Справа № 195/691/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2014 року с-ще
Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд
Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Тетеревятникова А.П.,
при секретарі Мартиновій Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Томаківської селищної ради
Томаківського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на житловий
будинок у порядку спадкування за
законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Томаківської селищної ради
Томаківського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на житловий
будинок у порядку спадкування за
законом.

Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт.
Томаківка Томаківського району
Дніпропетровської області помер
ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася
спадщина на особисто належне йому на
праві приватної власності майно, до
складу якого увійшов житловий будинок
з надвірними спорудами по АДРЕСА_1.

Рішення Томаківського районного суду
Дніпропетровської області від
ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджує факт набуття
померлим ОСОБА_2 права власності на
нерухоме майно.

Вона, в межах строку встановленого ст.
1270 ЦК України звернулася до приватного
нотаріуса за місцем відкриття спадщини
з заявою про прийняття спадщини,
оскільки ОСОБА_2 доводився їй рідним
дядьком.

Натомість нотаріус відмовив їй у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом після збігу шестимісячного
строку з дня відкриття спадини,
посилаючись на відсутність реєстрації
права власності на нерухоме майно за
спадкодавцем згідно ч. 1 ст. 182 ЦК
України.

Причиною відсутності реєстрації права
власності за спадкодавцем на житловий
будинок послугувала та обставина, що
він не встиг провести державну
реєстрацію на нерухомість, так як помер
в день ухвалення рішення суду.

Ухваленому рішенню передувало те, що на
користь ОСОБА_2 за час життя був
складений заповіт його матір'ю, ОСОБА_3,
яка і розпорядилася на його користь
житловим будинком з надвірними
спорудами.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла і її дядько
ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті
своєї матері у порядку передбаченому ч.
3 ст. 1268 ЦК України.

Внаслідок відсутності оригіналу
правовстановлюючого документа на
житловий будинок, право власності
змушений був підтвердити за собою в
судовому порядку.

Після смерті ОСОБА_2 єдиним спадкоємцем
майна, яке вирішила прийняти у
власність, явилася лише вона, його
рідна племінниця.

Факт родинних відносин між ними
підтверджується свідоцтвом про її
народження та свідоцтвом про
народження її батька. Однак, вона не має
свідоцтва про народження спадкодавця,
яке б підтверджувало факт родинних
зв'язків ОСОБА_2 з її батьком.

Пленум Верховного Суду України в п. 23
постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову
практику у справах про спадкування»
зазначив, що у разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину, особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Оскільки, законодавцем не вироблено
механізму вирішення питань пов'язаних
з оформленням обов'язків спадкодавців,
як в даному випадку є реєстрація права
власності на нерухоме майно в
державних органах, визнати за особою
певні права, які свого часу мав
спадкоємець можливо лише в судовому
порядку.

У своїй заяві позивачка просить
вирішити справу за її відсутності у
судовому засіданні, позовні вимоги
підтримує повністю.

Відповідач у своїй письмовій заяві
просить суд вирішити справу за
відсутності свого представника у
судовому засіданні, про що не заперечує
проти позовних вимог.

Суд вважає можливим розглянути справу
за відсутності сторін у справі, які
скористалися правом визначеним ч. 2 ст.
158 ЦПК України, на підставі достатніх у
справі доказів для вирішення спору по
суті позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступного висновку.

Встановлено та доведено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 в с-щі Томаківка
Томаківського району
Дніпропетровської області помер
ОСОБА_2, смерть якого зареєстровано,
актовий запис №30.

Відповідно до рішення Томаківського
районного суду Дніпропетровської
області від ІНФОРМАЦІЯ_2 за ОСОБА_2
визнано право власності на спадщину у
виді житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1, що відкрилася після смерті
його матері, ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відомості про державну реєстрацію
житлового будинку з надвірними
спорудами за ОСОБА_2 відсутні.

Державна реєстрація права власності на
житловий будинок є обов'язковою умовою
оборотоздатності такого майна.

Так, ч. 1 ст. 182 ЦК України встановлено, що
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають обов'язковій державній
реєстрації. Нерухоме майно в розумінні
закону - це земельні ділянки, а також
об'єкти, розташовані на них,
переміщення яких є неможливим без їх
знецінення та зміни призначення
(житлові будинки, квартири, будівлі,
споруди, приміщення). Державна
реєстрація прав - це офіційне визнання
і підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухомість, обтяження таких
прав шляхом внесення записів до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно.

Перелік документів, що підтверджують
виникнення права на нерухоме майно
передбачено ч. 1 ст. 19 Закону України «
Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» в
редакції закону від 11 лютого 2010 року.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» права на
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з
моменту такої реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 1299 ЦК України якщо у
складі спадщини, яку прийняв
спадкоємець, є нерухоме майно,
спадкоємець зобов'язаний
зареєструвати право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна.

ОСОБА_2, свого часу прийняв спадщину
після смерті своєї матері, однак
внаслідок своєї смерті не встиг
зареєструвати своє право власності на
житловий будинок у органі державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно.

Позивачка, звернувшись до нотаріуса з
заявою про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_2, відповідно до ст. 1270 ЦК
України успадкувала усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Тому вона має право володіти,
користуватися та розпоряджатися таким
майном, що увійшло до складу спадщини.
Перешкодою у видачі на її ім'я
свідоцтва про право на спадщину за
законом є та обставина, що спадкодавець
внаслідок своєї смерті не встиг
зареєструвати своє право власності на
нерухоме майно, тобто не були внесені
відомості про речове право на
нерухомість до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно.

За правилами ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Пленум Верховного Суду України в п. 23
постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову
практику у справах про спадкування»
зазначив, що у разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину, особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Оскільки, законодавцем не вироблено
механізму вирішення питань пов'язаних
з оформленням обов'язків спадкодавців,
як в даному випадку є реєстрація права
власності на нерухоме майно в
державних органах, визнати за особою
право спадкоємця можливо лише в
судовому порядку.

Отже, за позивачем можливо визнати
право власності на житловий будинок з
надвірними спорудами, яке за час свого
життя отримав, але не встиг
зареєструвати ОСОБА_2 у спадок після
смерті своєї матері.

Факт родинних відносин між позивачкою
та спадкодавцем підтверджується
актовим записом про шлюб, у результаті
чого було змінено її прізвище.
Свідоцтво про народження позивачки дає
відомості, що її батьком був ОСОБА_4. З
огляду актових записів про народження
батька позивачки ОСОБА_4 та
спадкодавця, ОСОБА_2, суд вбачає, що у
них були спільні батьки, а тому вони
доводилися рідними братами один
одному.

З копії спадкової справи, заведеної
після смерті ОСОБА_2 вбачається, що
єдиним спадкоємцем майна після його
смерті, який вирішив прийняти спадщину,
явилася позивачка, яка і звернулася до
нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини.

У даному випадку позивачка звернулася
з позовом до органу місцевого
самоврядування, Томаківської селищної
ради Томаківського району
Дніпропетровської області, на
території якої знаходиться нерухоме
майно. А тому, такий орган місцевого
самоврядування наділений обов'язковим
правом, у разі неприйняття спадщини або
відмови від прийняття спадкового
майна, звернутися до суду з заявою про
визнання спадщини відумерлою.

Задовольняючи позов про визнання права
власності на спадкове майно, суд не
вбачає порушень спадкових прав та
обов'язків інших осіб.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 5, 15, 60, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. 1261,
1268, 1272, 1273 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Томаківської селищної
ради Томаківського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на житловий
будинок у порядку спадкування за
законом -задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_2, що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в
с-щі Томаківка Томаківського району
Дніпропетровської області, право
власності на житловий будинок з
надвірними спорудами по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Томаківський районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: А. П. Тетеревятников