ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/5009/14-ц
провадження №
УХВАЛА

"13" травня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва у складі:

головуючого судді
КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі
ДЕАК Ю.В.

за участю

скаржник не
з'явився;

державний виконавець не
з'явився;

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві скаргу
ОСОБА_1 про визнання бездіяльності
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві неправомірною та
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - скаржник,
ОСОБА_1) звернувся до суду зі скаргою
про визнання бездіяльності державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
(далі по тексту - ВДВС Дарницького РУЮ)
неправомірною та зобов'язання вчинити
дії.

В скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що
03.02.2014 року ВДВС Дарницького РУЮ у
відповідності до виконавчого листа
№2-4890/12 від 05.07.2012 року, виданого
Дарницьким районним судом м. Києва,
стягнуто з нього 6 807,61 грн. Під час
вказаного виконавчого провадження,
04.10.2012 року, державним виконавцем
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження. Вказує на те, що ним
рішення суду ним виконане 03.02.2014 року,
проте як виконавче провадження не
закінчено та накладений арешт не знято,
а відтак просить суду визнати
бездіяльність державного виконавця
Дарницького РУЮ м. Києва неправомірною
та зняти накладений в межах
виконавчого провадження арешт його
майна.

У судове засідання скаржник та ВДВС
Дарницького РУЮ у м. Києві своїх
представників не направили, хоча про
день, час та місце розгляду скарги були
повідомленні належним чином.

Дослідивши матеріали скарги, суд
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 Цивільного
процесуального кодексу України (далі
по тексту - ЦПК України) сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи. А частиною 2 ст. 384
цього Кодексу встановлено, що скарга
подається до суду, який видав
виконавчий документ.

Як вбачається з викладених у скарзі
пояснень скаржника, на виконанні у ВДВС
Дарницького РУЮ перебував виданий
Дарницьким районним судом м. Києва
05.07.2012 року виконавчий лист №2-4890/12.

03.02.2014 року скаржником у відповідності
до вказаного виконавчого листа №2-4890/12
від 05.07.2012 року виконано рішення суду
щодо стягнення з нього 6 807,61 грн.

Під час проведення виконавчих дій,
04.10.2012 року державним виконавцем
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження.

В обґрунтування поданої скарги,
заявник вказує на те, що ним рішення
суду ним виконане 03.02.2014 року в повному
обсязі, проте як виконавче провадження
на даний час не закінчено та накладений
арешт не знято.

Разом з тим, відповідно до приписів ст.
10 ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Водночас, статтею 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін. Ці дані встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб,
їхніх представників, допитаних як
свідків, показань свідків, письмових
доказів, речових доказів, зокрема
звуко- і відеозаписів, висновків
експертів.

У матеріалах справи відсутні докази
проведення державним виконавцем
будь-яких виконавчих дій стосовно
виконання рішення Дарницького
районного суду м. Києва про стягнення з
боржника грошових сум, як і взагалі
наявності зазначених ним виконавчого
провадження та рішення суду, у зв'язку з
чим, суд дійшов висновку, що належних та
допустимих доказів у розумінні стст. 57,
58 ЦПК України на підтвердження
обґрунтованості заявлених у скарзі
вимог, скаржником не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України,
якщо оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Враховуючи наведене вище та те, що
заявником не доведено порушення
рішеннями, діями чи бездіяльність
державного виконавця ВДВС Дарницького
РУЮ у м. Києві його прав чи свобод, суд
дійшов висновку про відмову у
задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись
стст. 383-389 Цивільного процесуального
кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги протягом 5
днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ:
КАЛІУШКО Ф.А.