Справа №591/9905/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Прокудіна Н. Г.Номер
провадження 22-ц/788/684/14 Суддя-доповідач -
Лузан Л. В. Категорія - 57
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Сибільової Л. О., Маслова В. О.,

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства "Перший
Український Міжнародний Банк"

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 26 лютого 2014 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
"Перший Український Міжнародний Банк",

треті особи: Приватний нотаріус
Харківського нотаріального округу
ОСОБА_5, Відділ Державної виконавчої
служби Сумського міського управління
юстиції, Сумська міська рада,

про визнання виконавчого напису таким,
що не підлягає виконанню,

в с т а н о в
и л а :

Рішенням суду від 26 лютого 2014 року
визнано таким, що не підлягає виконанню
виконавчий напис від 21 липня 2011 року,
зареєстрований за № 1828, що вчинений
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про стягнення квартири АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду і
постановлення нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог з
тих підстав, що судом неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, що у справі не були доведені
обставини, що мають значення для
справи, які суд визнав встановленими,
що висновки суду не відповідають
обставинам справи та що судом були
порушені норми матеріального і
процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення особи, яка бере участь у
справі, вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається наступне.

16 вересня 2008 року між ЗАТ "Перший
Український Міжнародний Банк" (на
даний час ПАТ "Перший Український
Міжнародний Банк") та ОСОБА_4 був
укладений кредитний договір № 6885950,
відповідно до умов якого ОСОБА_4 був
наданий кредит в іноземній валюті в
сумі 33 825,00 доларів США на строк до 16
вересня 2028 року зі сплатою за
користування коштами 12,99% річних
(а.с.9-14).

В забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором 16 вересня 2008
року між ЗАТ "Перший Український
Міжнародний Банк" та ОСОБА_4 був
укладений договір іпотеки №6886681,
відповідно до якого ОСОБА_4 передав в
іпотеку нерухоме майно - квартиру
загальною площею 36,65 кв.м, житловою - 19,3
кв.м, яка знаходиться за адресою
АДРЕСА_1.

Відповідно до п.1.6. договору іпотеки за
рахунок предмету іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням, а також відшкодувати в
повному обсязі всі свої витрати,
пов'язані з реалізацією права, що
випливають з договору іпотеки.

Пунктом 4.2. договору іпотеки
передбачений спосіб звернення
стягнення на предмет іпотеки на
підставі виконавчого напису нотаріуса
(а.с.21).

14 вересня 2010 року за вих. № 377 ПАТ
"Перший Український Міжнародний Банк"
надіслав ОСОБА_4 вимогу про дострокове
повернення усієї суми кредиту та
процентів за користування кредитом,
які станом на 14 вересня 2010 року
складали:

32 097,84 доларів США - заборгованість по
поверненню кредиту, з них 727,55 дол. США -
прострочена заборгованість по
поверненню кредиту,

1603,27 доларів США - заборгованість по
сплаті процентів за користування
кредитом, з них 1371,63 дол. США -
прострочена заборгованість по сплаті
процентів за користування кредитом,

71,65 доларів США - пені.

У названій вимозі ОСОБА_4 пропонувалось
протягом 30 календарних днів усунути
порушення кредитного договору,
погасивши прострочену заборгованість,
таким чином уникнувши дострокового
повернення всієї суми кредиту (а.с.165).

21 липня 2011 року ПАТ "Перший Український
Міжнародний Банк" звернувся до
приватного нотаріуса Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5 з
заявою про вчинення виконавчого напису
(а.с.161-163).

З наданого нотаріусу розрахунку
заборгованості вбачалось, що позивач
повністю припинив сплату тіла кредиту
і відсотків з травня 2010 року.

У заяві про вчинення виконавчого
напису зазначалось, що заборгованість
за Кредитним договором № 6885950 від 16
вересня 2008 року станом на 14 липня 2011
року складає 37 398,63 дол. США, з яких;

32 097,84 дол. США - заборгованість за
основною сумою кредиту,

4 692,53 дол. США - заборгованість за
нарахованими процентами,

608,26 дол. США - заборгованість за
нарахованою відповідно до пункту 5.2
Кредитного договору пенею

2 500,00 гривень - витрати Банка на
вчинення виконавчого напису (а.с.164).

21 липня 2011 року нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 був вчинений виконавчий
напис на договорі іпотеки №6886681 від 16
вересня 2008 року, яким запропоновано
звернути стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 і була
передана ним в іпотеку, та за рахунок
коштів, отриманих від реалізації
названого майна, запропоновано
задовольнити вимоги Банку, які
утворились за період з 25.03.2010 р. по 14.07.2011
р. у сумі 37 398,63 дол. США, в тому числі :

32 097,84 доларів США - заборгованість по
поверненню кредиту, з них :

2173,14 дол. США - прострочена
заборгованість по поверненню кредиту,

29924,70 дол. США - по достроковому
поверненню кредиту,

4692,53 доларів США - заборгованість по
сплаті процентів за користування
кредитом, з них:

4472,54 дол.США - прострочена
заборгованість по процентах,

219,99 дол. США - поточна заборгованість по
процентах ,

608,26 доларів США - пені.

Крім того, задоволені вимоги в
сумі 2 500,00 грн. - витрати Банка за
вчинення виконавчого напису ( ас. 23).

15 серпня 2011 року державним виконавцем
Зарічного відділу ДВС Сумського
міського управління юстиції була
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання вищеназваного виконавчого
напису нотаріуса (а.с.24).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що вчиняючи
виконавчий напис, нотаріус не врахував
та не перевірив факту наявності чи
відсутності спору щодо розміру
заборгованості за кредитним договором
та вчинив виконавчий напис з
порушенням вимог діючого
законодавства.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про наявність правових
підстав для задоволення позову,
висновки суду відповідають матеріалам
справи та вимогам закону, а доводи
апеляційної скарги про протилежне не
можна визнати обґрунтованими. При
цьому виходить з наступного.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про
іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Статтею 35 вказаного Закону
встановлено, що у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

Тобто, вказаними нормами передбачено
право іпотекодержателя розпочати
звернення стягнення на предмет іпотеки
на підставі виконавчого напису
нотаріуса у разі незадоволення
іпотекодавцем вимоги іпотекодержателя
про виконання порушеного боржником
зобов'язання у тридцятиденний строк.

Статтею 87 Закону України "Про нотаріат"
та пунктом 282 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, яка затверджена наказом
Міністерства юстиції України від 3
березня 2004 року N 20/5 (чинної на час
вчинення виконавчого напису),
передбачено, що для стягнення грошових
сум або витребування від боржника
майна нотаріуси вчиняють виконавчі
написи на документах, що встановлюють
заборгованість. Перелік документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до частини 1 статті 88 Закону
України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє
виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

Пункту 283 Інструкції передбачено, що
вчинення виконавчого напису в разі
порушення основного зобов'язання та
(або) умов іпотечного договору
здійснюється нотаріусом після спливу
тридцяти днів з моменту одержання
іпотекодавцем та боржником, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмової
вимоги про усунення порушень.
Виконавчий напис на іпотечному
договорі, що передбачає задоволення
вимоги іпотекодержателя за основним
зобов'язанням, включаючи сплату
процентів, неустойки, основної суми
боргу та будь-якого збільшення цієї
суми, яке було прямо передбачене
умовами основного зобов'язання,
вчиняється нотаріусом за умови подання
іпотекодержателем документів,
достатніх для встановлення
безспірності заборгованості та
прострочення виконання зобов'язання.

Згідно пункту 284 зазначеної Інструкції
нотаріус вчиняє виконавчі написи,
зокрема, якщо подані документи
підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем. Заборгованість або інша
відповідальність боржника визнається
безспірною і не потребує додаткового
доказування у випадках, якщо подані для
вчинення виконавчого напису документи
передбачені Переліком документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України.

Пунктом 286 Інструкції передбачено, що
при вчиненні виконавчого напису
нотаріус повинен перевірити, чи подано
на обгрунтування стягнення документи,
зазначені у Переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів.

Відповідно до пункту 1 постанови
Кабінету Міністрів України "Про
затвердження переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів" від 29 червня 1999 року N 1172 для
одержання виконавчого напису для
стягнення заборгованості за
нотаріально посвідченими угодами
подаються, зокрема, оригінал
нотаріально посвідченої угоди;
документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

Тобто, вказаними приписами
законодавства встановлено, що нотаріус
при вчиненні виконавчого напису про
звернення стягнення на предмет іпотеки
не перевіряє безспірність
заборгованості, не встановлює права та
обов'язки учасників правовідносин, а
лише перевіряє наявність документів з
урахуванням положень Переліку, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку.

В той же час вбачається, що належними
доказами, які можуть підтверджувати
наявність чи відсутність
заборгованості, а також встановлювати
розмір зазначеної заборгованості,
можуть бути виключно документи
первинної бухгалтерської
документації, оформлені у
відповідності до норм статті 9 Закону
України від 16 липня 1999року "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність"

З матеріалів справи вбачається, що при
вчинені виконавчого напису нотаріус не
отримувала від відповідача первинні
документи щодо видачі кредиту та
здійснення його часткового погашення,
які б були оформленні відповідно до
вимог ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність", а тому нотаріус не мала
підстав вважати, що розмір
заборгованості позивача перед
відповідачем за кредитом, процентами
та пенею є безспірними.

Слід також відмітити, що доданий Банком
до заяви про вчинення виконавчого
напису, так званий, "розрахунок
заборгованості" ОСОБА_4 перед Банком
взагалі не містить розрахунку сум
заборгованості, в ньому лише
зазначаються розміри цих сум.

За таких обставин є підстави для
висновку про те, що наданий Банком
"розрахунок заборгованості" не є
документом, який підтверджує
безспірність вимог Банку ( ас.164).

Крім того, вбачається, що розміри сум,
зазначених в оспорюваному виконавчому
написі нотаріуса, не співпадають з
розмірами сум, які вказував Банк у
повідомленні - вимозі про дострокове
повернення всієї суми кредиту (ас. 165).
При вчиненні виконавчого напису
нотаріусом безпідставно залишено поза
увагою наявність значної різниці у
вказаних сумах.

Колегія суддів вважає, що передбачений
ст. 35 Закону "Про іпотеку" не менш ніж
тридцятиденний строк, який надається
боржнику для виконання порушеного
зобов'язання, є ще й Законом
гарантованим для боржника строком, на
протязі якого він має право оскаржити
розмір заборгованості у випадку
незгоди з ним. У разі, якщо боржник не
оскаржив розмір заборгованості,
зазначений у письмовій вимозі Банку,
для нотаріуса, який приймає рішення про
вчинення виконавчого напису, цей факт є
ще однією підставою для висновку про
безспірність розміру заборгованості.

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до обгрунтованого висновку про
те, що виконавчий напис був вчинений
нотаріусом з порушенням вимог ст. 35
Закону "Про іпотеку" п. 283 "Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України", оскільки при його
вчиненні Банком не було надано доказів
про надіслання ОСОБА_4 у 2011 році
письмової вимоги про усунення
порушення на суму заборгованості 37 398,63
дол. США, а у нотаріуса не було
передбачених законом підстав вважати
названу суму заборгованості
безспірною.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції були повно та всебічно
встановлені обставини справи,
правильно застосовані норми
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
висновків суду не спростовують, а тому
рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308,
313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Перший
Український Міжнародний Банк"
відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 26 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -