Провадження № 2/127/493/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2014 року

м. Вінниця

Вінницький міський суд
Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.

за участю: секретаря Пєскова Є.Д.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи без
самостійних вимог служби у справах
дітей Вінницької міської ради Бойко
М.П.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 за участю третьої особи без
самостійних вимог служби у справах
дітей Вінницької міської ради про
визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернувся ОСОБА_3 з
позовом до ОСОБА_1 про визначення місця
проживання дитини.

В позові позивач зазначив про те, що
05.10.2004 року зареєстрував шлюб з
відповідачем у відділі РАЦС
Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області, актовий
запис № 2054. 23.07.2012 року заочним
рішенням Староміського районного суду
м. Вінниці шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1
розірвано. Від шлюбу мають сина -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання
якого після розірвання шлюбу не
визначене а ні судом, а ні органами
опіки та піклування. ОСОБА_5 протягом
майже року після розлучення проживав
за згодою батьків: частину часу з
матір'ю, частину - з батьком. Проте,
останнім часом ОСОБА_1 проти волі
позивача та всупереч бажанням самої
дитини самовільно визначила місцем
проживання дитини будинковолодіння за
адресою: АДРЕСА_1. Не маючи на меті
перешкоджати спілкуванню матері та
дитини, позивач впевнений, що
проживання з ним на сьогодні більше
відповідає інтересам дитини. Робочий
день ОСОБА_3 тримає з 09 год. 00 хв. до 13
год. 00 хв., тому позивач має час
відводити дитину до школи і забирати,
займатися із ним після уроків, гуляти
та іншим чином піклуватися про нього.
Позивач має стабільний самостійний
дохід, яким може у повному обсязі
створити всі необхідні умови для
нормального проживання та нормального
розвитку дитини, задовольнити
гармонійний розвиток її особистості в
атмосфері любові і моральної та
матеріальної забезпеченості. Позивач
проживає з батьками у трикімнатній
квартирі з ремонтом та сучасним
обладнанням, де створені всі умови для
проживання, виховання та утримання
дитини. В цій квартирі є окрема кімната
для дитини, щоб ОСОБА_5 міг мати
здоровий сон, навчатися, гратися. В
позивача є власний автомобіль, тому
переміщення сина містом до місць
навчання та тренувань відбувається
швидко й з комфортом. Натомість, в
будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_1,
таких умов не має. З самого народження
ОСОБА_3 піклується про дитину та
забезпечує його матеріально. Спиртними
напоями позивач не зловживає, не
палить, за місцем роботи і проживання
характеризується позитивно, добре
відноситься до сина. Вважає, що
перебування сина в сім'ї відповідача
негативно впливає на його виховання та
здоров'я. ОСОБА_1 не може дати дитині
належного виховання та розвитку й не
може забезпечити нормальних безпечних
для здоров'я дитини умов проживання.

Вище викладене й стало підставою для
звернення до суду із вимогою про
визначення місця проживання
малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
ОСОБА_3.

До початку розгляду справи по суті
ОСОБА_1 подала зустрічний позов до
ОСОБА_3 про визначення місця проживання
дитини. Позов обґрунтований тим, що
05.10.2004 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з
ОСОБА_3 у відділі РАЦС Вінницького
міського управління юстиції
Вінницької області. Від шлюбу мають
сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. З грудня 2008
року ОСОБА_1, ОСОБА_3, син ОСОБА_5 та мати
ОСОБА_1 - ОСОБА_7 стали проживати у
будинку АДРЕСА_1. Рішенням
Староміського районного суду м.
Вінниці від 23.07.2012 року шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_3 розірвано. У вересні 2012 року
ОСОБА_3 виїхав з будинку. Жодних спорів
щодо місця проживання дитини у
позивача з відповідачем не було. Син
залишався проживати із ОСОБА_1 ОСОБА_3
зустрічався з сином. Ніяких перешкод у
цьому йому ніхто не створював. ОСОБА_3
почав відноситись до ОСОБА_1 агресивно,
влаштовувати сварки, скандали вдома, в
школі, у присутності сина ОСОБА_5 та
інших осіб. Міг вдарити, погрожував
ОСОБА_1 фізичною розправою. ОСОБА_1
неодноразово зверталась за допомогою в
органи внутрішніх справ, в службу у
справах дітей Вінницької міської ради,
Вінницький міський центр соціальних
служб для сім'ї, дітей та молоді
Вінницької міської ради. ОСОБА_3 у
будь-який час, без узгодження із ОСОБА_1,
фактично насильно забирає сина зі
школи та з дому. У присутності сина
ОСОБА_3 поводиться із ОСОБА_1 грубо,
ображає, погрожує. До її думки щодо
виховання син він не прислуховується.
Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 10.07.2013 року із
ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання
сина у розмірі 450, 00 гривень. Однак,
ОСОБА_3 несвоєчасно та не в повному
обсязі виплачує аліменти на утримання
сина. Згідно довідок, виданих ТОВ
«Спецтехмонтажавтоматика», ОСОБА_3
працює на 0, 5 ставки з посадовим окладом
1 300, 00 гривень. Відповідно, заробіток
ОСОБА_3 становить лише 650, 00 гривень.
Таким чином, ОСОБА_3 не має стабільного
самостійного доходу, власного окремого
житла та він не може забезпечити сину
ОСОБА_5 всі необхідні умови для
проживання та розвитку, про що зазначає
у своєму позові. ОСОБА_1 проживає з
сином у просторому, двоповерховому
приватному будинку з усіма
зручностями, меблями та обладнанням.
ОСОБА_5 всього 6 років, він потребує
постійної, щоденної присутності у його
житті матері, ласки та її любові,
звичного, спокійного оточення та життя.

Вище викладене й стало підставою для
звернення до суду ОСОБА_1 із вимогою про
визначення місця проживання
малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 05.02.2014 року об'єднано в
одне провадження вимоги за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця
проживання дитини та зустрічний позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця
проживання дитини.

Ухвалою суду від 03.04.2014 року позовну
заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення
місця проживання дитини залишено без
розгляду.

В ході розгляду справи позивач ОСОБА_1
уточнила позовні вимоги. Просила
визначити місце проживання
малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач та її
представник уточнені позовні вимоги
підтримали в повному обсязі,
аргументуючи мотивами викладеними у
позовній заяві.

Відповідач позов не визнав.

В судовому засіданні представник
служби у справах дітей Вінницької
міської ради не заперечувала щодо
задоволення позову, посилаючись на
висновок виконавчого комітету
Вінницької міської від 25.03.2014 року.

При розгляді справи судом встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серії
НОМЕР_2, виданого 20.08.2007 року відділом
РАЦС Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області, батьками
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, записані ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 (а.с. 6)

Заочним рішенням Староміського
районного суду м. Вінниці від 23.07.2012
року, яке набрало законної сили 03.08.2012
року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
розірвано. (а.с. 29)

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницького області від 10.07.2013 року, яке
набрало законної сили 23.07.2013 року, з
ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь
ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 450,
00 гривень, щомісячно, починаючи з 22.04.2013
року до досягнення дитиною повноліття.
(а.с. 30)

Згідно акту обстеження будинку та
опису майна від 13.01.2014 року, складеного
ОСОБА_8, ОСОБА_9 та посвідченого головою
квартального комітету «Поділля»,
ОСОБА_1 проживає в будинку з сином
ОСОБА_5, якому 6 років, та матір'ю ОСОБА_7;
займають дві кімнати; умови проживання
добрі; нарікань з боку сусідів на
ОСОБА_1 не має. (а.с. 36)

Відповідно до довідки № 20, виданої КК
«Поділля» 13.01.2014 року, в будинку АДРЕСА_1
зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, -
власник, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, - не
проживає згідно свідчень сусідів,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, - син, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_7, - мати.

Згідно довідки № 1, виданої ТОВ
«Спецтехмонтажавтоматика» 29.05.2013 року,
ОСОБА_3 працює в ТОВ
«Спецтехмонтажавтоматика» з 24.05.2013
року на посаді заступника директора з
інформаційних технологій та фінансів з
посадовим окладом 1 300, 00 гривень на
місяць. (а.с. 44)

Згідно довідки № 19, виданої ТОВ
«Спецтехмонтажавтоматика» 05.12.2013 року,
ОСОБА_3 працює в ТОВ
«Спецтехмонтажавтоматика» з 18.11.2013
року неповний робочий день (0,5 ставки)
на посаді заступника директора з
інформаційних технологій та фінансів.
(а.с. 7)

Відповідно до виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 05.03.2014
року, ОСОБА_3 зареєстрований
підприємцем з 28.02.2014 року (діяльність із
керування комп'ютрним устаткуванням).
(а.с. 82-83)

Згідно довідки № 7367, виданої ПАТ
«Укрсиббанк» 31.12.2013 року, ОСОБА_1 працює
в АТ «Укрсиббанк» на посаді провідного
фахівця. За період з 01.07.2013 року по 31.12.2013
року (включно) заробіток ОСОБА_1 складає
24 299, 11 гривень. (а.с. 46)

В характеристиці на ОСОБА_1, виданій ПАТ
«Укрсиббанк» 28.01.2014 року, зазначено, що
ОСОБА_1 працює в АТ «УкрСиббанк» з
лютого 2003 року, безпосередньо у
Вінницькому регіональному
операційному центрі з серпня 2011 року.
За час роботи ОСОБА_1 зарекомендувала
себе як кваліфікований спеціаліст.
Службові обов'язки виконує сумлінно і
якісно. Відповідально ставиться до
доручених обов'язків. Енергійна,
сумлінна, здібна, наполеглива та
добросовісна. Постійно підвищує свій
професійний рівень. В колективі
користується повагою, стримана,
справедлива, чуйна, доброзичлива.
Шкідливих звичок не має. (а.с. 45)

В характеристиці на учня ФМГ №? 17 ВМР
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. виданій
фізико-матиматичною гімназією № 17 ВМР,
ОСОБА_5 проживає та прописаний з мамою -
ОСОБА_1 у АДРЕСА_1. Хлопчик
зарекомендував себе як старанний,
дисциплінований, працелюбний, уважний
учень. Має навчальні досягнення
достатнього рівня. Мати - ОСОБА_1
постійно цікавиться навчанням сина та
відповідально ставиться до його
виховання. Надає допомогу класному
керівнику, бере активну участь у житті
класу та школи, постійно відвідує
батьківські збори. У ОСОБА_5 є все
необхідне для навчання в гімназії.
Хлопчик додатково займається
англійською мовою, відвідує гурток з
майстерності, займається гімнастикою.
Має всі необхідні умови для дозвілля та
розвитку. (а.с. 47)

З розрахунку заборгованості зі сплати
аліментів, виданим державним
виконавцем Ленінського ВДВС ВМУЮ,
вбачається, що відповідач має
заборгованість по сплаті аліментів на
користь ОСОБА_1 (а.с. 43)

Судом встановлено, що позивач
неодноразово зверталась до
правоохоронних органів із заявами
відносно неналежної поведінки ОСОБА_3
В зв'язку з чим 15.11.2013 року 1-м ВМ ВМВ УМВС
України у Вінницькій області ОСОБА_1 та
ОСОБА_7 було повідомлено про проведення
бесіди із ОСОБА_3 профілактичного
характеру про недопустимість
протиправної поведінки і роз'яснено
про можливість вирішення спірного
питання в судовому порядку. (а.с. 38-40)

Відповідно до ч. 6 - ч. 9 ст. 7 СК України
жінка та чоловік мають рівні права і
обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі
та сім'ї. Дитина має бути забезпечена
можливістю здійснення її прав,
установлених Конституцією України,
Конвенцією про права дитини, іншими
міжнародними договорами України, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Регулювання
сімейних відносин має здійснюватися з
максимально можливим урахуванням
інтересів дитини, непрацездатних
членів сім'ї. Сімейні відносини
регулюються на засадах справедливості,
добросовісності та розумності,
відповідно до моральних засад
суспільства.

Згідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання
шлюбу між батьками, проживання їх
окремо від дитини не впливає на обсяг
їхніх прав і не звільняє від обов'язків
щодо дитини.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 150 СК України
батьки зобов'язані виховувати дитину в
дусі поваги до прав та свобод інших
людей, любові до своєї сім'ї та
родини, свого народу, своєї
Батьківщини. Батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток. Батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя. Батьки
зобов'язані поважати дитину.

Згідно ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають
переважне право перед іншими особами
на особисте виховання дитини.

Відповідно до ст. 153 СК України мати,
батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою.

Згідно ч. 1, ч. 2 та ч. 4 ст. 155 СК України
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Батьківські
права не можуть здійснюватися
всупереч інтересам дитини. Ухилення
батьків від виконання батьківських
обов'язків є підставою для покладення
на них відповідальності,
встановленої законом.

Відповідно до ст. 157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини. Батьки
мають право укласти договір щодо
здійснення батьківських прав та
виконання обов'язків тим з них, хто
проживає окремо від дитини.

В судовому засіданні судом було
встановлено відсутність перешкод
ОСОБА_3 у спілкуванні з дитиною та у її
вихованні. В будь-якому випадку ОСОБА_3
не позбавлений можливості звернутись
до органу опіки та піклування щодо
вирішення питання щодо його участі у
вихованні дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом.

27.11.2013 року ОСОБА_1 звернулась до служби
у справах дітей ВМР з проханням
визначити способи участі батька у
вихованні дитини. Однак, в зв'язку із
перебуванням справи за позовом ОСОБА_3
про визначення місця проживання дитини
в суді, заяву ОСОБА_1 було залишено без
розгляду, згідно повідомлення від
11.12.2013 року. (а.с. 41-42)

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 4 та ч. 6 ст. 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи, яка
не досягла десяти років, є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає,
опікуна або місцезнаходження
навчального закладу чи закладу охорони
здоров'я, в якому вона проживає.
Фізична особа може мати кілька місць
проживання.

Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» громадянам
України, а також іноземцям та особам
без громадянства, які на законних
підставах перебувають в Україні,
гарантуються свобода пересування та
вільний вибір місця проживання на її
території, за винятком обмежень, які
встановлені законом. Реєстрація місця
проживання чи місця перебування особи
або її відсутність не можуть бути
умовою реалізації прав і свобод,
передбачених Конституцією, законами чи
міжнародними договорами України, або
підставою для їх обмеження.

Відповідно до Декларації прав дитини,
прийнятій Генеральною Асамблеєю 20
листопада 1959 року, яка знайшла своє
відображення і в Конвенції ООН про
права дітей від 20 листопада 1989 року
(ратифікована Україною Постановою
Верховної Ради України від 27 лютого 1991
року № 789-ХІІ) дитина, внаслідок її
фізичної і розумової незрілості,
потребує спеціальної охорони і
піклування, включаючи належний
правовий захист як до, так і після
народження. Дитина для повного і
гармонійного розвитку її особистості
потребує любові і розуміння. Вона
повинна, коли це можливо, зростати під
піклуванням і відповідальністю своїх
батьків і у всякому випадку в атмосфері
любові і морального та матеріального
забезпечення; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виключні обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 171 СК України дитина
має право на те, щоб бути вислуханою
батьками, іншими членами сім'ї,
посадовими особами з питань, що
стосуються її особисто, а також питань
сім'ї. Дитина, яка може висловити свою
думку, має бути вислухана при
вирішенні між батьками, іншими особами
спору щодо її виховання, місця
проживання, у тому числі при вирішенні
спору про позбавлення батьківських
прав, поновлення батьківських прав, а
також спору щодо управління її майном.

Враховуючи міжнародні та національні
правові норми, якими визначено, що до
прав дитини належить, зокрема, право на
врахування її думки щодо питань, які
стосуються її життя, зокрема,
відповідно до положень ст. 12 ч. I
Конвенції ООН від 20 листопада 1989 р. «Про
права дитини» (ратифікована Україною 27
лютого 1991 р.), держави-учасниці
забезпечують дитині, здатній
сформулювати власні погляди, право
вільно висловлювати ці погляди з усіх
питань, що стосуються дитини, причому
поглядам дитини приділяється належна
увага згідно з її віком і зрілістю.

Враховуючи вище зазначене, а також те,
що дитина у віці шести років може
висловити свою думку та сформулювати
погляди згідно свого віку, судом було
прийнято рішення про необхідність
вислухати думку дитини.

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_5
зазначив, що однаково любить маму та
папу і хоче щоб всі проживали разом.
Також зазначив, що мама допомагає йому
з уроками, папа возить на заняття до
гуртків; гуляє як з мамою, так і з папою.

Відповідно до положень ст. 19 СК України
органом опіки та піклування подано до
суду письмовий висновок щодо вирішення
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи. Згідно висновку
виконавчого комітету Вінницької
міської ради № 01-00-011-12801 від 25.03.2014 року,
визначено доцільним визначити місце
проживання малолітньої дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю - ОСОБА_1. (а.с. 71-73)

Судом прийнято до уваги, що висновок
органу опіки і піклування не є
обов'язковим, а має рекомендаційний
характер для суду, однак суд приймає
його до уваги і погоджується з ним,
оскільки він є достатньо
обґрунтованим та не суперечить
інтересам дитини.

Також, судом під час вирішення спору
щодо місця проживання малолітньої
дитини прийнято до уваги ставлення
батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України, відповідно до ст. 60 ЦПК
України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір. Докази не
можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
переконання в тому, що позов підлягає
задоволенню, враховуючи вище
викладене.

Тому, суд прийшов до висновку про
визначення місця проживання
малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
матір'ю - ОСОБА_1.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею документально підтверджені судові
витрати. Отже, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір в сумі 243, 60 гривень.

На підставі викладеного та керуючись
Конвенцією ООН від 20 листопада 1989 р.
«Про права дитини» (ратифікована
Україною 27 лютого 1991 р.), Законом
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», ст.ст. 7, 19, ч. 2 ст. 141, ч. 1 - ч. 4 ст.
150, ч. 1 ст. 151, ст. 153, ч. 1, ч. 2 та ч. 4 ст. 155,
ст. 157, ч. 1 ст. 161, ч. 1, ч. 2 ст. 171 СК України,
ст. 15, ч. 1, ч. 4 та ч. 6 ст. 29 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 212-215, 218 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення
місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання
малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з
матір'ю - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 243, 60 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: