РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3861/14-ц

пр. № 2/759/2626/14

21 травня 2014 року Святошинський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді -

Чалої А.П.,

при секретарі -
Котляр
Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання права
проживанні користування квартирою та
вселення

та за зустрічним позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_1,

3-тя особа: Святошинська районна в
м.Києві державна адміністрація

про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 та просила визнати за
нею право користування і проживання в
АДРЕСА_1 та вселити її у вказану
квартиру, обґрунтовуючи позов тим, що
перебувала в шлюбі з відповідачем з
26.05.1984р. по 17.02.1994р. Під час шлюбу на
підставі ордеру №24133 від 04.08.1986р. ОСОБА_2
в складі сім*ї з двох осіб: він і вона,
позивачка, як дружина, отримав
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, де вона
є зареєстрованою з 28.08.1986р. Але, після
розлучення між ними виникали різного
роду непорозуміння і сварки щодо
користування житловою площею,
відповідач чинить їй перешкоди в
проживанні за місцем реєстрації,
вимагає звільнити квартиру, змінив
замки у вхідних дверях, у зв*язку із чим
за захистом своїх прав вона зверталась
до правоохоронних органів і тимчасово
вимушена проживати у знайомих. Просила
задовольнити позов на підставі ст. 9 ЖК
України.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до
ОСОБА_1 із зустрічним позовом та просив
визнати її такою, що втратила право
користування жилим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1, посилаючись на те, що
з 18.11.2006р. перебуває в шлюбі з ОСОБА_4, а
фактично проживає з нею з 2003р. в
квартирі АДРЕСА_1, колишня дружина
ОСОБА_1 не проживає в квартирі з 2007р.
комунальні послуги не сплачує,
добровільно забрала з квартири усі
свої речі і квартирою не цікавиться,
ніяких перешкод в користуванні житлом
він позивачці не чинить. Просив
задовольнити зустрічний позов на
підставі ст.ст. 64, 71, 72 ЖК України.

В судовому засіданні позивачка
основний позов підтримала, посилаючись
на обставини, викладені в позовній
заяві та на порушення її житлових прав,
проти зустрічного позову заперечувала,
посилаючись на його необґрунтованість
і безпідставність, а також пояснила про
те, що не проживає в спірній квартирі з
19.11.2013р. після заміни відповідачем
замків у вхідних дверях квартири, двічі
її вселяли в спірну квартиру за
рішенням суду: в 2006р. і в 2007р. Зараз
тимчасово мешкає у знайомої в квартирі
АДРЕСА_6 та не може потрапити до
квартири за місцем реєстрації,
оскільки не має ключів від дверей. Їй
відомо, що відповідач робив ремонтні
роботи в спірній квартирі, вирізав
арку, встановив лічильники, вона
допомагала колишньому чоловіку по
ремонту в 2007р.-2008р., але самостійно
ремонтних робіт не здійснювала. Всі її
речі знаходяться в спірній квартирі, їх
не забирала. Квартирну плату оплачує,
але борг є приблизно 9 000 грн. Вказала, що
дружина відповідача ОСОБА_4 в спірній
квартирі не проживає.

Відповідач проти основного
позову заперечував, посилаючись на
його необґрунтованість і
безпідставність, не відповідність
обставин, про які вказує позивачка,
дійсним обставинам справи, зустрічний
позов підтримав та пояснив про те, що з
18.11.2006р. перебуває в офіційному шлюбі з
ОСОБА_4, а фактично проживає разом з нею
з 2003р. в квартирі АДРЕСА_1, в квітні 2007р.
ОСОБА_1 вдруге вселили в спірну
квартиру за рішенням суду, але в травні
2007р., коли він з дружиною був відсутнім
на травневі свята, після повернення до
спірної квартири виявив двері
відчиненими і відсутність в ній усіх
меблів, килимів, побутової техніки,
носильних та інших речей колишньої
дружини, а також інших сімейних речей,
при цьому холодильник і килими
тривалий час ще зберігались у сусіда,
що на даний час помер і не має змоги
підтвердити ці обставини в суді, які
позивачка не встигла вивезти. Після
цього ним були замінені замки і він
разом зі своєю дружиною ОСОБА_4 заново
придбав усі меблі та побутову техніку і
облаштував квартиру для проживання,
19.11.2013р. замків в квартирі не змінював.
Після вивезення в травні 2007р. з
квартири усіх речей, вона, позивачка, в
спірній квартирі жодного дня не
проживала, оскільки ця квартира є
однокімнатною та знаходиться на
першому поверсі і в ній він мешкає зі
своєю дружиною ОСОБА_4, але періодично
приходила під вікна вночі зі сварками
та погрозами. Майстер КП «Рео-5» - ОСОБА_5
є подругою ОСОБА_1, а тому остання
отримує у неї квитанції по оплаті
квартирної плати, але на даний час
існує заборгованість в сумі понад 9 000
грн. Вважав, що позивачка має інше
житло, де мешкає тривалий час і
фактично проживати в спірній квартирі
не бажає.

Святошинська районна в м.Києві
державна адміністрація просила
розглядати справу у відсутності
представника (а.с. 49 - лист).

Суд вважає за можливе розгляд
справи у відсутності представника
третьої особи на підставі матеріалів,
що є в справі.

Заслухавши пояснення позивачки і
її представника, відповідача і його
представника, допитавши свідків обох
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд вважає за необхідне основний позов
задовольнити частково, а у задоволенні
зустрічного позову відмовити, виходячи
з наступного.

Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов*язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до частини 3 ст.61
ЦПК України, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 26.05.1984р. по
17.02.1994р. (а.с. 4 - копія свідоцтва про
розірвання шлюбу).

Під час шлюбу на підставі ордеру
№24133 від 04.08.1986р. ОСОБА_2 на сім*ю з двох
осіб: нього і дружину ОСОБА_1 отримав
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 5 -
копія ордеру), де сторони є
зареєстрованими з 28.08.1986р. (а.с. 28 - копія
довідки по формі №3 від 02.04.2014р.)

18.11.2006р. ОСОБА_2 уклав шлюб з
ОСОБА_4 (а.с. 17 - копія свідоцтва про
шлюб).

Рішенням Святошинського
районного суду м.Києва від 29.05.2006р.
ОСОБА_1 вселено в квартиру АДРЕСА_1, а
ОСОБА_4 виселено з вказаної квартири та
зобов*язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1
перешкод в користуванні жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 (а.с. 40-43
- копія рішення суду), яке ухвалою
Апеляційного суду м.Києва від 26.09.2009р.
залишено без змін.

Рішенням Святошинського
районного суду м.Києва від 05.04.2007р.
ОСОБА_1 вселено в квартиру АДРЕСА_1,
зобов*язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди
ОСОБА_1 у користуванні жилим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 та
виселено з вказаної квартири ОСОБА_4
(а.с. 38-39 - копія рішення суду).

В справі є письмові докази щодо
звернення ОСОБА_1 до правоохоронних
органів з приводу перешкод в
проживанні та користуванні квартирою
АДРЕСА_1 за різні роки (а.с. 6, 44, 45, 46, 47, 48,
49, 50, 51 - копії листків і постанов про
відмову в порушенні кримінальної
справи).

Сторони надали суду квитанції про
сплату квартирної плати та комунальних
послуг за спірною адресою (а.с. 31-33, 52-78 -
копії квитанцій), з яких не вбачається,
ким зроблені проплати, оскільки до 2011р.
вони виписані на прізвище ОСОБА_2, а на
деяких квитанція після вказаного часу
від руки написано прізвище платника:
ОСОБА_1, а з квитанції за березень 2014р.
вбачається існування боргу станом на
лютий 2014р. в сумі 9 419 грн.

Свідок позивачки ОСОБА_5 показала
про те, що працює майстром в КП «Рео-5» з
1986р., в 1996р.-1997р. приймали на баланс
будинок по АДРЕСА_1 мешкала сім*я
ОСОБА_1, в 2006р. і в 2007р. на підставі
судового рішення вселяли в квартиру
НОМЕР_1 ОСОБА_1, яка приходила до КП
«Рео-5» і скаржилася, що не може
проживати в квартирі, чи мешкає ОСОБА_1
після її вселення в спірну квартиру в
2007р., їй, свідку, не відомо, бачила її
біля під*їзду декілька разів, також
вона брала у неї, свідка, квитанції по
оплаті квартирної плати і комунальних
послуг. Хто живе на даний час в квартирі
НОМЕР_1 не знає.

Свідок відповідача ОСОБА_4
показала про те, що познайомилася з
ОСОБА_1 в 2002р., а з 2003р. вони проживають
разом як сім*я в квартирі чоловіка
АДРЕСА_1, 18.11.2006р. вони офіційно
одружились та весь час проживають лише
вдвох, в травні 2007р. вони виїхали з
квартири на травневі свята і коли
повернулись, то квартира була пустою і
двері відчиненими, колишня дружина її
чоловіка вивезла з квартири усі меблі,
техніку та речі, частина яких, зокрема,
холодильник і килими, ще певний час
зберігалась у сусіда, з цього часу вона
до їх у квартиру не приходила, лише
декілька разів вночі разом із
подругами в нетверезому стані вчиняла
сварки під вікнами, у зв*язку із чим
вони викликали міліцію, а 04.03.2008р. вночі
відкрила двері своїм ключом та увійшла
в квартиру, після цього її не бачила.
Позивачку вселяли за рішенням суду
двічі, але вона не живе, замки змінили
після вивезення нею речей в травні 2007р.,
оскільки вони придбали для свого
проживання усі необхідні речі в
квартиру за власні кошти.

Свідок відповідача ОСОБА_6
показав суду про те, що є сусідом ОСОБА_1
і з 2001р. мешкає в квартирі АДРЕСА_3,
ОСОБА_1 останній раз бачив в 2004р.,
товаришує із сусідом ОСОБА_2, до якого
приходить в квартиру НОМЕР_1 приблизно
раз на тиждень, де сусід з 2003р.-2004р. живе
із своєю дружиною ОСОБА_4, з якою
перебуває в офіційному шлюбі, пам*ятає,
що ОСОБА_1 в 2004р. сварилася під вікнами.

Свідок відповідача ОСОБА_2
показав суду про те, що з 2005р. мешкає в
квартирі АДРЕСА_4, сусідів з квартири
НОМЕР_1 знає, це подружжя ОСОБА_1: ОСОБА_4
і ОСОБА_2, коли він, свідок, вселявся в
квартиру НОМЕР_2 в 2005р., вони вже
проживали удвох в квартирі НОМЕР_1, не
бачив, щоб в квартирі НОМЕР_1 проживали
інші особи, до подружжя ОСОБА_1
приходить в гості на свята і дні
народження.

Свідок відповідача ОСОБА_8
показав суду про те, що з 1989р. мешкає в
квартирі АДРЕСА_5 та є сусідом подружжя
ОСОБА_1, ОСОБА_4 і ОСОБА_2 мешкають в
квартирі НОМЕР_1 біля 12 років, вони
товаришують сім*ями та приходять один
до одного у гості, ОСОБА_1 не знає.

Задовольняючи основний позов
частково, суд виходив з наступного.

Згідно частин 1, 2 ст.71 ЖК України,
при тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім*ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Якщо наймач або члени його сім*ї
були відсутні з поважних причин понад
шість місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.

Аналізуючи вказану вище правову
норму, можливо зробити висновок про те,
що правовою підставою для визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням є
сукупність двох обставин: 1)
відсутність особи за місцем реєстрації
понад шість місяців, 2) така відсутність
мала місце без поважних причин.

В спірному випадку позивачка в
обґрунтування своїх позовних вимог
вказувала про те, що не проживає в
спірній квартирі з 19.11.2013р., але жодного
належного і допустимого доказу свого
проживання в цій квартирі до 19.11.2013р.
нею суду надано не було.

Свідок позивачки ОСОБА_5
вказувала про те, що не знає, чи мешкає
ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 і взагалі
свідку не відомо, хто мешкає у вказаній
квартирі.

Сама позивачка не могла пояснили,
чому вона двічі зверталась до суду з
позовними заявами про її вселення в
спірну квартиру, якщо пояснювала, що
проживала в ній постійно після
розлучення з відповідачем в лютому 1994р.
і до 19.11.2013р., а також не змогла назвали,
які саме її меблі, речі та побутова
техніка знаходяться в спірній
квартирі.

Аналізуючи такі пояснення
позивачки, співставляючи їх з
показаннями свідків відповідача, які є
сусіди по спірній квартирі, які усі
стверджували про те, що з 2003р. в спірній
квартирі постійно мешкає подружжя
ОСОБА_1: ОСОБА_4 і ОСОБА_5, інших
мешканців свідки не бачили, враховуючи
показання свідка відповідача ОСОБА_4,
яка з 18.11.2006р. є дружиною ОСОБА_2, а також
те, що квартира АДРЕСА_1 є однокімнатною
квартирою і має житлову площу 12,43 кв.м.
та з усіма письмовими доказами в
справі, які в своїй сукупності логічно
узгоджуються та підтверджують ту
обставину, що позивачка ОСОБА_1 не
проживає в АДРЕСА_1 з травня 2007р., коли
забрала усі речі зі спірної квартири і
добровільно її залишила, а тому ці
обставини справи суд визнає
встановленими.

Але, як вбачається з письмових
доказів, що є в справі, позивачка
неодноразово зверталась до
правоохоронних органів щодо перешкод в
проживанні і користуванні нею
квартирою АДРЕСА_7, про що, також,
свідчать судові рішення про її
вселення в спірну квартиру в 2006р. і в
2007р.

За таких обставин, суд не може
визнати причину, за якою позивачка не
проживає в спірній квартирі
неповажною, що свідчить про
відсутність другої умови згідно
частини 1 ст.71 ЖК України для визнання
її такою, що втратила право
користування жилим приміщенням в
спірній квартирі, а тому суд приходить
до висновку, що позивачка не втратила
право користування спірною
житлоплощею, у зв*язку із чим основні
позовні вимоги про її вселення є
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню, а взаємовиключні
зустрічні позовні вимоги задоволенню
не підлягають.

Що стосується основної позовної
вимоги про визнання за ОСОБА_1 права на
проживання і користування спірною
квартирою, суд приходить до наступного.

Згідно частини 1 ст.15 ЦК України,
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та
інтересів судом визначені в частині 2
ст.16 ЦК України.

В спірному випадку, судом
встановлено, що позивачка з 28.08.1986р. і по
теперішній час є зареєстрованою в
АДРЕСА_1, у зв*язку із чим на підставі
частини 1 ст.64 ЖК України має рівні з
відповідачем права і несе рівні з ним
обов*язки щодо спірної квартири, і
доказів про порушення або оспорювання
цього права позивачки суду не надано.

Приймаючи до уваги, що в цій
частині основних позовних вимог
відсутнім є предмет судового захисту,
оскільки право, яке позивачка просить
визнати за нею, вона має, у зв*язку із
чим в цій частині основного позову суд
вважає за необхідне відмовити як
негрунтованому на матеріальному
законі та не доведеному.

Керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України,
ст.ст. 9, 64, 71, 72 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 57-60,
212-215, 223 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Основний позов задовольнити
частково.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку
с.Ковтунівка Драбівського району
Черкаської області, що зареєстрована в
АДРЕСА_1, вселити в квартиру АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини
основного позову і у задоволенні
зустрічного позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
районний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення, а
особами, які брали участь у справі, але
не були присутніми в судовому
засіданні під час проголошення рішення
суду - протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя: