04.04.2014 Справа № 756/2210/14-ц
Унікальний №756/2210/14
Провадження №2/756/1910/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2014 року Оболонський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В. ,

при секретарі - Поливко М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року позивач звернулась до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що 25 жовтня 2002 року вони з
відповідачем зареєстрували шлюб у
відділі реєстрації актів цивільного
стану Оболонського районного
управління юстиції у м. Києві, актовий
запис №1521. Від шлюбу в них народився
син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає
з позивачем і перебуває на її
утриманні. Зазначила, що після того як
вони з відповідачем розірвали шлюб,
матеріальну допомогу на утримання
дитини він надає не регулярно і в
недостатньому обсязі. Позивач
тимчасово не працює, а утримання дитини
та її всебічний розвиток вимагають
постійних витрат. Дитина часто хворіє,
а на оздоровлення дитини та
профілактику дитячих захворювань
потрібні додаткові витрати. Крім цього,
дитина відвідує школу, для цього теж
необхідна додаткова матеріальна
підтримка.

Також позивач, посилаючись на норми
чинного законодавства України,
зазначила, що аліменти на утримання
відповідач більше нікому не виплачує, а
його місце роботи - ресторан «Первак»,
надає йому регулярний дохід, тому на її
думку відповідач має можливість для
надання нашій дитині щомісячної
матеріальної допомоги. Відповідач
заробляє достатньо, що б виділяти на
утримання дитини щомісяця 1000 грн, тому
позивач вважає, що аліменти повинні
стягуватися з відповідача у фіксованій
сумі.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала, просила суд, позов
задовольнити в повному обсязі з
підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов визнав частково,
зазначив, що його довіритель не
відмовляється від сплати аліментів, та
готовий як і раніше матеріально
забезпечувати сина всім необхідним та
надавати матеріальну допомогу в
розмірі 400 грн. Також зазначив, що
Позивач безпідставно посилається у
своєму позові на те, що після
розлучення матеріальну допомогу на
утримання дитини він надає не
регулярно та в недостатньому обсязі.
Такі твердження Позивача, на його
думку, є не обґрунтованими, оскільки
увесь час, починаючи з дня народження
дитини і по сьогодні, він не припиняв
його утримувати та матеріально
забезпечувати, постійно беручи участь
у його вихованні, навчанні, фізичному
розвитку, догляді за ними, намагаючись
надати сину повноцінне батьківське
піклування та турботу, щодня прикладає
зусилля у вирішенні його повсякденних
питань та проблем, не зважаючи на те, що
спільно з ним не проживає. Зазначив, що
на підтвердження постійної
матеріальної підтримки сина може
надати квитанції про щомісячний
перерахунок позивачу 300-350 грн, та
оплату різного типу благ та необхідних
речей дитини.

Також в відповідач зазначив, що він не
надає більше грошей дружині,
побоюючись що вони будуть спрямовані
не за призначенням, а будуть
використані виключно на потреби
позивача. Крім того, вказав, що після
розірвання шлюбу, за домовленістю із
Позивачем, він продав квартиру, що
належала йому на праві приватної
власності та не відносилась до
спільного сумісного майна подружжя, у
якій вони проживали разом із Позивачем
та їх сином. Договір купівлі-продажу
квартири посвідчувався приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріально округу ОСОБА_4, в
присутності якого він передав 50%
грошових коштів одержаних від продажу
квартири Позивачу для використання на
потреби їх сина.

Також, відповідач просив суд, при
визначенні розміру аліментів
врахувати, що на момент розгляду справи
його доходи є нерегулярними та
мінливими, та на його утриманні
знаходиться матір, яка є пенсіонером та
потребує постійного догляду та
матеріальної підтримки.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін по справі,
прийшов до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 184 СК України якщо
платник аліментів має нерегулярний
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою одержувача або платника
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням
суду кошти на утримання дитини
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька або у твердій грошовій
сумі.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 є сторони по справі, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження дитини (а.с.6).

В судовому засіданні позивач просила
стягнути з відповідача аліменти на
утримання дитини у розмірі 1000 грн
щомісяця, починаючи з дня пред'явлення
позову і до досягнення дитиною
повноліття, посилаючись на те, що
спільна дитина проживає з нею та
знаходиться на її утриманні, та на те
що відповідач останнім часом не надає
коштів на утримання дитини у
необхідному розмірі.

В судовому засіданні відповідач не
заперечував проти сплати аліментів,
але не погодився із їх розміром. З
пояснень відповідача вбачається, що на
момент розгляду справи він має
нерегулярний, мінливий дохід, та
відповідно до свого матеріального
становища готовий сплачувати аліменти
в твердій грошовій сумі в розмірі 400
грн, та добровільно допомагати
позивачу забезпечувати їх спільному
сину належні умови розвитку.

Згідно довідки про доходи №280314/1 від
28.03.2014 року відповідач працює на ТОВ
«Гетьман і Ко» та у період з 01.03.2013 по
28.02.2014 року отримував в середньому на
місяць 1460 грн заробітної плати.

Також в судовому засіданні було
встановлено, що відповідач з 13.12.2006 року
припинив підприємницьку діяльність
фізичної особи, тому посилання
позивача про те, що відповідач має
значні доходи є не підтвердженим та не
доведеним фактом, та при визначені
розміру аліментів на утримання сина не
може бути враховано судом.

В судовому засіданні відповідач не
погодився із твердженнями позивача про
те що, він не надавав матеріальної
підтримки їх сину. В підтвердження
своїх заперечень надав суду квитанції
про оплату дитячих товарів, що він
купував для дитини.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне
становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне
значення.

Отже, на підставі викладеного,
керуючись ст.7 Сімейного кодексу
України відповідно до якого -
регулювання сімейних відносин має
здійснюватись з максимально можливим
урахуванням інтересів дитини на
засадах справедливості,
добросовісності та розумності,
відповідно до моральних засад
суспільства, суд враховує матеріальне
становище сторін, інші обставини, що
мають істотне значення для вирішення
справи, зокрема мінливий характер
доходу відповідача та вважає, що з
відповідача підлягають стягненню
аліменти в розмірі 650 гривень щомісячно
на утримання неповнолітньої дитини до
досягнення нею повноліття.

Враховуючи вимоги ст. 182, 181, 183 СК
України, а саме враховуючи матеріальне
становище дитини, матеріальне
становище позивачки, матеріальне
становище платника аліментів, інші
обставини, що мають істотне значення,
суд вважає, що позов в частині сплати
аліментів підлягає частковому
задоволенню, а аліменти повинні бути
визначені у твердій грошовій сумі, у
розмірі 650 грн щомісяця, до досягнення
дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
повноліття, починаючи з 12 лютого 2014
року.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти
присуджуються за рішенням суду від дня
пред'явлення позову.

На підставі п.1 ст.367 ЦПК України,
рішення суду в межах суми платежу за
один місяць підлягає обов'язковому
негайному виконанню.

Також на думку суду варто зазначити, що
посилання відповідача про те що на його
утриманні перебуває його матір, яка є
пенсіонером за віком, не можуть бути
враховані судом при визначенні розміру
аліментів на дитину, оскільки згідно
чинного законодавства України,
пенсіонери за віком щомісячно
отримують пенсійне забезпечення,
визначене законом, якого, на думку суду,
цілком достатньо для людини
відповідного віку. Також відповідачем
не було надано жодного належного та
допустимого доказу в підтвердження
того, що він матеріально утримує свою
матір, і що значна частка його доходу
спрямована на її утримання.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України суд
присуджує до стягнення з відповідача
на користь держави судові витрати в
сумі 229,40 грн

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України, ст.ст. 10, 11,
60,60, 61, 88, 174, 209, 213-215, 294, 296, 367 ЦПК України,
суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів - задовольнити
частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_1),
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) на
утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
аліменти в твердій грошовій сумі - 650
(шістсот п'ятдесят) грн, щомісячно
починаючи з 12 лютого 2014 року до
досягнення дитиною повноліття

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_1) на
користь держави судові витрати по
справі в розмірі 243 (двісті сорок три)
грн. 60 коп.

В інший частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць
підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду м. Києва
через Оболонський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:
І.В. Белоконна