№ 243/1050/14-ц
№ 2/243/792/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

08 квітня 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області у
складі:

головуючий
суддя Руденко Л.М.

при секретарі судового
засідання Кобець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судового засідання № 9
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
збільшення розміру стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей, -

В С Т А Н О В И В:

12.02.2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовною заявою до відповідача ОСОБА_2
про збільшення розміру стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей, обґрунтувавши свої вимоги тим,
що рішенням Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 03 квітня 2013 року з відповідача
ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти
на утримання дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
розмірі 1/3 частини з усіх видів його
доходів, до повноліття ОСОБА_3 до
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а потім у розмірі ?
частини до повноліття ОСОБА_4 до
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, з усіх видів доходів,
але не менше ніж 30% прожиткового
мінімуму для дітей відповідної
категорії. Так як відповідач працює
інженером на СО ПАТ «Донбасенерго»
Слов'янської ТЕС, аліменти утримуються
з його заробітної плати у бухгалтерії
підприємства. Хоча аліменти вона і
отримує регулярно, проте їх розмір не
може повною мірою задовольнити
матеріальні потреби двох дітей.

На сьогоднішній момент є достатньо
підстав для збільшення розміру
аліментів з огляду на наступне. На
сьогоднішній момент змінився їх
сімейний стан з відповідачем. Рішенням
Слов'янського міськрайонного суду від
16 квітня 2013 року, шлюб між нею та ОСОБА_2
розірвано. На момент винесення рішення
суду про стягнення аліментів вони
перебували у зареєстрованому шлюбі.
Також на момент винесення рішення про
стягнення аліментів, вона з
відповідачем проживали у їх спільній
квартирі за адресою: АДРЕСА_1, що
зазначено у рішенні суду від 03 квітня
2013 року, у зв'язку з чим він матеріально
допомагав у сплаті комунальних послуг
та приймав участь у вихованні та
розвитку дітей. Після розірвання шлюбу
відповідач вигнав її з квартири з
дітьми, у зв'язку з чим вона була
вимушена змінити місце проживання. На
сьогоднішній момент, вона проживає за
адресою реєстрації: м. Миколаївка, вул.
Колодія, 90. У зв'язку з вищевикладеним
на сьогоднішній момент у неї значно
збільшилися витрати на утримання двох
дітей. Її заробітна плата та стягувані
аліменти на сьогоднішній момент не
дають змогу забезпечити нормальне
існування, розвиток, виховання дітей.
Вона самостійно виховує дітей,
відповідач крім сплати аліментів
взагалі на сьогоднішній момент не
приймає участі у вихованні та розвитку
дітей, не спілкується з ними. Весь тягар
виховання лежить на її плечах. ОСОБА_2
отримує пристойну заробітну плату та
має змогу надавати матеріальну
допомогу. Збільшення розміру
аліментів, жодним чином не порушить
його права.

Позивач просить суд збільшити розмір
аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на її
користь аліменти на утримання дітей -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини з усіх
видів його доходів, до повноліття
ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а потім у
розмірі ? частини до повноліття ОСОБА_4
до ІНФОРМАЦІЯ_4 року, з усіх видів
доходів, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідної категорії щомісячно,
починаючи з моменту подачі заяви і до
досягнення дитини повноліття.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
наполягала на задоволенні позовних
вимог, та доповнивши, що її син
перебуває на обліку в лікарні та вона
теж, вона разом з дітьми винаймає
квартиру, за яку виплачує 700 грн. та
витрати на електроенергію, що є
додатковими витратами.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, але надав до суду
заперечення на позовну заяву, в якій
просив відмовити в задоволення
позовних вимог, пояснивши, що на момент
винесення судом рішення від 03 квітня 2013
року про стягнення з нього на її
користь аліментів на утримання
неповнолітніх дітей їх сім'я вже
розпалася. На той момент від з
позивачкою вже не підтримував сімейні
відносини, у них не було спільного
бюджету, побуту. На той момент в
провадженні суду вже була цивільна
справа про розірвання їх з позивачкою
шлюбу.

Більше того, головною причиною
розірвання їх шлюбу стало те, що ОСОБА_1
зустріла іншого чоловіка, створила
нову сім'ю. В теперішній час ОСОБА_1
знаходиться в фактичних шлюбних
відносинах з ОСОБА_5, проживає з ним
спільно в належній йому на праві
власності квартирі АДРЕСА_2. Йому
відомо про те, що ОСОБА_5 постійно
працює в двох організаціях, регулярно
отримує заробітну плату.

Після розірвання шлюбу з позивачкою
він продовжує приймати участь в
вихованні та розвитку дітей. Однак в
останній час позивачка стала
перешкоджати йому в спілкуванні з
дітьми. Тому в теперішній час він
займається підготовкою справи про
встановлення способів та часу участі в
вихованні дітей, в спілкуванні з
дітьми.

Він ніколи не виганяв позивачку з
дітьми з квартири АДРЕСА_1. Рішенням
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області від 11 липня 2013 року
за позивачкою було визнано право
власності на ? частину даного житлового
приміщення. Позивачка також не
зверталася в суд з позовом про усунення
перешкод в користуванні, володінні
даної квартири, про вселення в
квартиру.

Також необхідно зазначити, що
заробітна плата позивачки збільшилася,
а його заробітна плата зменшилася.
Необхідно враховувати і те, що його
мати ОСОБА_6 є пенсіонером за віком та
він регулярно надає їй матеріальну
допомогу.

Представник відповідача ОСОБА_7 в
судовому засіданні не визнав позовні
вимоги, просив залишити їх без
задоволення.

Заслухавши позивача, представника
відповідача, вивчивши матеріали
справи, суд вважає позовну заяву не
обґрунтованою та такою, що підлягає
залишенню без задоволення.

Суд, на підставі ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК
України, розглядає справу у межах
заявлених позовних вимог та на
підставі доказів, наданих сторонами.

Судом встановлено наступні факти та
відповідні до них правовідносини.

Рішенням Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 03 квітня 2013
року з відповідача ОСОБА_2 на користь
позивачки стягнуто аліменти на
утримання дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3
частини з усіх видів його доходів, до
повноліття ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_3 року,
а потім у розмірі ? частини до
повноліття ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_4 року,
з усіх видів доходів, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідної категорії. (а.с. 11)

Рішенням Слов'янського міськрайонного
суду від 16 квітня 2013 року, шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. (а.с. 3)

Позивачка аліменти отримує регулярно,
що підтверджується й позивачкою, й
відповідачем.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006
року «Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен враховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина; інші обставини, що мають істотне
значення. Розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж
зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ст. 70 ч. 3 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21.04.1999
року № 606-Х1У (із змінами та
доповненнями), максимальний загальний
розмір аліментів, які стягуються з
боржника, не повинен перевищувати 70
відсотків заробітної плати цієї особи.

Відповідно до ст. 182 СК України, при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, платника аліментів,
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина, інші
обставини, що мають істотне значення.

Стаття 192 СК України передбачає, що
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду, може бути згодом
зменшено або збільшено за рішенням
суду за позовом платника аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що
у неї змінилося матеріальне становище,
в зв'язку з зміною сімейного стану, так
як на момент винесення рішення суду про
стягнення аліментів вона з
відповідачем перебували у
зареєстрованому шлюбі та проживали у
їх спільній квартирі за адресою:
АДРЕСА_1, у зв'язку з чим відповідач
матеріально допомагав у сплаті
комунальних послуг та приймав участь у
вихованні та розвитку дітей.

Однак суд не може прийняти до уваги
вищезазначені обставини, так як,
по-перше, необхідно зазначити, що
судове рішення про стягнення аліментів
було винесено 03 квітня 2013 року, а
рішення суду про розірвання шлюбу було
ухвалено 16 квітня 2013 року, тобто між
ними не пройшло навіть двох тижнів.
По-друге, в рішенні Слов'янського
міськрайонного суду від 16 квітня 2013
року, яким було розірвано шлюб між
позивачкою та відповідачем, було
вказано, що:

- 25 березня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, тобто ще до того, як було
винесено рішення про стягнення
аліментів;

- шлюбні стосунки позивач та
відповідач не підтримують, сімейні
відносини припинені, домашнього
господарства не ведуть.

Також позивачка посилалась й на те, що
після розірвання шлюбу відповідач
вигнав її з квартири з дітьми, у зв'язку
з чим вона була вимушена змінити місце
проживання, та на даний момент вона
винаймає квартиру, в зв'язку з чим
витрачає 700 грн. на її оплату.

Однак рішенням Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 11 липня 2013 року за позивачкою було
визнано право власності на ? частину
спільної її з відповідачем квартири за
адресою: АДРЕСА_1. Відповідач не
перешкоджає позивачці в праві
користуватися вищевказаною квартирою,
що підтверджується й тим, що позивачка
також не зверталася в суд з позовом про
усунення перешкод в користуванні,
володінні даної квартири, про вселення
в квартиру.

Зважаючи на вищезазначене, та й на те,
що позивачка не надала суду ніяких
письмових доказів того, що в неї
змінився матеріальний або сімейний
стан, погіршилося здоров'я, крім того,
приймаючи до уваги, що відповідач має
непрацездатну матір, то суд вважає
необхідним позовні вимоги залишити без
задоволення.

На підставі викладеного, та керуючись
ст. ст. 182, 192 СК України, ст. ст. 10, 11, 30, 209,
213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
збільшення розміру стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: