Єдиний унікальний номер 741/543/14-ц
Провадження № 2/741/211/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка
10 квітня 2014
року

Носівський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого - судді
Киреєва О.В.,

з участю секретаря
Мотляха О.О.

та позивача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до територіальної громади м
Носівка в особі Носівської міської
ради Чернігівської області про
визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом,
зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його
батько - ОСОБА_2, після смерті якого
залишилося спадкове майно, в тому числі
житловий будинок АДРЕСА_1. Він (позивач)
є спадкоємцем батька по закону,
спадщину прийняв, але не може отримати
свідоцтво про право на спадщину на
вищезазначений житловий будинок з
надвірними будівлями в нотаріальній
конторі в зв'язку з відсутністю на
нього правовстановлюючого документа.
На його (позивача) замовлення
Носівським БТІ було виготовлено
технічну документацію на будинок.

ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
з господарськими будівлями та
спорудами в порядку спадкування після
смерті батька.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав з мотивів, які зазначив у
заяві до суду, пояснив, що його рідна
сестра пропустила строк подачі заяви
про прийняття спадщини та не має наміру
звертатися до суду про його
продовження.

В судове засідання представник
Носівської міської ради Носівського
району Чернігівської області не
з'явився, до суду направив заяву, в якій
просив справу розглядати без участі їх
представника.

Суд розглядає справу у відсутності
представника відповідача за наявними у
справі доказами.

Вислухавши пояснення позивача,
вивчивши та дослідивши письмові
докази, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до
типу колгоспного двору, станом на 15
квітня 1991 року в ньому були
зареєстровані і проживали ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом
про право власності на жилий будинок
(а.с. 9) та довідкою виконавчого комітету
Носівської міської ради (а.с. 12).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ
№ 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності»
спори щодо майна колишнього
колгоспного двору, яке було придбане до
15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за
нормами, що регулювали власність цього
двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно
колгоспного двору належало його членам
на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір
частки члена двору встановлюється
виходячи з рівності часток усіх членів
двору, включаючи неповнолітніх і
непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6
вищезазначеної постанови, право
власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року
не втратили права на частку в його
майні.

За таких обставин ОСОБА_2 та ОСОБА_3
належало по 1/2 частині житлового
будинку АДРЕСА_1, як членам колишнього
колгоспного двору.

З копії свідоцтва про смерть (а.с. 10) та
довідки виконавчого комітету
Носівської міської ради № 1373 від 19
березня 2014 року (а.с. 11) вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3, яка
проживала та була зареєстрована в
АДРЕСА_1. На день смерті разом з нею
проживав її чоловік - ОСОБА_2.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» відносини
спадкування регулюються правилами ЦК
України, якщо спадщина відкрилася не
раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття
спадщини до зазначеної дати
застосовується чинне на той час
законодавство, зокрема, відповідні
правила Цивільного кодексу
Української РСР, у тому числі щодо
прийняття спадщини, кола спадкоємців
за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3 за життя заповіту не складала,
що підтверджується інформаційною
довідкою зі Спадкового реєстру
(заповіти/спадкові договори) (а.с. 43), а
тому спадкоємство після її смерті
здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках
дружина і батьки померлого.

З копії свідоцтва про одруження (а.с. 14)
видно, що ОСОБА_2 перебував в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3

Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майно. Зазначені
дії повинні бути вчинені протягом
шести місяців з дня відкриття спадщини.

З інформаційної довідки зі Спадкового
реєстру (спадкові справи та видані на
їх підставі свідоцтва про право на
спадщину) (а.с. 42) видно, що спадкова
справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4
ОСОБА_3 не заводилася.

В судовому засіданні встановлено, що
після смерті ОСОБА_3 її чоловік ОСОБА_2
фактично вступив в управління та
володіння спадковим майном, а тому
вважається таким, що прийняв спадщину
після її смерті.

ОСОБА_2 успадкував 1/2 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть (а.с. 5).

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2 за життя заповіту не складав.

З довідки виконавчого комітету
Носівської міської ради № 1375 від 19
березня 2014 року (а.с. 13) видно, що ОСОБА_2
проживав та був зареєстрований в
АДРЕСА_1. На день смерті разом з ним
ніхто не проживав.

З матеріалів спадкової справи № 68/2013 до
майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2
(а.с. 25-40) видно, що ОСОБА_1 звернувся до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, а ОСОБА_5 написала
заяву про те, що їй відомо, що вона
пропустила строк для прийняття
спадщини, не має наміру звертатися в
суд для продовження такого строку.

В судовому засіданні встановлено, що
приватний нотаріус ОСОБА_6 відмовила
позивачу у видачі свідоцтва про право
на спадщину на житловий будинок
АДРЕСА_1 в зв'язку з тим, що у свідоцтві
про право власності на будинок
власником вказаний голова колгоспного
двору, а не фізична особа ОСОБА_2 (а.с. 17).

З матеріалів справи видно, що на
вищезазначений житловий будинок
виготовлена технічна документація (а.с.
6-8).

За встановлених обставин суд приходить
до висновку про те, що позов підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549 ЦК
УРСР, ст. 1261 ЦК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК
України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від
22 грудня 1995 року «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності», суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, власником
житлового будинку АДРЕСА_1, загальною
площею 49 кв. м, житловою площею 24 кв. м, з
господарськими будівлями та спорудами
(веранда, ганок, сарай, сарай, сарай,
літня кухня, веранда, погріб, криниця,
вбиральня, огорожа) в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_2, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

На рішення позивачем може бути
подана апеляційна скарга протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
відповідачем в той же строк з дня
отримання копії рішення.

Суддя
О.В.Киреєв