У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 27 березня 2014
року
м. Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Горелкіної Н.А., Євтушенко
О.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про повернення безпідставно
набутого майна та за позовом третьої
особи - ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення
коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду м. Києва від
12 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом, у якому просила
стягнути з ОСОБА_5 грошові кошти в сумі
928 906,50 грн. та моральну шкоду в розмірі 5
000 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що в
період з 24 жовтня 2011 року по 25 травня 2012
року вона передала йому кошти в розмірі
928 906,50 грн. для проведення будівельних
робіт з реконструкції житлового
будинку за адресою: Київська обл.,
Бориспільський район, с. Проців, вул.
Кудрі, буд. 107, та закупівлі необхідних
матеріалів, що підтверджено його
розписками.

Проте реконструкцію у вказаному
будинку відповідачем не здійснено,
відповідні матеріали не придбано, а
частина виконаних робіт була
неналежної якості.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 добровільно їй
не повернув безпідставно набуті
грошові кошти, просила її позов
задовольнити.

Третя особа - ОСОБА_6, заявляючи
самостійні вимоги на предмет спору,
звернулася до суду з позовом, в якому
просила стягнути з ОСОБА_5 грошові
кошти в сумі 19 183,20 грн.

Посилалася на те, що 03 жовтня 2011 року
передала йому 2 400 доларів США, що
відповідно до офіційного курсу НБУ
станом на 27 лютого 2012 року (7,993 грн. за 1
долар США) становило 19 183,20 грн., який
повинен був використати їх для
здійснення будівельних робіт (власними
силами та силами інших осіб, залучених
до виконання роботи) в житловому
будинку за вищезазначеною адресою, що
також підтверджено його розпискою.

Однак будівельні роботи він не виконав,
добровільно повернути отримані кошти
відмовився з посиланням на те, що
надавав інформаційно-консультаційні
послуги.

З огляду на вказані обставини, просила
позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 19 вересня 2013 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на її користь
безпідставно набуте майно, а саме:
грошові кошти в сумі 928 906,50 грн.,
моральну шкоду в розмірі 1 500 грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено.

Позов третьої особи - ОСОБА_6
задоволено.

Стягнуто з відповідача грошові кошти в
сумі 19 183,20 грн.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
12 грудня 2013 року рішення Подільського
районного суду м. Києва від 19 вересня 2013
року скасовано і ухвалено нове, яким у
задоволенні позовів ОСОБА_4 та ОСОБА_6
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
мотивуючи свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, і залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовів, суд першої інстанції виходив з
доведеності отримання ОСОБА_5 грошових
коштів від ОСОБА_4 та ОСОБА_6 як
безпідставно набутого майна.

Скасовуючи рішення районного суду та
відмовляючи в задоволенні позовів,
апеляційний суд керувався тим, що
оскільки грошові суми передані
відповідачу з чітко визначеною метою -
для виконання будівельних робіт, то між
сторонами відсутні зобов'язання у
зв'язку з набуттям, збереженням майна
без достатньої правової підстави.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками.

Виходячи з встановлених фактичних
обставин та підстав позовних вимог, суд
апеляційної інстанції правильно
відмовив у позовах, зробивши висновок
про те, що кошти, отримані ОСОБА_5, не є
безпідставно набутим майном.

Доводи скарги про незастосування
закону, який підлягав застосуванню до
спірних правовідносин, спростовуються
матеріалами справи та не дають підстав
вважати, що апеляційним судом при
розгляді даної справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не вправі
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
а тому доводи касаційної скарги в цій
частині також не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
наведені в касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення апеляційного суду м. Києва від
12 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель Судді Н.А.
Горелкіна О.І. Євтушенко