У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:
головуючого судді - Боймиструка С.В.,
суддів: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання -
Ковальчук Л.В.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рівненського районного суду
від 04 березня 2014 року в справі за
позовом Комунального підприємства
«Здолбунівкомуненергія» до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за використану теплову
енергію,

В С Т А Н
О В И Л А:

Рішенням Рівненського районного суду
від 04 березня 2014 року позов задоволено:
стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Комунального підприємства
«Здолбунівкомуненергія» (далі - КП
«Здолбунівкомуненергія») борг за
використану теплову енергію у сумі 6353,75
грн., 70,08 грн. інфляційних витрат, 216,16
грн. - три відсотка річних та 229,40 грн.
судового збору.

У поданій на вказане рішення суду
апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликалася
на його незаконність та
необгрунтованість через порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Вказувала, що на момент придбання нею
квартири АДРЕСА_1 система опалення в
ній була відсутня, оскільки попередній
власник її демонтував на підставі
дозволу постійно діючої міжвідомчої
комісії Здолбунівського
міськвиконкому з питань відключення
від міських мереж центрального
опалення та гарячого водопостачання
№32 від 28.08.2008 року, витяг якого вона
надавала в судовому засіданні, однак
суд відмовив у долученні його копії.

Стверджувала, що факт демонтажу
системи опалення підтверджується
також листами голови правління ОСББ
«Наша оселя» від 15.01.2014 року №15/01-14 та
від 12.03.2014 року №12/03-14.

Доводила, що письмово повідомила КП
«Здолбунівкомуненергія» про
відсутність в її квартирі системи
опалення, і представники позивача
зафіксували факт її відсутності та
склали адміністративний протокол про
самовільне відключення, не зважаючи на
наявність дозволу.

Зазначила, що жодних пропозицій щодо
монтажу чи підключення системи
опалення, а також укладення договору
про надання послуг від позивача їй не
надходило, про наявність
заборгованості впродовж трьох років
позивач її не повідомляв.

Вказувала, що в рішенні суду відсутні
посилання на будь-які докази, висновки
суду обґрунтовуються посиланням на
загальні норми судочинства, суд не
спростував наведені нею докази, не
навів мотивів, з яких він встановив
наявність чи відсутність тих чи інших
фактів, натомість послався на
неіснуючий договір.

Враховуючи наведене, просила рішення
Рівненського районного суду від 04
березня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

________________________________________________________________________
__________________________

Справа №2/570/409/2014
Головуючий в суді І інст. -
Гнатущенко Ю.В.

Провадження № 22-ц /787/904/2014р.
Суддя-доповідач - Боймиструк С.В.

В запереченні на апеляційну скаргу
представник КП
«Здолбунівкомуненергія» зазначив, що
рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому просив залишити його без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи
апеляційної скарги підтримала та
просила її задовольнити.

Представник КП
«Здолбунівкомуненергія» ОСОБА_2 просив
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
місцевого суду залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції правильно виходив з того,
позивачем споживачу ОСОБА_1 надавались
послуги з теплопостачання, вони не
оплачені, а тому їх вартість підлягає
стягненню з відповідачки, незалежно
від заперечення нею факту їх отримання.

Такий висновок місцевого суду
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно договору купівлі-продажу від 22
червня 2011 року, ОСОБА_1 є власником
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 28).

Посилання ОСОБА_1 на обставину
відключення опалення в її квартирі
попереднім власником та відсутності
батарей обігріву спростовується
пунктом 9 умов договору купівлі продажу
належної їй квартири, з якого
вбачається, що на час її придбання усі
інженерні комунікації зазначеного
нерухомого майна знаходяться в
робочому стані та функціонують за
призначенням (а.с. 28).

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що саме ОСОБА_1 в липні 2011
року було притягнуто до
адмінвідповідальності за самовільне
відключення приладів обігріву, а не
попереднього власника квартири (а.с. 30).

Єдиною підставою для припинення
постачання послуг централізованого
опалення є складення міжвідомчою
комісією, яка створена органом
місцевого самоврядування, акту про
відключення від мереж центрального
опалення та влаштування
індивідуального опалення.

Такий акт № 004-с поданий відповідачкою
до місцевого суду та датований 28 січня
2014 року (а.с. 68).

До цієї дати послуги з теплопостачання
ОСОБА_1 надавались, що підтверджується
відповідними актами (а.с.5-7).

Вирішуючи спір, місцевий суд
обґрунтовано посилався на норми ст. 179
ЖК України та ст. 10 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду", відповідно до яких
користування будинками (квартирами)
державного і громадського житлового
фонду та їх утримання здійснюється за
рахунок коштів власників згідно діючих
Правил користування приміщеннями
жилих будинків прибудинковими
територіями.

Відповідно до п.п. 17, 35 зазначених
Правил власники квартир, розташованих
в багатоквартирному будинку,
зобов'язані сплачувати платежі за
обслуговування і ремонт будинку,
комунальні та інші послуги.

Крім зазначеного, обов'язок
відповідачки, як власника квартири,
проводити оплату за надані позивачем
послуги обслуговування і ремонт
будинку безпосередньо випливає із ст. 20
Закону України „Про
житлово-комунальні послуги", згідно
вимог якої споживач зобов'язаний
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору та забороняється
відмова споживача від договірних
відносин з приводу надання
житлово-комунальних послуг і
передбачається його обов'язок
оплачувати послуги у встановлені
законом чи договором строки.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що відсутність такого
договору укладеного між сторонами про
надання послуг із теплопостачання, не
звільняє споживача від покладеного
законом обов'язку здійснити їх оплату
та обґрунтовано задовольнив позов в
повному обсязі, стягнувши
заборгованість за період з 15.10.2011 року
по 30.11.2013 року за надані послуги з
теплопостачання в сумі 6353,75 грн. та 70,08
грн. інфляційних витрат за прострочку
виконання зобов'язання, 216,16 грн. - три
відсотка річних та 229,40 грн. судового
збору.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції постановлене з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права і доводи апеляційної скарги
висновків, наведених у ньому, не
спростовують, а тому підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Рівненського районного суду
від 04 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий

Судді: