Провадження №2/369/479/14
РІШЕННЯ

Іменем України

24.03.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі головуючої судді
Медвідь Н.О.

при секретарі
Ткаченко В.В.

розглянувши у судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з даним
позовом, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3,
який склав заповіт, посвідчений 06
квітня 2010 року, згідно яким заповів все
належне йому на день смерті майно.

До складу спадкового майна входить
земельна ділянка площею 0,1380га в
АДРЕСА_1, яка належала йому на підставі
державного акта на право власності на
землю від 13.06.1995 року та житловий
будинок АДРЕСА_1, який належав
померлому на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом від 18.07.1992
року.

Спадкоемцем першої черги за законом на
спадщину, що відкрилася, є дочка
померлого ОСОБА_2, яка права на
обов'язкову частку не має і на неї не
претендує.

Спадщину позивач прийняв відповідно до
п. 3 ст.1268 Цивільного Кодексу України
щляхом постійного проживання разом зі
спадкодавцем на час відкриття
спадщини.

Крім того він подав заяву про прийняття
спадщини в Києво-Святошинську районну
державну нотаріальну контору.

09 жовтня 2013 року йому видано свідоцтво
про право на спадщину за заповітом на
земельну ділянку площею 0,1380 га в
АДРЕСА_1. Однак, постановою державного
нотаріуса Києво-Святошинської
державної нотаріальної контори від
09.10.2013 року йому відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
житловий будинок у зв'язку з тим, що
спадкодавець ОСОБА_3, отримавши 18.07.1992
свідоцтво про право на спадщину, не
зареєстрував право власності у
відповідних органах.

Просив визнати за ним право власності
на житловий будинок АДРЕСА_1.

В судовому засданні позивач та його
представник підтримали заявлений
позов та просили його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась, надіславши в суд заяву, в
якій просила розглянути справу у її
відсутності. Проти позову не
заперечувала.

Суд, заслухавши осіб, що брали участь у
справі, вивчивши матеріали справи,
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер батько позивача ОСОБА_3, який
склав заповіт, посвідчений 06 квітня 2010
року, згідно з яким заповів все належне
йому на день смерті майно.

До складу спадкового майна входить
земельна ділянка площею 0,1380га в селі
Тарасівка, Києво-Святошинського
району, яка належала йому на підставі
державного акта на право власності на
землю від 13.06.1995 року та житловий
будинок АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом від
18.07.1992 року.

Спадкоємцем першої черги за законом на
спадщину, що відкрилась, є відповідач
ОСОБА_2 яка права на обов'язкову частку
у спадщині не має і на неї не претендує.

Позивач прийняв спадщину відповідно до
п.3 ст.1268 Цивільного Кодексу України
щляхом постійного проживання разом зі
спадкодавцем на час відкриття
спадщини.

Крім того звернувся з відповідною
заявою у Києво-Святошинську державну
нотаріальну контору.

09 жовтня 2013 року йому видано свідоцтво
про право на спадщину за заповітом на
земельну ділянку площею 0,1380 га в
АДРЕСА_1.

Однак, Постановою державного нотаріуса
Києво-Святошинської державної
нотаріальної контори від 09.10.2013 року
йому відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на житловий будинок
АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що спадкодавець
ОСОБА_3, отримавши 18.07.1992 року свідоцтво
про право на спадщину , не зареєстрував
право власності у відповідних органах.

Відповідно до ст. 1216, 1218 Цивільного
Кодексу України спадкування є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізиної особи (спадкодавця) до інших
осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять дії, права
та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

З цих підстав позивач набув право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Отже, суд визнає за ним право власності
на житловий будинок АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх
сукупності, дійшов висновку про
обґрунтованість та доведеність вимог
позивача, оскільки вони відповідають
вимогам ст.57-59 ЦПК України.

Згідно ст.. 88 ЦПК України судові втрати
суд покладає на відповідачів.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 1216, 1218, 1220-1223 ЦК України, ст.ст. 10,
11, 209, 212-214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2229
гр. 40 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
Апеляційний суд Київської області
через районний суд протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Суддя