Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1541/14
Головуючий у 1-й інстанції: Задорожко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.,

суддів:
Краснокутської О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на заочне рішення Василівського
районного суду Запорізької області від
27 грудня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа:
Служба у справах дітей Василівської
районної державної адміністрації
Запорізької області, про виселення,-

ВСТАНОВИЛА :

29 липня 2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернулось до суду з позовом, який
уточнювало16 вересня 2013 року, 30 вересня
2013 року, до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа: Служба у справах дітей
Василівської районної державної
адміністрації Запорізької області, про
виселення.

Зазначало, що 06 квітня 2007 року між ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_5 був
укладений кредитний договір № 14.11481, за
умовами якого банк надав ОСОБА_5 кредит
у вигляді кредитної лінії у розмірі 115
000 грн. строком до 18 квітня 2013 року, а
ОСОБА_3 зобов'язався повернути кредит
та сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строки та в
порядку, встановлених кредитним
договором.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, 06 квітня 2007
року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2
був укладений договір іпотеки №14.11481,
згідно якого відповідачка передала в
іпотеку належну їй на праві власності
квартиру АДРЕСА_1

Оскільки ОСОБА_3 не виконував належним
чином зобов'язання по поверненню
кредитних коштів, банк звернувся до
суду з вимогами про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Василівського районного суду
Запорізької області від 15 березня 2011
року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» позов було
задоволено. В рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 14.11481 від 06 квітня 2007 року звернено
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
АДРЕСА_1

Оскільки після прийняття зазначеного
рішення мешканці квартири не звільнили
її в добровільному порядку, ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» просив суд виселити
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та малолітніх
ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з квартири
АДРЕСА_1 Василівського району
Запорізької області, і зняти їх з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою. Стягнути з відповідачів в
солідарному порядку судові витрати.

Заочним рішенням Василівського
районного суду Запорізької області від
27 грудня 2013 року позов задоволено.

Виселено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, із
зняттям з реєстраційного обліку у
територіальному органі державної
міграційної служби України з квартири
АДРЕСА_1

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
витрати зі сплати судового збору в
розмірі 114 грн. 70 коп.

21 січня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з заявою про перегляд заочного
рішення, яка ухвалою Василівського
районного суду Запорізької області від
05 лютого 2014 року залишена без
задоволення ( а. с. 113-121 ).

Не погоджуючись з зазначеним заочним
рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на допущені
судом першої інстанції порушення норм
матеріального і процесуального права,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, просить
рішення Василівського районного суду
Запорізької області від 27 грудня 2013
року скасувати і ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги залишити без
задоволення.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 в апеляційному порядку
судове рішення не оскаржили.

У судове засідання апеляційного суду
Запорізької області ОСОБА_3, ОСОБА_4 не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені своєчасно та
належним чином, про що свідчать
рекомендовані повідомлення про
вручення поштових відправлень, про
причини неявки суд не сповістили, тому
на підставі статті 305 ЦПК України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши у судовому засіданні
апеляційного суду Запорізької області
доповідь судді, вислухавши пояснення
ОСОБА_2, її представника, заперечення
представника позивача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції у відповідності
до статті 303 ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до статті 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 06 квітня 2007 року між
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_5 був
укладений кредитний договір №14.11481, за
умовами якого банк надав ОСОБА_5 кредит
у вигляді кредитної лінії у розмірі 115
000 грн. строком до 18 квітня 2013 року, а
ОСОБА_3 зобов'язався повернути кредит
та сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строки та в
порядку, встановлених кредитним
договором ( а. с. 8-10 ).

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором, 06 квітня 2007
року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2
був укладений договір іпотеки №14.11481,
згідно якого відповідачка передала в
іпотеку належну їй на праві власності
квартиру АДРЕСА_1 На момент укладання
договору іпотеки квартира не
перебувала в оренді, лізингу, у
безоплатному користуванні інших осіб,
про що зазначено ОСОБА_2 у пунктах 12.1,12.6
іпотечного договору. Пунктом 15
вказаного договору також
передбачалось, що з моменту набрання
чинності цього договору, Іпотекодавець
має право відчужувати, передавати в
оренду, лізинг, у спільну діяльність, у
безоплатне користування іншим особам
предмет іпотеки тільки за письмовою
згодою Іпотекодержателя ( а. с. 11-13 ).

Згідно частини 1 статті 33 Закону
України "Про іпотеку" у разі
невиконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки на
підставі статей 12,33,39, 40 цього Закону.

Оскільки ОСОБА_3 не виконував належним
чином зобов'язання по поверненню
кредитних коштів, банк звернувся до
суду з вимогами про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Василівського районного суду
Запорізької області від 15 березня 2011
року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було
задоволено. В рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_3 за кредитним
договором № 14.11481 від 06 квітня 2007 року в
сумі 173 264 грн. 25 коп. звернено стягнення
на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1
Запорізької області ( а. с. 14-15 ).

Частиною 1 статті 40 Закону України "Про
іпотеку" передбачено, що звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
в порядку, встановленому законом.

У частинах 2,3 статті 40 Закону України
"Про іпотеку" законодавець установлює
певний порядок дій банку: після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дні отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення
всіх громадян, що мешкають у житловому
будинку або житловому приміщення, на
які звернуто стягнення, як на предмет
іпотеки, передбачено в частині 3 статті
109 ЖК України. Таким чином, наявність
письмової вимоги про звільнення
житлового приміщення є обов'язковою
умовою при задоволенні позову про
виселення із іпотечного житла.

Ухвалюючи рішення про виселення ОСОБА_2
з квартири АДРЕСА_1 Василівського
району Запорізької області, яка була
передана в іпотеку, суд дійшов
правильного висновку про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
про виселення ОСОБА_2, враховуючи, що
ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" у березні 2013 року
відповідно до вимог статті 40 Закону
України "Про іпотеку" повідомляло
відповідачку про необхідність
звільнення житлового приміщення
квартири у встановлений цим Законом
строк ( а. с. 167-23 ).

Відмову від добровільного звільнення
на вимогу банку квартири, на яку
судовим рішенням звернуто стягнення,
ОСОБА_2 обґрунтовувала інтересами
малолітніх дітей її доньки ОСОБА_4-
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5,
оскільки останні разом з нею та донькою
проживають у вказаній квартирі.

Між тим, відповідно до частини 1 статті
39 ЦПК України права, свободи та
інтереси малолітніх осіб віком до
чотирнадцяти років захищають у суді
їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи
інші особи, визначені законом.

Батьки малолітніх дітей - ОСОБА_3,
ОСОБА_4, будучи обізнані про наявність
судового рішення про виселення їх та
дітей, не оскаржили його в апеляційному
порядку.

Будь-яких документів, які б
підтверджували право ОСОБА_2
представляти у суді інтереси як доньки
ОСОБА_4, так і малолітніх онуків,
апелянтом надано не було.

За таких обставин вказані доводи не
можуть бути прийняті до уваги, а судове
рішення в частині законності виселення
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх малолітніх дітей
зі спірної квартири в апеляційному
порядку не перевіряється через
відсутність їх апеляційних скарг.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і передбачених статтею 309 ЦПК України
підстав для його зміна або скасування
не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Заочне рішення Василівського
районного суду Запорізької області від
27 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: