АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2611/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 55 Марцішевська
О. М. Доповідач в апеляційній
інстанції Пальонний В. С. УХВАЛА
14 жовтня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоПальонного В.
С.суддівБородійчука В. Г. , Нерушак Л. В.
при секретаріЯремич В.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства «Черкасиобленерго» на
рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 5 вересня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_6 до публічного
акціонерного товариства
«Черкасиобленерго» про поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу і
відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

В травні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до ПАТ
«Черкасиобленерго» про поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу і
відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
вказував, що працював на посаді
інспектора енергозбуту
енергоінспекції Черкаського міського
РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго». Наказом
№75-П від 28 квітня 2014 року його
звільнено з роботи на підставі п. 5 ст. 40
КЗпП України в зв'язку з нез'явленням на
роботі протягом більш як чотирьох
місяців підряд внаслідок тимчасової
непрацездатності в період з серпня 2013
року по квітень 2014 року.

Вважає, що його звільнення з роботи
проведено з порушенням трудового
законодавства, оскільки за вказаний
період строк його безперервної
відсутності на роботі не перевищував 4
місяці, а крім цього, звільнення
проведено без попередньої згоди з
профспілковою організацією, що є
порушенням вимог ст. 43 КЗпП України.

Вважає, що діями відповідача йому
спричинена також моральна шкода,
оскільки через відсутність заробітку
він перебував в стресовому стані, що
негативно відобразилося на його
здоров'ї та стосунках у сім'ї.

З урахуванням викладеного, уточнивши
позовні вимоги, просив визнати
незаконним та скасувати наказ про
звільнення, поновити його на роботі,
стягнути з відповідача на його користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в сумі 13773 грн. 55 коп., а також 10000
грн. в відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 5 вересня 2014 року позов
задоволено частково: визнано
незаконним та скасовано наказ №75-П від
28 квітня 2014 року про звільнення ОСОБА_6
з роботи з підстав, передбачених п. 5 ст.
40 КЗпП України, поновлено ОСОБА_6 з 28
квітня 2014 року на роботі на посаді
інспектора енергозбуту
енергоінспекції Черкаського міського
РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго», стягнуто з
ПАТ «Черкасиобленерго» на користь
ОСОБА_6 середній заробіток за час
вимушеного прогулу в розмірі 13777 грн. 55
коп. та 500 грн. в відшкодування
моральної шкоди, всього стягнуто 14273
грн. 55 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ
«Черкасиобленерго» подало апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити у справі
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника ПАТ «Черкасиобленерго»,
яка підтримала апеляційну скаргу,
представника ОСОБА_6, який заперечував
проти її задоволення, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно наказу №
177-к від 1 серпня 2002 року позивач був
прийнятий на роботу в Черкаський РЕМ
ПАТ «Черкасиобленерго» на посаду
електромонтера з експлуатації
електролічильників 3 гр., після чого
працював там на різних посадах, з 1
квітня 2005 року переведений на посаду
інспектора енергозбуту
енергоінспекції Черкаського міського
РЕМ. Наказом № 75-Н від 28 квітня 2014 року
його звільнено з роботи з підстав,
передбачених п.5 ст.40 КЗпП України в
зв'язку з нез'явленням на роботу
протягом більш як чотирьох місяців
підряд внаслідок тимчасової
непрацездатності, що мало місце в
період з 13 серпня 2013 року по 25 квітня 2014
року.

Як вбачається з матеріалів справи, в
період з липня 2013 року по 26 квітня 2014
року позивач був відсутній на роботі з
13 серпня по 20 вересня 2013 року 1 місяць 10
днів, з 23 вересня по 4 жовтня 2013 року
перебував у додатковій відпустці в
зв'язку з навчанням, з 7 жовтня по 31
грудня 2013 року був відсутній на роботі
через хворобу 2 місяці 24 дні, з 8 січня по
13 січня 2014 року працював, з 14 січня по 30
січня 2014 року перебував у додатковій
відпустці в зв'язку з навчанням, з 1
лютого по 3 лютого 2014 року працював, з 4
лютого по 26 квітня 2014 року був
відсутній на роботі через хворобу 2
місяці 21 день.

Відповідно до п.5 ст.40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, може бути
розірваний власником або
уповноваженим ним органом у випадку
нез'явлення на роботу протягом більш як
чотирьох місяців підряд внаслідок
тимчасової непрацездатності, не
рахуючи відпустки по вагітності і
родах, якщо законодавством не
встановлений триваліший строк
збереження місця роботи (посади) при
певному захворюванні.

Таким чином, підставою звільнення за ч.
5 ст. 40 КЗпП України є безперервна
непрацездатність більше чотирьох
місяців, Сумарний облік часу
відсутності працівника не
допускається. Вихід на роботу хоча б на
один день перериває перебіг
чотиримісячного строку.

Встановивши, що безперервна
відсутність позивача на роботі в
період з липня 2013 року по 26 квітня 2014
року не перевищувала чотирьох місяців,
суд прийшов до обґрунтованого висновку
про незаконність наказу про його
звільнення з підстав, передбачених ч.5
ст.40 КЗпП України.

Правильним є і висновки суду про
поновлення позивача на роботі та
стягнення на його користь середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
оскільки відповідно до ст.235 КЗпП
України у разі звільнення без законної
підстави або незаконного переведення
на іншу роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір,
а при винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Відповідає обставинам справи та
вимогам закону і рішення суду про
стягнення на користь позивача
відшкодування моральної шкоди,
оскільки з матеріалів справи
вбачається, що незаконне звільнення
позивача завдало йому моральних
страждань, призвело до втрати
нормальних життєвих зв'язків та
вимагало від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Розрахунок та розмір стягнутих на
користь позивача сум середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди
сторонами не оспорюється.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
встановивши дійсні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
правильно застосував норми
матеріального права, не допустив
порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення спору, і ухвалив у справі
законне та обґрунтоване рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 5 вересня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_6 до Публічного
акціонерного товариства
«Черкасиобленерго» про поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня
проголошення.

Головуючий :

Судді :