Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року Солом'янський районний
суд міста Києва в складі:

головуючого судді
Зінченко С.В.

при секретарі
Гайдайчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» звернулось до суду з позовом
до ОСОБА_1, в якому просило стягнути з
неї заборгованість за кредитним
договором №ML- від 23.05.2008 року в
сумі 11736559 гривень 44 копійки, а також
стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача
заборгованість в сумі 4357 грн. 22 коп. за
договором кредитування поточного
рахунку (овердрафт) №022319081 від 23.05.2008
року.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що 23 травня 2008 року між ЗАТ
«ОТП Банк», правонаступником якого є АТ
«ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №ML- згідно умов
якого, ЗАТ «ОТП Банк» надало ОСОБА_1
кредит в сумі 250000 доларів США строком
по 23 травня 2018 року.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_1 умов кредитного договору
№ML- від 23.05.2008 року, в неї виникла
заборгованість за договором, яка
станом на 04.06.2013 р. становить 330147
доларів США 70 центів (еквівалентно
2638870,57 грн. за курсом НБУ на день
розрахунку) та 9097688,87 гривень пені за
прострочення виконання зобов'язання,
що разом становить 11736559 гривень 44
копійки.

Також 23.05.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_1 було укладено договір №022319081
про кредитування поточного рахунку, за
яким ОСОБА_1 було встановлено ліміт
овердрафту в 6200 гривень під
зобов'язання повернути суму кредиту в
межах ліміту та сплатити плату за
користування кредитом.

Проте у зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем ОСОБА_1 умов вказаного
договору в неї виникла заборгованість
за договором в розмірі 4357 грн. 22 коп.
станом на 22.05.2013 року.

Як вказує позивач, на підставі договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 27.05.2011 року та у відповідності ст.ст.
512,514,1077,1078,1082,1084 ЦК України, ПАТ «ОТП
Банк» відступило, а ТОВ «ОТП
Факторинг» набуло право вимоги за
договором №ML- від 23.05.2008 року,
укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1.

Також згідно з умовами договору
факторингу від 27.01.2012 року та у
відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077, 1078, 1082,
1084 ЦК України, ПАТ «ОТП Банк»
відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг»
прийняло право вимоги за договором
№022319081 про кредитування поточного
рахунку (овердрафт) від 23.05.2008 року,
укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1.

Оскільки відповідач в добровільному
порядку погашати заборгованість за
кредитними договорами відмовляється,
на вимоги щодо погашення
заборгованості не реагує, то позивач
звернувся до суду із вказаним позовом.

В судовому засіданні представник
позивача поданий позов підтримала та
просила про його задоволення з підстав,
викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 проти задоволення
позову заперечувала, посилаючись на те,
що позов подано позивачем після спливу
строку позовної давності, який на думку
відповідача має обчислюватись з дня
направлення їй банком вимоги про
дострокове повернення кредиту - з 13.04.2010
року, яка банком не була відкликана, а
отже відповідач вважає, що саме з цієї
дати в банку виникло право на подачу
позову, який в свою чергу позивачем
подано 16.12.2013 року, тобто з пропуском
строку позовної давності, що є
підставою для відмови в задоволення
позовних вимог.

Також відповідач вважає, що ТОВ «ОТП
Факторинг» не є належним позивачем у
справі, оскільки ним не подано жодного
документу, який свідчив би про
наявність фактичного боргу
відповідача та підтверджував би суми,
зазначені в розрахунках
заборгованості.

Виходячи з вказаного, відповідач
вважає позовні вимоги
необґрунтованими та не доведеними
належними доказами, на підставі чого
просила в позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача ОСОБА_1,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступних висновків.

Судом достовірно встановлено, 23 травня
2008 року між ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є АТ «ОТП Банк»
та ОСОБА_1 було укладено кредитний
договір №ML- згідно умов якого, ЗАТ
«ОТП Банк» надало ОСОБА_1 кредит в сумі
250000 доларів США строком по 23 травня 2018
року.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_1 умов кредитного договору
№ML- від 23.05.2008 року, в неї виникла
заборгованість за договором, яка
станом на 04.06.2013 р. становить 330147
доларів США 70 центів (еквівалентно
2638870,57 грн. за курсом НБУ на день
розрахунку) та 9097688,87 гривень пені за
прострочення виконання зобов'язання,
що разом становить 11736559 гривень 44
копійки.

Також 23.05.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_1 було укладено договір №022319081
про кредитування поточного рахунку, за
яким ОСОБА_1 було встановлено ліміт
овердрафту в 6200 гривень під
зобов'язання повернути суму кредиту в
межах ліміту та сплатити плату за
користування кредитом.

Проте у зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем ОСОБА_1 умов вказаного
договору в неї виникла заборгованість
за договором в розмірі 4357 грн. 22 коп.
станом на 22.05.2013 року.

Вказані обставини в судовому засіданні
сторонами визнані та не оспорювались,
відповідач ОСОБА_1 заперечувала проти
позовних вимог лише з підстав пропуску
позивачем строків позовної давності,
відсутності в позивача права на
звернення до суду з даними вимогами та
розміру пені, який відповідач вважає
можливим та просила суд зменшити через
те, що розмір пені значно перевищує
розмір основного боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі договору купівлі-продажу
кредитного портфелю від 27.05.2011 року та у
відповідності ст.ст. 512,514,1077,1078,1082,1084 ЦК
України, ПАТ «ОТП Банк» відступило, а
ТОВ «ОТП Факторинг» набуло право
вимоги за договором №ML- від 23.05.2008
року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_1.

Також згідно з умовами договору
факторингу від 27.01.2012 року та у
відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077, 1078, 1082,
1084 ЦК України, ПАТ «ОТП Банк»
відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг»
прийняло право вимоги за договором
№022319081 про кредитування поточного
рахунку (овердрафт) від 23.05.2008 року,
укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1.

Статтею 256 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України визначено,
що за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання.

Як встановлено з кредитного договору
(п. 2) №ML-022/075/2008 від 23.05.2008 року,
укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_1, датою остаточного повернення
кредиту визначено 23.05.2018 року, а отже
саме ця дата є строком настання
виконання зобов'язання за даним
кредитним договором, яки має
використовуватись для обчислення
строку позовної давності.

Виходячи з викладено, твердження
відповідача ОСОБА_1 про сплив строку
позовної давності є необґрунтованим та
таким, що суперечить вимогам закону, а
отже не може бути прийнято судом до
уваги.

Аналогічне слід зазначити і щодо
договору №022319081 про кредитування
поточного рахунку, за яким ОСОБА_1 було
встановлено ліміт овердрафту в 6200
гривень під зобов'язання повернути
суму кредиту в межах ліміту та сплатити
плату за користування кредитом,
оскільки пунктом 15.2 цього договору
встановлено, що він діє до повного
виконання кредитного договору
№ML-022/075/2008 від 23.05.2008 року і є його
невід'ємною частиною (п. 15.3) (а.с. 47).

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 3 ст. 533 ЦК України визначено,
що використання іноземної валюти, а
також платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Суд критично ставиться до заперечень
відповідача щодо відсутності в
позивача права на звернення до суду та
не доведення позивачем розміру
заборгованості, оскільки таке
спростовується матеріалами справи, а
саме право звернення позивача
ґрунтується на підставі договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 27.05.2011 року та договору факторингу
від 27.01.2012 року, за якими ПАТ «ОТП Банк»
відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг»
набуло право вимоги за договором
№ML- від 23.05.2008 року і право вимоги
за договором №022319081 про кредитування
поточного рахунку (овердрафт) від 23.05.2008
року, укладеними між ЗАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_1.

В свою чергу твердження відповідача
про відсутність в позивача доказів
нарахування відсотків за договором
кредиту спростовується розрахунками
заборгованості, поданими позивачем
(а.с.106-159).

Таким чином, враховуючи викладене вище,
суд вважає позовні вимоги ТОВ «ОТП
Факторинг» обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню, а тому з
ОСОБА_1 на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» суму
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 2638870 гривень 57 копійок та суму
заборгованості за договором
кредитування поточного рахунку в сумі
4357 гривень 22 копійки.

Відповідно до заявлених позовних вимог
позивач просить стягнути з відповідача
9097688,87 гривень пені за прострочення
виконання зобов'язання при розмірі
основної заборгованості в 2638870,57
гривень.

Згідно ч.1 та 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

З вказаного вбачається, що розмір пені
в чотири рази перевищує розмір
основної заборгованості, а тому суд,
виходячи з принципів справедливості та
розумності, враховуючи заяви
відповідача щодо можливості зменшення
розміру пені, вважає правильним
зменшити розмір пені до 5000000 гривень 00
копійок.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати, сплачені позивачем,
підлягають стягненню з відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 526, 530, 553, 554, 1050, 1054 ЦК України,
ст.ст. 27, 31, 60, 88, 208, 209, 212, 214-216 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» суму заборгованості за
кредитним договором в розмірі 2638870
гривень 57 копійок та пеню в сумі 5000000
гривень 00 копійок, а всього стягнути
7638870 гривень 57 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» суму заборгованості за
договором кредитування поточного
рахунку в сумі 4357 гривень 22 копійки.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» 3441 гривню 00 копійок судових
витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до суду апеляційної
інстанції через суд, що ухвалив
оскаржуване рішення, протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Зінченко С.В.