оспорюваного та застосування
наслідків його недійсності буде
встановлено наявність підстав,
передбачених законодавством, вважати
такий правочин нікчемним, суд, вказуючи
про нікчемність такого правочину,
одночасно застосовує наслідки
недійсності нікчемного правочину.

Таким чином суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
визнання договору оренди земельної
ділянки, укладеного між сторонами,
недійсним, а відповідно і його
скасування та скасування його
державної реєстрації,

У відповідності до вимог ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Доводи апеляційної скарги позивача
спростовуються встановленими судом
обставинами справи. Судом встановлено,
що спірний договір оренди підписаний
сторонами та зареєстрований у
встановленому законом порядку.

Також є безпідставними доводи позивача
щодо неузгодження умов договору,
оскільки судом встановлено, що позивач
отримував орендну плату в обумовленому
в договорі розміру.

Доводи апеляційної скарги є
безпідставними та спростовуються
доказами по справі, всі наведені у
справі докази свідчать про те, що
договір оренди земельної ділянки
позивачем був укладений за його
внутрішньою волею, з погодженням всіх
основних умов договору.

Апеляційний суд вважає, що суд
правильно оцінив докази, що надані
сторонами, та дав їм належну правову
оцінку. Підстави для переоцінювання
наявних в матеріалах справи доказів
відсутні.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
належать до тих підстав, із якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин рішення суду
відповідає встановленим обставинам,
нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України,
апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 5 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з дня набрання
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді