Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22-ц/778/2243/14
Головуючий у 1 інстанції: Троценко
Суддя-доповідач: Ломейко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.

Суддів: Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі Камінській О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4 на рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 31 березня 2014
року у справі за позовом Бердянської
міжрайонної прокуратури з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави до Бердянської міської ради,
Управління Держземагенства у
Бердянському районі, ОСОБА_3 про
визнання незаконним та скасування п. 5,
5.35 рішення Бердянської міської ради №
17 від 31.03.2010 року, визнання недійсним
Державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку,
скасування його державної реєстрації,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року Бердянська міжрайонна
прокуратура з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
інтересах держави звернулася до суду з
позовом до Бердянської міської ради,
Управління Держземагенства у
Бердянському районі, ОСОБА_3 про
визнання незаконним та скасування п. 5,
5.35 рішення Бердянської міської ради №
17 від 31.03.2010 року, визнання недійсним
Державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку,
скасування його державної реєстрації.

В позові, неодноразово уточненому в
ході судового розгляду зазначала, що в
ході здійсненої перевірки було
встановлено, що п. 5.35 рішення
Бердянської міської ради № 17 від 31.03.2010
року 80-ї сесії п'ятого скликання «Про
передачу в оренду та у власність
земельних ділянок, продовження терміну
розробки проекту відведення, та
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок» затверджено проект
відведення земельної ділянки та
передано у власність ОСОБА_3 земельну
ділянку площею 0,1 га, для
індивідуального дачного будівництва в
межах норм безоплатної приватизації,
яка розташована по АДРЕСА_1.

На підставі цього рішення ОСОБА_3
видано державний акт серії ЯК № 941493 на
право власності на вказану земельну
ділянку, який 13.08.2010 року зареєстровано
у «Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі» за № 51.

Прокурор вважає п. 5.35 рішення
Бердянської міської ради № 17 від 31. 03.
2010 року таким, що не відповідає вимогам
закону, і просить визнати його
недійсним і скасувати за таких підстав.

Природоохоронною прокуратурою 17.06.2011
року внесено протести № 26/167 і 26/168 на
висновки про погодження проекту
відведення земельної ділянки від 30. 03.
2010 року № 414 та на № 291-02/10, оскільки до
земель державної власності, які не
можуть передаватись у приватну
власність, належать, крім інших, землі
водного фонду.

Протести прокурора були розглянуті
управлінням Держкомзему у м.
Бердянську та Управлінням архітектури
та земельних відносин Бердянської
міської ради, задоволені, зазначені
висновки визнано недійсними та
відкликано.

Таким чином, Бердянською міською радою
під час прийняття рішення № 17 від 31.03.2010
року порушено порядок надання
земельних ділянок у власність,
визначений Конституцією України,
Земельним та Водним кодексами України,
тому вказане рішення є протиправним і
підлягає скасуванню, державний акт,
виданий ОСОБА_3 на право власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 необхідно
визнати недійсним та таким, що не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю,
зобов'язати Управління
Держземагенства у Бердянському районі
скасувати його державну реєстрацію, а
ОСОБА_3 повернути земельну ділянку за
належністю територіальні громаді м.
Бердянська.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 31 березня
2014 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано п.п.
5., 5.35 рішення вісімдесятої сесії
Бердянської міської ради п'ятого
скликання № 17 від 31.03.2010 року «Про
передачу в оренду та у власність
земельних ділянок, продовження
терміну розробки проекту відведення,
та надання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок».

Визнано недійсним державний акт на
право власності серії ЯК № 941493 на
земельну ділянку площею 0,1 га, виданий
на ім'я ОСОБА_3 для ведення
індивідуального дачного будівництва в
АДРЕСА_1 вартістю 36 590,00 грн., та таким, що
не створює юридичних наслідків, крім
тих, що пов'язані з його недійсністю.

Зобов'язано Управління
Держземагенства у Бердянському районі
Запорізької області скасувати
державну реєстрацію акту на право
власності на земельну ділянку,
виданого на ім'я ОСОБА_3 серії ЯК № 941493,
здійснену у «Книзі записів реєстрації
державних актів на право власності на
землю та на право постійного
користування землею, договорів оренди
землі» від 13. 08. 2010 року за № 51.

Зобов'язано ОСОБА_3 повернути земельну
ділянку вартістю 35 590,00 грн. площею 0,1 га,
розташовану в АДРЕСА_1, межі якої
визначені в державному акті на право
власності на землю серії ЯИ № 941493,
територіальній громаді м. Бердянська.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволені позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, що
п. 5.35 рішення Бердянської міської ради
№ 17 від 31.03.2010 року 80-ї сесії п'ятого
скликання «Про передачу в оренду та у
власність земельних ділянок,
продовження терміну розробки проекту
відведення, та надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок»
затверджено проект відведення
земельної ділянки та передано у
власність ОСОБА_3 земельну ділянку
площею 0,1 га, для індивідуального
дачного будівництва в межах норм
безоплатної приватизації, яка
розташована по АДРЕСА_1(а/с 9-10).

На підставі цього рішення ОСОБА_3
видано державний акт серії ЯК № 941493 на
право власності на вказану земельну
ділянку, який 13.08.2010 року зареєстровано
у «Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі» за № 51.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з доведеності
того, що передача у власність ОСОБА_3,
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1,
для індивідуального дачного
будівництва, була здійснена в
порушення порядку, визначеного
земельним, водним та містобудівним
законодавством.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції належним чином керувався
приписами Конституції України, нормами
матеріального права і виходив з того,
що земля є основним національнм
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави.

Земля, її надра, атмосферне
повітря, водні і інші природні ресурси,
які знаходяться в межах території
України, природні ресурси її
континентального шельфу, виключної
(морської) екологічої зони є об"єктами
права власності Українського народу.
Від імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
Конституцією.

Статтями 2, 19 Закону України "Про
охорону земель" визначено, що об"єктом
особливої охорони держави є всі землі в
межах території України.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України. посадові особи органів
державної влади зобов"язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України.

Згідно зі ст.ст. 88, 90 Водного
кодексу України (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) з метою охорони
поверхневих водних об"єктів від
забруднення і засмічення та збереження
їх водності вздовж річок, морів і
навколо озер, водосховищ на інших
водойм в межах водоохоронних зон
виділяються земельні ділянки під
прибережні захисні смуги. Уздовж морів
та навколо морських заток і лиманів
виділяється прибережна захисна смуга
шириною не менше двох кілометрів від
урізу води, яка може використовуватися
лише для будівництва санаторіїв та
інших лікувально-оздоровчих закладів,
з обов"язковим централізованим
водопостачанням і каналізацією.

Відповідно до вимог ст. 60 ЗК
України( у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
вздовж річок, морів та навколо озер,
водосховищ та інших водойм з метою
охорони поверхневих водних об"єктів
від забруднення і засмічення та
збереження їх водності у межах
водоохоронних зон виділяються
земельні ділянки під прибережні
захисні смуги.

Розмір та межі прибережної
захисної смуги уздовж морів та навколо
морських заток і лиманів
встановлюються за проектами
землеутрою, а в межах населених пунктів
- з урахуванням містобудівної
документації.

Судом першої інстанції встановлено, що
спірна земельна ділянка розташована в
межах двокілометрової зони
прибережної захисної смуги Азовського
моря.

Згідно Генерального плану
м.Бердянська, затвердженого рішенням
Бердянської міської ради № 8 від 25.06.2009
року зазначені у рішенні території
запроектовані для розміщення
оздоровчих установ та установи
відпочинку, зелених насаджень
загального користування.

Будівництво нових дачних районів
у межах м. Бердянська не передбачено(74).

Природоохоронною прокуратурою 17.06.2011
року внесено протести № 26/167 і 26/168 на
висновки про погодження проекту
відведення земельної ділянки від 30. 03.
2010 року № 414 та на № 291-02/10, оскільки до
земель державної власності, які не
можуть передаватись у приватну
власність, належать, крім інших, землі
водного фонду.

Протести прокурора були розглянуті
управлінням Держкомзему у м.
Бердянську та Управлінням архітектури
та земельних відносин Бердянської
міської ради, задоволені, зазначені
висновки визнано недійсними та
відкликано.

За вказаних обставин висновок суду
про те, що відсутність в проекті
землеустрою урахування відповідно до
вимог ст. 60 ЗК України розмірів і меж
прибережної захисної смуги Азовського
моря унеможливлювало відведення
земельної ділянки ОСОБА_3, є
правомірним.

Відповідно до ст. 393 ЦК України
правовий акт органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконнм та скасовується.

Рішення суду відповідає ч.1 ст. 21 ЦК
України, згідно якої суд визнає
незаконним та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Як роз"яснив Пленум Верховного Суду
України у п.2 постанови № 7 від 16.04.2004
року "Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ", виходячи з положень
ст.ст.8,124 Конституції, ст.ст.
26,30,87-90,97,100,102,118,123,128, 143-146,149,151,153-158,161, 210,212
ЗК України, глав 27,33,34 ЦК України, ст. 15
ЦПК України, ст. 12 ГПК України судам
підвідомчі (підсудні) справи за
заявами, зокрема, з приводу володіння,
користування, розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян чи юридичних осіб, і
визнання недійсними державних актів
про право власності та право
постійного користування земельними
ділянками.

Отже, державні акти на право
власності на земельні ділянки, є
документами, що посвідчують право
власності й видаються на підставі
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, можуть
визнаватися судом незаконними та
скасовуватися.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що висновок суду першої
інстанції про грубе порушення
Бердянської міської ради положення
вищенаведених норм матеріального
права в частині виділення та передачі
ОСОБА_3, земельної ділянки за адресою
АДРЕСА_1 для індивідуального дачного
будівництва, є обґрунтованим та
законним, що є підставою для визнання
недійсним державного акта на право
власності на цю земельну ділянку,
скасування його державної реєстрації
та повернення земельної ділянки
територіальній громаді м.Бердянськ.

Доводи апеляційної скарги фактично
зводяться до незгоди з прийнятим
рішення суду першої інстанції, містять
власне трактування положень
матеріального та процесуального права
до даних обставин і не спростовують
оскаржуваний висновок суду, тому не
дають підстав для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено з дотриманням вимог Закону.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 31 березня
2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: