Справа №490/1521/14-ц 15.05.2014 15.05.2014 15.05.2014
Провадження № 22ц/784/1197/14
Суддя першої інстанції
Суддя-доповідач апеляційного
суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Мурлигіної О.Я.,

суддів: Царюк Л.М., Шолох
З.О.,

при секретарі Шпонарській О.Ю.,

за участю представника відповідачів -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 27 лютого 2014 року за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 і ОСОБА_5 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди ,-

В С Т А Н О В И Л А:

4 жовтня 2010 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом, який уточнила в
подальшому, до ОСОБА_3 і ОСОБА_5 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, посилаючись на те, що їй та
членам її сім'ї на праві приватної
власності належить квартира АДРЕСА_1.
Поверхом нижче, під квартирою
позивачки знаходиться квартира № 63, в
якій мешкають ОСОБА_3 та ОСОБА_5
Внаслідок самочинного демонтування
відповідачами каналізації в квартирі
№ 63, вона не мала можливості
користуватися сантехнічними приладами
на кухні та у ванній кімнаті, у зв'язку з
чим в період з 20 травня 2005 року по 29
листопада 2011 року не проживала в
належній їй на праві власності
вказаній квартирі. При цьому, в період
з 15 жовтня 2008 року по 15 вересня 2009 року
вона орендувала квартиру АДРЕСА_2, за що
сплатила 14000 грн. Крім того, вона
сплачувала квартплату за свою
квартиру, що в загальному розмірі
складає 4287,77грн. Також, цими
неправомірними діями відповідачів їй
була завдана моральна шкода.

З огляду на такі обставини, ОСОБА_4
просила стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_5
солідарно завдану їй матеріальну шкоду
у розмірі 18287.77 грн. та 1500 грн. моральної
шкоди.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 27 лютого 2014 року позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 і ОСОБА_5
на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в
розмірі 9143 грн. 89 коп. з кожної, а також
моральну шкоду в розмірі 750 грн. з
кожної. Між сторонами розподілено
судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, просила
скасувати це рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі, посилаючись на те, що судом не
враховано та не надана оцінка усім
обставинам справи, зокрема тим, що
органами досудового слідства договір
оренди житла, на який посилається
позивачка, визнано підробним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника відповідачів,
перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у місцевому суді,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 та
скасовуючи заочне рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 3 грудня 2012 року у
зв'язку з нововиявленими обставинами,
суд першої інстанції виходив із того,
що постановою слідчого Центрального
РВ ММУ УМВС України від 20 червня
2013 року про закриття кримінального
провадження встановлено, що договір
оренди житла № 42/1 від 15 жовтня 2008 року
був підроблений та за ним не наступили
реальні наслідки сплати коштів за
користування житлом, а відтак
позивачка ОСОБА_4 матеріальної шкоди не
понесла. Ці обставини, на думку суду, є
суттєвими для вирішення даного спору
та на момент розгляду справи суду були
невідомі. Ухвалюючи рішення про
задоволення позову за наслідками
розгляду заяви про перегляд вказаного
заочного рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами, суд першої
інстанції всупереч своїм висновкам,
які були підставою для скасування
рішення суду від 3 грудня 2012 року,
ухвалив аналогічне рішення, стягнувши
матеріальну шкоди в тому ж обсязі, а
розмір моральної шкоди збільшив.

Проте з такими висновками суду
повністю погодитися не можна з огляду
на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_4
належить на праві власності 2/3 частки,
а ОСОБА_6 відповідно 1/3 частка квартири
АДРЕСА_1 (а.с. 69).

ОСОБА_3 і ОСОБА_5 є власниками квартири
№ 63 на третьому поверсі цього ж будинку
під квартирою позивачів.

Обидві квартири мають загальні стояки
водопостачання та каналізації.

20 травня 2005 року відповідачі під час
проведення реконструкції своєї
квартири самовільно демонтували
систему водовідведення, встановили
заглушки на двох трубах
водовідведення, які приймають стоки з
ванної кімнати та кухні квартири № 65,
що проходили через перекриття квартири
№ 63 та з'єднувались з загальним
стояком. Внаслідок таких дій в квартирі
№ 65 стало неможливо користуватися
сантехнічними приладами на кухні та у
ванній кімнаті.

В серпні 2005 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до відповідачів про
усунення перешкод у користуванні
системою водовідведення, покладення
обов'язку щодо її поновлення та
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Рішенням апеляційним судом
Миколаївської області від 8 жовтня
2008 року усунуто перешкоди ОСОБА_4 у
користуванні квартирою АДРЕСА_1
шляхом покладення обов'язку на ОСОБА_3
та ОСОБА_5 за власний рахунок поновити
водовідведення з ванної кімнати та
кухні квартири № 65 відповідно до
висновку додаткової судової
будівельно-технічної експертизи та
технічного проекту відновлення
водовідведення (а.с. 13-15).

На виконання вищезазначеного рішення
видано виконавчий лист та відкрито
виконавче провадження. Рішення суду
було виконано 29 листопада
2010 року (а.с.19, 41-42).

За даними акту від 29 січня 2009 року,
складеного товариством «Центр-1», на
балансі якого перебуває будинок
АДРЕСА_1, кухонний трубопровід та
водовідведення не функціонують, у
зв'язку з чим позивачка та членів її
сім'ї не проживають в належній їм
квартирі (а.с. 17).

15 жовтня 2008 року ОСОБА_4 уклала договір
№ 42/1 оренди квартири АДРЕСА_2, що
належить на праві спільної часткової
власності ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9
Згідно п. 1.2 договору щомісячна плата
найма житла становила 800 грн. (а.с.11). Цей
договір був зареєстрований ТОВ
«Прогрес-центр» 17 жовтня 2008 року (а.с. 28).

Відповідно наданих квитанцій по сплаті
за проживання на ім'я ОСОБА_7 у вказаній
квартирі позивачка проживала з 15
жовтня 2008 року по 15 вересня 2009
року, за що було сплачено 14000грн. (а.с.12).

При цьому позивачка оплачувала
експлуатаційні видатки, як власник
квартири, зокрема було сплачено за 2008
рік - 690,41 грн., за 2009 рік - 1286,94 грн., за 2010
рік - 2331,42 грн., а всього 4287,77 грн. (а.с. 62-68)

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 7 травня 2012 року
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_7
до ОСОБА_4 про визнання вказаного
договору найму житла недійсним з
підстав його недоведеності (а.с.53-54, 81-83).

Відповідно до ухвали апеляційного суду
Миколаївської області від 20 січня
2014 року встановлено, що 19 лютого 2013
року ОСОБА_3 звернулася до Центрального
РВ ММУ УМВС України в Миколаївській
області з заявою про проведення
досудового розслідування щодо
оригіналу договору оренди квартири
АДРЕСА_3, в який ОСОБА_11 були внесені
завідомо неправдиві відомості, і який
був використаний ОСОБА_4 при розгляді
цивільної справи в Центральному
районному суді м. Миколаєва, за
рішенням якого з неї було стягнута
матеріальна шкода, хоча в дійсності
ОСОБА_4 там не проживала (а.с. 289).

В той же день до ЄРДР було внесено
кримінальне провадження за ознаками
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК
України на підставі вищевказаної
заяви.

За висновками почеркознавчої
експертизи, проведеної в рамках цього
кримінального провадження експертом
зроблено висновок, що рукописні записи
в договорі оренди квартири АДРЕСА_2 №
42/1 від 15 жовтня 2008 року в усіх графах
виконані ОСОБА_8

Згідно зі ст.ст. 1166, 1167 ЦК України
майнова та моральна шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Для покладення відповідальності на
особу, яка завдала майнову та моральну
шкоду, необхідна сукупність чотирьох
умов: наявність шкоди; протиправність
дій цієї особи; причинний зв'язок між
протиправною поведінкою і шкодою; вина
в заподіянні шкоди.

Особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини ( ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Обґрунтовуючи підставність позову,
позивачка послалася на те, що з вини
відповідачів була позбавлена
можливості проживати в своїй квартирі
та наймала житло за договором оренди
від 15 жовтня 2008 року, укладеного з
ОСОБА_7, у зв'язку з чим просила стягнути
з відповідачів суму матеріальної
шкоди у вигляді витрат по оплаті
оренди житла у розмірі 14000 грн. та
витрат утримання своєї приватизованої
квартири у розмірі 4287.77 грн., а також
моральну шкоду у розмірі 1500 грн.

Заочним рішенням Центрального
районного суду м. Миколаєва від 3
грудня 2012 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_3 і ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у
розмірі 9143 грн. 89 коп. та 500 грн.
моральної шкоди з кожної.

Це рішення суду виконано ОСОБА_3 в
повному обсязі, про що свідчить
постанова про закінчення виконавчого
провадження від 15 листопада
2013 року (а.с. 297) та частково виконано
ОСОБА_5 (а.с. 298-299).

27 липня 2013 року ОСОБА_3 подала заяву про
перегляд заочного рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 3 грудня 2012 року у зв'язку
з нововиявленими обставинами. Як на
нововиявлені обставини послалася на
те, що 20 червня 2013 року постановою
слідчого Центрального РВ ММУ УМВС
України було закрито кримінальне
провадження за її заявою про підробку
договору оренди житла. Зі змісту
вказаної постанови вбачалося, що
договір оренди житла № 42/1 від 15 жовтня
2008 року дійсно був підроблений та за
яким не наступили реальні наслідки
сплати коштів за користування житлом, а
відтак на твердження заявниці ОСОБА_4
матеріальної шкоди не понесла.

Ухвалою Центрального районного суду м.
Миколаєва від 8 лютого 2014 року заочне
рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 3 грудня 2012 року у
зв'язку з нововиявленими обставинами
скасовано, справу призначено до
розгляду з урахуванням виправленої
описки на 13 лютого 2014 року.
(а.с.240,241).

27 лютого 2014 року Центральним районним
судом м. Миколаєва ухвалено рішення про
задоволення позовних вимог, за яким
стягнуто з ОСОБА_3 і ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 9143
грн. 89 коп. з кожної, а також моральну
шкоду в розмірі 750 грн. з кожної. Між
сторонами розподілено судові витрати.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України
підставами для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв'язку з нововиявленими обставинами є
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи.

За змістом вказаної норми права
нововиявлені обставини - це юридичні
факти, які мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, а також
обставини, які виникли після набрання
судовим рішенням законної сили та
віднесені законом до ново виявлених
обставин (ч. 2 ст. 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених п.п. 1, 2 ч.
2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вони
існували на час розгляду справи; ці
обставини не могли бути відомі
заявникові на час розгляду справи; вони
входять до предмета доказування у
справі та можуть вплинути на висновки
суду про права та обов'язки осіб, які
беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають
підтверджуватись фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Суд має право
скасувати судове рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

При вирішенні питання про перегляд
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами суд має
виходити з визначених ч. 2
ст. 361 ЦПК України підстав, перелік яких
є вичерпним і розширеному тлумаченню
не підлягає, та дотримання заявником
умов, що містяться в ст.ст. 362, 364 ЦПК
України.

При вирішенні питання про скасування
заочного рішення у цій справі у зв'язку
з нововиявленими обставинами, судом
першої інстанції належним чином не
було перевірено, чи є наведені
заявником обставини нововиявленими у
розумінні ст. 361 ЦПК України, з огляду на
те, що кримінальне провадження було
розпочато в 2013 році, постанова
слідчого, на яку посилалася заявниця,
неодноразово скасовувалася та
кримінальне провадження по справі
триває.

Обставини, які виникли чи змінилися
після ухвалення судового рішення і не
пов'язані з вимогою в цій справі, не
можуть враховуватись судом при
ухваленні судового рішення за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами. Ці
обставини є новими і можуть бути
підставою для пред'явлення нової
вимоги. При цьому необхідно розрізняти
нові докази та докази, якими
підтверджується нововиявлені
обставини, оскільки нові докази не
можуть бути підставою для перегляду
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

На зазначені положення процесуального
закону суд першої інстанції уваги не
звернув та не дав належної оцінки
обставинам, що факт підробки договору
оренди був встановлений лише з
проведенням кримінального провадження
за заявою ОСОБА_3 в 2013 році, тобто після
ухвалення рішення суду першої
інстанції - 3 грудня 2012 року.

Крім того, на порушення приписів ст.ст.
214 ЦПК України суд не звернув уваги на
те, що за змістом ст.ст. 364-1, 365 ЦПК
України перевірка наявності підстав
для перегляду судового рішення у
зв'язку з нововиявленими обставинами
або підстав для скасування судового
рішення проводиться в одному судовому
засіданні. Заява розглядається судом
за правилами, встановленими ЦПК
України для провадження у суді тієї
інстанції, яка здійснює такий перегляд.
Суд розглядає справу по суті з
урахуванням встановлених судом
нововиявлених обставин.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 365 ЦПК
України за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення у зв'язку
з нововиявленими обставинами суд
приймає нове судове рішення або
ухвалою залишає її без задоволення.

У той же час, на порушення приписів ст.
365 ЦПК України судом першої інстанції
за наслідками розгляду заяви ОСОБА_3
про перегляд заочного рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 3 грудня 2012 року у зв'язку
з нововиявленими обставинами 8 лютого
2014 року було постановлено ухвалу про
скасування вказаного рішення та
призначення справи до судового
розгляду. І лише 27 лютого 2014 року
Центральним районним судом м.
Миколаєва було вирішено спір по суті.
Тобто, на порушення вищевикладених
положень справа була розглянута не в
одному судовому засіданні. Будь-які
мотиви суду з приводу нововиявлених
обставин в оскаржуваних судових
рішеннях відсутні.

Зазначені порушення процесуального
закону унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи та є
відповідно до ч.1 п. 4 ст. 309 ЦПК України
підставою для скасування ухваленого у
справі рішення суду від 27 лютого 2014
року.

Крім того враховуючи, що в апеляційній
скарзі не порушується питання про
скасування ухвали суду першої
інстанції від 8 лютого 2014 року про
скасування заочного рішення суду від 3
грудня 2012 року та призначення справи до
розгляду, яка, у той же час,
постановлена з порушенням приписів ст.
365 ЦПК України, то колегія суддів
вважає за можливе відповідно до ч. 3
ст. 303 ЦПК України вийти за межі доводів
апеляційної скарги та одночасно із
скасуванням оскаржуваного рішення у
даній справі, скасувати ухвалу суду
першої інстанції від 8 лютого 2014 року з
підстав визначених п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково

Ухвалу Центрального районного суду м.
Миколаєва від 8 лютого 2014 року та
рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 27 лютого 2014 року
скасувати.

Справу направити до суду першої
інстанції для нового розгляду заяви
ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими
обставинами заочного рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 3 грудня 2012 року.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
Судді: