Єдиний унікальний номер 242/984/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4379/2014
Головуючий у 1 інстанції Чертков В.Г.
Доповідач Папоян В.В.
14 травня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:
головуючого судді: Біляєвої О.М.
суддів: Папоян В.В., Мальованого Ю.М.
при секретарі: Саєнко В.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу державного підприємства
«Селидіввугілля» на рішення
Селидівського міського суду Донецької
області від 14 квітня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до державного
підприємства «Селидіввугілля», третя
особа відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
м.Селидове про відшкодування моральної
Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про відшкодування
моральної шкоди, на обґрунтування
якого посилався, що він перебував у
трудових відносинах з відповідачем та
отримав професійне захворювання.
Внаслідок чого висновком МСЕК від 2
грудня 2013 року йому було вперше
встановлено 40% втрати працездатності у
зв'язку з професійним захворюванням та
третя група інвалідності. Просив
стягнути з відповідача на його користь
Рішенням Селидівського міського суду
Донецької області від 14 квітня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково. З відповідача на користь
позивача на відшкодування моральної
шкоди стягнуто 12 000 грн. та розподілено
судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення місцевого
суду та ухвалити нове про відмову в
позові, оскільки вважають, що рішення
суду постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Посилаються на те, що судом не в повному
обсязі були з'ясовані обставини справи,
а висновки суду суперечать
встановленим по справі обставинам.
Позивачем не надані докази завдання
моральної шкоди саме з вини
відповідача.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов частково, виходив з того, що
позивач перебував у трудових
відносинах з відповідачем, отримав
професійне профзахворювання та був
визнаний інвалідом IIІ групи.
Пошкодження здоров`я позивача потягло
стійку втрату працездатності на 40%
вперше встановлену висновком МСЕК 2
грудня 2013 року і призвело до порушення
його особистих немайнових прав.
Ушкодженням здоров'я позивачеві
завдана моральна шкода, яку повинен
відшкодувати роботодавець, згідно з
правилами ст.237№ КЗпП України.

Особи, які приймають участь по справі у
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, про час та місце розсліду
справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав:

Суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про те, що вимоги
позивача про стягнення на його користь
моральної шкоди підлягають
задоволенню.

Судом встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що позивач під час
праці на підприємстві відповідача
отримав професійне профзахворювання
та був визнаний інвалідом IIІ групи
внаслідок чого висновком МСЕК у 2013 році
йому встановлено 40% втрати
професійного захворювання.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Ст.237№ КЗпП України передбачається
відшкодування власником або
уповноваженими ним органом
працівникові моральної шкоди.
Відшкодування такої шкоди провадиться
тоді, коли порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується
працівникові безпосередньо
роботодавцем за таких умов: наявності
факту порушення роботодавцем законних
прав працівника; у разі виникнення у
працівника моральних страждань, або
втрати нормальних життєвих зв'язків,
або виникнення необхідності для
працівника додаткових зусиль для
організації свого життя; за наявності
причинного зв'язку між попередніми
умовами.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про
охорону праці» відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я здійснюється
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Однак положення ч. 3 ст. 34 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», яка
передбачала відшкодування моральної
шкоди, заподіяної умовами виробництва
була зупинена на 2006 рік згідно із
Законом України «Про державний бюджет
України на 2006 рік» від 20.12.2005 року №
3235-1V, на 2007 рік - згідно із Законом
України «Про державний бюджет України
на 2007 рік» від 19.12.2006 р. № 489-V.

Законом України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
змінено Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» в частині виплати
моральної шкоди застрахованим і членам
їх сімей.

Оскільки Фонд соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України на
час виникнення спірних правовідносин,
в зв'язку із зміною спеціального
закону, не відповідав за завдану
моральну шкоду, то у разі отримання
працівником професійного захворювання
в цей період таку шкоду позивачу,
законні права якого порушено, згідно з
правилами ст.237№ КЗпП України повинен
відшкодовувати роботодавець, тобто ДП
«Селидіввугілля».

Доводи скарги про те, що позивачем не
доведено факт заподіяння моральної
шкоди, безпідставні і не ґрунтуються на
законі, який не передбачає
обов'язковість висновків МСЕК в даному
випадку. Сам факт ушкодження здоров'я
свідчить про заподіяння моральної
шкоди.

При вирішенні питання щодо розміру
відшкодування суд першої інстанції
повно, всебічно і об'єктивно дослідив
всі обставини по справі, врахував всі
надані сторонами докази, надав їм
належну оцінку і дійшов обґрунтованого
висновку про часткове задоволення
позовних вимог позивача. Визначена
судом сума відшкодування моральної
шкоди є справедливою та такою, що
відповідає обставинам справи.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд
вважає, що судом першої інстанції вірно
встановлені обставини справи, доказам,
що надані сторонами, дана належна
оцінка. Спір вирішено на підставі
наданих сторонами доказів у
відповідності із нормами
матеріального та процесуального
законодавства. Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу державного
підприємства «Селидіввугілля»
відхилити.

Рішення Селидівського міського суду
Донецької області від 14 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді: