Номер провадження 2/489/378/14
РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2014 року
місто
Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участі позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи
Управління Держземагенства в
Миколаївській області, Реєстраційна
служба Миколаївського міського
управління юстиції про визнання права
власності на частку земельної ділянки,

встановив

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
мотивуючи свої вимоги тим, що їй на
підставі договорів купівлі-продажу від
23.12.2011 укладеного між нею та ОСОБА_4,
посвідченого приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, належить 53/100 та 47/100
часток житлового будинку АДРЕСА_1.
Відповідачці ОСОБА_2 належить інша
частка будинку, що має адресу буд.
АДРЕСА_2.

До виділу в окремий адрес, будинок
АДРЕСА_1 у м. Миколаєві складався із
двох ізольованих частин (квартири № 1
та квартири № 2), кожна із яких являлася
окремою квартирою та належали
відповідачу ОСОБА_2 та ОСОБА_4, з якою
позивач уклала договір купівлі-продажу
зазначеного житлового будинку. Будинок
розташовувався на земельній ділянці
площею 0,0203 Га (203 кв. м.). Попередні
власники житлового будинку відповідач
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мали визначені частки
земельної ділянки і ОСОБА_4 належало
0,00325 Га.

Під час оформлення права власності на
земельну ділянку, на якій розташовано
належний їй житловий будинок, вона
дізналася, що зазначена земельна
ділянка належить на праві власності
відповідачу ОСОБА_2, оскільки 09.06.2010 між
нею та ОСОБА_6 було укладено договір
купівлі-продажу усієї земельної
ділянки (площею 0,0203 Га). Остаточно,
відповідач ОСОБА_2 стала власницею
зазначеної земельної ділянки після
державної реєстрації 20.02.2012 та видачі
їй державного акту на право власності
на земельну ділянку. Таким чином,
позивач залишилася взагалі без землі.

Посилаючись на викладене, позивач
просила суд визнати частково недійсним
державний акт серії ЯК № 822923 на права
власності на земельну ділянку, виданий
на ім'я ОСОБА_2 за кадастровим номером
:01:009:0006 в частині передачі їй у
власність земельної ділянки площею
0,00325 Га, що знаходиться під належним їй
житловим будинком АДРЕСА_2, визнати
частково недійсним договір
купівлі-продажу від 09.06.2010, укладений
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, земельної ділянки
площею 0,00325 Га, посвідчений приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 та визнати
за нею право власності на земельну
ділянку площею 0,00325 Га, кадастровий
номер якої :01:009:0006, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, який належить їй на
праві власності.

В судовому засіданні позивач підтримав
свій позов, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення
позову заперечувала, вказала, що вона
цю земельну ділянку придбала за
відплатним договором. Вона не проти
продати позивачу частку земельної
ділянки, що знаходиться під частиною
будинку позивача за відповідну суму,
оскільки вона її купила, несла витрати
по оформленню державного акту, після
цього також треба буде нести витрати на
оформлення відповідних змін до
державного акту, а вона не має коштів.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з"явилася, про час і місце розгляду
справи повідомлялася, про причини
неявки суду не повідомила.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено такі обставини та
відповідні правовідносини.

На підставі договору купівлі-продажу
від 23.12.2011 укладеного між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4, посвідченого приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, 53/100
часток житлового будинку АДРЕСА_1,
належить ОСОБА_1 (а. с. 5, 6, 7).

На підставі договору купівлі-продажу
від 23.12.2011 укладеного між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4, посвідченого приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, 47/100
часток житлового будинку АДРЕСА_1,
належить ОСОБА_1 ( а. с. 8, 9, 10).

Тобто, ОСОБА_1 є власником житлового
будинку АДРЕСА_1, який складається з
однієї житлової кімнати 2-2 площею 19,10
кв. м.; кухні 2-3 площею 9.10 кв. м.. та ванної
кімнати 2-1 площею 4,3 кв. м., загальна
площа - 32,5 кв. м., що підтверджується
також копією технічного паспорту (а. с.
11-12).

Відповідач ОСОБА_2 є власником АДРЕСА_2.

Як вбачається з матеріалів справи та
інвентарних справ вищевказаних
будинків земельна ділянка за адресою
АДРЕСА_2, площею 415 кв. м. рішенням
міської ради від 11.07.2000 за № 21/14 була
передана у спільну сумісну власність
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 (а. с. 44-46).

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 12.12.2003 у справі № 2-1650/2003
проведено поділ вказаної земельної
ділянки та виділено ОСОБА_9 - 212 кв. м.,
ОСОБА_8 та ОСОБА_10 - 203 кв. м.(а. с. 47-48)

За договором дарування земельної
ділянки від 30.03.2004 ОСОБА_11 та ОСОБА_10
подарували ОСОБА_13 земельну ділянку по
АДРЕСА_2 (а. с. 49). Також було подаровано
44/100 частки будинку АДРЕСА_2 (а. с. 63).

Рішенням виконкому Миколаївської
міської ради від 25.11.2005 за № 2196 частці
будинку та земельній ділянці по
АДРЕСА_2, що належала ОСОБА_13 надано
нову адресу АДРЕСА_1 (а. с. 64).

За договором купівлі-продажу від 21.06.2006
ОСОБА_13 продала ОСОБА_14 житловий
будинок АДРЕСА_1 (а. с. 65). Також було
продано земельну ділянку (а. с. 66).

ОСОБА_14 здійснив добудову та рішенням
суду від 23.10.2006 визнано право власності
на неї (а. с. 68).

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 08.11.2006 у справі № 2-5162/2006
визнано договір купівлі-продажу між
ОСОБА_14 та ОСОБА_3 дійсним та визнано за
ОСОБА_3 право власності на будинок та
земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 (а.
с. 69).

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 08.12.2006 у справі № 2-5639/2006
визнано договір купівлі-продажу 21/100
частки між ОСОБА_3 та ОСОБА_15 дійсним та
визнано за ОСОБА_15 право власності на
21/100 частку будинку за адресою АДРЕСА_1
(а. с. 70).

Рішенням виконкому Миколаївської
міської ради від 25.01.2008 за № 15 частині
житлового будинку по АДРЕСА_1 (Літ. А
приміщення з № 1 по № 12), що належала
ОСОБА_3 надано нову адресу АДРЕСА_2 (а. с.
71).

За договором купівлі-продажу від 13.01.2010
ОСОБА_15 продала ОСОБА_4 житловий
будинок АДРЕСА_1 (а. с. 74).

За договором купівлі-продажу від 09.06.2010
ОСОБА_3 продала ОСОБА_2 житловий будинок
№ АДРЕСА_2 (а. с. 75). Також було продано
земельну ділянку, яка вже мала адресу
АДРЕСА_2 та належала продавцю ОСОБА_3 на
підставі державного акту (а. с. 14, 15).

За договорами купівлі-продажу від
23.12.2011 ОСОБА_4 продала ОСОБА_1 житловий
будинок АДРЕСА_1 (а. с. 5-10).

Як вбачається з матеріалів справи
право власності на спірну земельну
ділянку площею 203 кв. м. належало ОСОБА_3
і земельній ділянці було надано адресу
АДРЕСА_2.

Позивач зазначає, що частка земельної
ділянки площею 0,00325 Га належала ОСОБА_4,
а після придбання будинку належить
позивачу. Однак вказані обставини
спростовуються державним актом про
право власності на земельну ділянку
від 25.11.2009 серії ЯЗ № 255651.

Позивач не ставить питання про
визнання недійсним або скасування
державного акту про право власності на
земельну ділянку від 25.11.2009 серії ЯЗ №
255651, що унеможливлює задоволення
позовних вимог про визнання за
позивачем права власності на частку
земельної ділянки, оскільки саме цим
актом закріплено
індивідуально-визначальну ознаку
земельної ділянки, а саме адресу
АДРЕСА_2. Також оскільки судом не
визнано недійсним вказаний державний
акт, то відсутні підстави для визнання
недійсним договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 09.06.2010 та
державного акту серії ЯК № 822923.

Враховуючи те, що на земельну ділянку
площею 203 кв. м. було оформлено
державний акт, в якому зазначено адресу
АДРЕСА_2, та вказана земельна ділянка
була об"єктом купівлі-продажу окремо
від житлового будинку на підставі
окремого цивільно-правового договору
за яким відповідач ОСОБА_2 сплатила
продавцю певні кошти, то без визнання
недійсним державного акту серії ЯЗ №
255651 та визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
09.06.2010, не буде підстав для повернення
їй сплачених коштів, що буде порушувати
права відповідача ОСОБА_2

Враховуючи те, що обставини переходу
права власності на будинок та земельну
ділянку повністю були з"ясовані після
витребування інвентарних справ, що
відбулося після початку розгляду
справи по суті, то зміна позивачем
предмету позовних вимог і зазначення
додаткової вимоги про визнання
недійсним державного акту серії ЯЗ №
255651 на вказаній стадії є неможливою та
позивачем не заявлялася.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про те, що в задоволенні позовних вимог
належить відмовити у зв"язку з їх
безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК
України суд

вирішив

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Управління
Держземагенства в Миколаївській
області, Реєстраційна служба
Миколаївського міського управління
юстиції про визнання права власності
на частку земельної ділянки відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особою яка не
брала участі у судовому засіданні
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
В. В.
Кокорєв