АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді:
Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б.,
Шиманського В.Й.

при секретарі:
Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою
через представника ОСОБА_2, на рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 25 лютого 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа:
П'ятнадцята Київська державна
нотаріальна контора про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а :

у січні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом, в якому просила
визначити їй додатковий строк у 30 днів
для подання заяви про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_4.

В обґрунтування позову зазначала, що
ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер її син ОСОБА_4,
після його смерті відкрилася спадщина
на Ѕ частину АДРЕСА_1. До нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини вона не зверталася, оскільки
перед смертю сина проживала разом з
ним, а відтак вважала себе такою, що
прийняла спадщину. Крім того, після
смерті сина вона знаходилась в тяжкому
фізичному та психологічному стані,
змушена була переїхати до свого брата у
м. Луцьк, де проходила курс
стаціонарного лікування з 17 по 30 липня
2012 року. Про пропуск встановленого
законом строку для подання заяви про
прийняття спадщини дізналася у серпні
2013 року. В листопаді 2013 року звернулася
з відповідною заявою до нотаріальної
контори, на що отримала відмову у
вчиненні нотаріальних дій.

Справа № 22-ц-796/6147/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Шевчук О.П.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Махлай Л.Д.Рішенням
Деснянського районного суду м. Києва
від 25.02.2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
позивач через представника подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про задоволення позову в повному
обсязі. Посилається на неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. А саме, суд не
врахував, що у період часу для
прийняття спадщини вона знаходилася у
тяжкому психологічному стані та
перебувала за межами міста Києва. Крім
того, вона є пенсіонеркою, особою
похилого віку та не має юридичної
освіти.

У судовому засіданні апелянт та її
представник ОСОБА_2 підтримали
апеляційну скаргу та просили її
задовольнити.

Відповідач та її представник ОСОБА_7
просили апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суд першої інстанції залишити
без змін, посилаючись на його
законність та обґрунтованість.

Третя особа в судове засідання не
з`явилася, про день та час розгляду
справи повідомлена у встановленому
законом порядку, причини неявки не
повідомила.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з`явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_4.

ОСОБА_3 у встановленому законом порядку
прийнято спадщину, що відкрилася після
покійного.

ОСОБА_1 із заявою про прийняття
спадщини звернулася до 15 - ої Київської
державної нотаріальної контори лише в
листопаді 2013 року, на що отримала
відмову у вчиненні нотаріальних дій, у
зв'язку з пропуском відповідного
строку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач не довела поважність причин
пропуску строку для подачі заяви про
прийняття спадщини, незважаючи на те,
що з процедурою та строками подачі
такої заяви була обізнана.

Колегія суддів не може повністю
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції, оскільки вони не в
повній мірі відповідають встановленим
обставинам.

Так, відповідно до ст. 1270 ЦК України, для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1273 цього ж Кодексу, за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

В обґрунтування поважності причин
пропуску строку для прийняття спадщини
позивач посилалася на те, що з 2010 року
перебуває на обліку у онкогінеколога,
після смерті сина тривалий час
перебувала у тяжкому психологічному
стані та знаходилася за межами м. Києва.
Крім того, син хворів та незадовго до
смерті переїхав проживати до неї та на
час смерті вони проживали разом.

Суд не звернув уваги на те, що позивач
не заявляла вимог про встановлення
факту проживання із спадкодавцем на
момент смерті, разом з тим зробив
висновок про те, що такий факт не
доведений.

Разом з тим, відповідач у письмових
запереченнях вказувала на те, що вона
разом з чоловіком ОСОБА_4 та дитиною
фактично проживали у АДРЕСА_2, яка на
праві власності належала позивачці, а
позивач проживала у квартирі АДРЕСА_1,
1/2 частина якої належала позивачці, а
інша 1/2 частина - ОСОБА_4, проте через
хворобу чоловіка вона разом з сином
переїхала проживати до своїх батьків.
При розгляді справи у апеляційному
порядку відповідач підтвердила, що за
три тижні до смерті чоловіка вона разом
з дитиною переїхала проживати до своїх
батьків і надалі догляд за хворим не
здійснювала.

Згідно з листом П'ятнадцятої Київської
державної нотаріальної контори №
5317/02-14 підставою для відмови у видачі
свідоцтва про право на спадщину
позивачці стало те, що на час смерті
спадкодавця вона була зареєстрована
АДРЕСА_2, а відтак необхідно було подати
заяву про прийняття спадщини у
встановлений законом строк.

Проте, відповідач сама підтвердила
факт, що позивач не проживала за
адресою АДРЕСА_2, а була лише
зареєстрована там, а проживала за
адресою АДРЕСА_1, де і був
зареєстрований спадкодавець.

Дані заперечення підтверджують
обставини, викладені позивачкою про те,
що на час смерті сина вона проживала
разом з ним, а тому вважала, що прийняла
спадщину і звернення до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини за таких обставин не вважала
обов`язковим.

Стаття 1268 ЦК України також вказує на те,
що спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину. Посилань на те, що це має бути
зареєстроване у встановленому порядку
місце проживання дана норма не містить.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України
засадами цивільного законодавства є
справедливість, добросовісність та
розумність.

Суд першої інстанції правильно
зазначив про те, що позивач була
обізнана про необхідність подачі заяви
про прийняття спадщини, оскільки вже
приймала спадщину після смерті
чоловіка ОСОБА_8, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, проте не врахував, що
позивач за короткий проміжок часу, а
саме 2 роки 6 місяців втратила і
чоловіка і сина та інших дітей не має,
при цьому сама має захворювання та з 2010
року перебуває на обліку у
онкогінеколога.

Враховуючи всі ці обставини та надані
сторонами докази в їх сукупності
колегія суддів вважає, що причини
пропуску строку на подачу заяви про
прийняття спадщини є поважними, а
відтак позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Оскільки висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи, рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Разом з тим, при ухваленні рішення
колегія суддів не приймає до уваги нові
обставини поважності пропуску строку
на подачу заяви про прийняття спадщини,
які викладені у апеляційній скарзі та
інші докази, які долучені до
апеляційної скарги, оскільки суд
апеляційної інстанції перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції лише в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції та
вправі досліджувати лише ті докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням встановленого порядку або
у дослідженні яких неправомірно було
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 25 лютого 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення наступного
змісту.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для
подання нею заяви про прийняття
спадщини, яка відкрилася після смерті
ОСОБА_4 один місяць з дня набрання
рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді