Єдиний унікальний номер 217/170/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1314/2014
Єдиний унікальний номер 217/170/13-ц
Номер апеляційного провадження
22ц/775/1314/2014 Головуючий 1
інстанції Соболєва І.П.
Доповідач Кішкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді
Новосядлої В.М.

суддів Биліни
Т.А., Кішкіної І.В.,

при секретарі
Козаку І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Авдіївського міського суду Донецької
області від 26 листопада 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про встановлення факту
проживання однією родиною та визнання
права власності,

в с т а н о в и в :

Рішенням Авдіївського міського суду
Донецької області від 26 листопада 2013
року у задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про встановлення факту
проживання однією родиною та визнання
права власності відмовлено.

З вказаним рішенням суду першої
інстанції не погодився позивач ОСОБА_1
та оскаржив його в апеляційному
порядку, в апеляційній скарзі просить
рішення скасувати та направити справу
на новий розгляд суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що суд першої
інстанції фактично поверхово
поставився до з'ясування обставин, не
врахував усіх обставин по справі та
фактично став на бік відповідачки у
цьому спорі і та ухвалив поспішне
необґрунтоване рішення, в той час як у
справі досить доказів того, що вони з
відповідачкою мешкали разом та вели
спільне господарство, гроші на купівлю
спірного будинку були спільні,
оскільки вони їх позичали разом та
разом повертали.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
апеляційної інстанції підтримав
доводи апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні апеляційної інстанції
просила апеляційну скаргу відхилити,
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи та перевіривши наведені в
апеляційній скарзі доводи, апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не
доведено факту наявності з
відповідачем усталених відносин, що
притаманні подружжю, а тому відсутні
підстави вважати придбане у цей період
часу майно та нерухомість спільним.

Такий висновок суду є правильним,
ґрунтується на встановлених в судовому
засіданні обставинах та відповідає
вимогам закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 СК України
проживання однією сім'єю жінки та
чоловіка без шлюбу не є підставою для
виникнення у них прав та обов'язків
подружжя.

Частина 1 ст. 74 СК України передбачає,
якщо жінка та чоловік проживають
однією сім'єю, але не перебувають у
шлюбі між собою, майно, набуте ними за
час спільного проживання, належить їм
на праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними.

Пленум Верховного Суду України в
постанові № 11 від 21 грудня 2007 року
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним а поділ
спільного майна подружжя» роз'яснив, що
при застосуванні ст. 74 СК України, що
регулює поділ майна осіб, які
проживають у фактичних шлюбних
відносинах, судам необхідно
враховувати, що правило зазначеної
норми поширюється на випадки, коли
чоловік та жінка не перебувають у
будь-якому іншому шлюбі і між ними
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що
перебувають у фактичних шлюбних
відносинах, для вирішення майнового
спору на підставі ст. 74 СК України, суд
повинен встановити факт проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу в період, протягом якого було
придбано спірне майно, що між ними
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю.

Суд першої інстанції, оцінюючи надані
сторонами докази, встановив, що позивач
та відповідачка, які не перебували в
інших шлюбах, були зареєстровані за
різними адресами, спільно проживали в
період з 2002 року по 2006 рік.

Спірний будинок за адресою АДРЕСА_1 за
договором купівлі-продажу
відповідачкою придбано 14 квітня 2007
року.

Відповідно до статті 3 СК України, сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Розглядаючи спори цієї категорії та
при вирішенні відповідних справ, суд
має використовувати таку оціночну
категорію як «усталені відносини, що
притаманні подружжю».

Під «усталеністю» слід розуміти певний
часовий критерій, тобто строк
перебування у фактичних шлюбних
відносинах. Що ж до розуміння
«відносин, що притаманні подружжю», то
його зміст стосується якісної
характеристики співжиття, яка може
виражатися у спільному веденні
господарства, плануванні спільного
бюджету, догляді за спільними дітьми
або дітьми одного з подружжя тощо.

Вбачається, що належних та допустимих
доказів щодо проживання однією сім'єю,
придбання спірного майна у сумісну
власність, будь яких письмових угод
щодо набуття права спільної власності
на майно, позивачем суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Суд дійшов правильного висновку про те,
що переконливих доказів того, що
позивач витратив належні йому кошти на
будинок, зареєстрований на ім'я
відповідачки, ОСОБА_1 суду не надав.

Ці обставини в судовому засіданні
підтверджені показаннями свідків та
іншими доказами, яким суд дав належну
правову оцінку, навів в рішенні мотиви,
з яких приймає або не приймає
досліджені в судовому засіданні
докази, що спростовує доводи апелянта
про те, що суд не взяв до уваги
показання свідків, які не
підтверджували факт сумісного
проживання сторін однією сім'єю.

З огляду на викладене, суд дійшов
обґрунтованого висновку, що
встановлені судом обставини
виключають стосунки, які притаманні
подружжю.

Доводи апеляційної скарги є
безпідставними і не ґрунтуються на
законі.

Згідно із статтею 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За таких обставин рішення суду
відповідає встановленим обставинам,
нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України,
апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Авдіївського міського суду
Донецької області від 26 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді