АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3493/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Скрипник К. О. Доповідач -
Слоквенко Г.П.Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого: - Слоквенка Г.П.,

Суддів: - Максюти Ж.І.,
Кочкової Н.О.,

при секретарі: - Пантелеєвій
Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу за позовом кредитної
спілки «Всеукраїнське народне
кредитне товариство» до ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за апеляційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
12 лютого 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року позивач
звернувся із вищевказаним позовом,
уточнивши позовні вимоги, посилався на
те, що 01 грудня 2008 року між кредитною
спілкою «Всеукраїнське народне
кредитне товариство» та ОСОБА_6 був
укладений кредитний договір № 056-121-08,
згідно умов якого відповідач отримав
кредит в розмірі 18100 грн. для ремонту
будинку зі сплатою 60% річних.
Відповідач згідно з умовами кредитного
договору своєчасно не сплатив жодного
платежу, чим порушив свої зобов'язання
за договором. Всупереч договірним
зобов'язанням, позичальником не
повернуто грошові кошти,
заборгованість відповідача перед
позивачем станом на 11.11.2013 року
становить 128079,48 грн., з яких: 18100,00 грн. -
заборгованість за тілом кредиту; 107 295,78
грн. - заборгованість за процентами;
2683,70 грн. - 3% річних, яку позивач просить
стягнути з відповідача.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 12 лютого
2014 року позовні вимоги КС
«Всеукраїнське народне кредитне
товариство» задоволено в повному
обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового про часткове
задоволення позовних вимог КС
«Всеукраїнське народне кредитне
товариство».

Вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
що відповідно до укладеного кредитного
договору № 056-121-08 від 01 грудня 2008 року
КС «Всеукраїнське народне кредитне
товариство» надало ОСОБА_6 кредит у
розмірі 18100 грн. з терміном повернення
до 01 грудня 2011 року( а.с.4). Згідно умов
договору позичальник зобов'язався
сплачувати Кредитній спілці відсотки у
розмірі 60 % річних за користування
кредитом. Відповідно до п. 4.5 кредитного
договору, позичальник зобов'язався
погасити заборгованість та оплатити
відсотки за користування кредитом
шляхом внесення грошових коштів в касу
Кредитодавця або зарахування їх на
його поточний рахунок платежами згідно
графіку, який визначений у п. 4.2. цього
договору. За п. 4.8 договору, в кожному
випадку невиконання (або неналежного
виконання) позичальником своїх
зобов'язань за кредитним договором,
розмір відсоткової ставки за
оплачуваний період по якому допущене
прострочення збільшується в два рази, з
відповідним перерахуванням платежу за
оплачуваний період. Позивач свої
зобов'язання по договору виконав
належним чином. У свою чергу відповідач
порушив умови укладеного договору, в
частині своєчасного погашення
платежів передбачених умовами
кредитного договору, у зв'язку з чим
станом на 11 листопада 2013 року за
договором виникла заборгованість на
загальну суму 128079,48 грн., з яких: 18100,00
грн. - заборгованість за тілом кредиту;
107295,78 грн. - заборгованість за
процентами; 2683,70 грн. - 3% річних.
Встановлено, що КС «Всеукраїнське
народне кредитне товариство»
попереджувала відповідача щодо
необхідності сплати
заборгованості(а.с.10,11), однак
відповідач до цього часу прострочену
суму не сплатив.

Задовольняючи позовні вимоги КС
«Всеукраїнське народне кредитне
товариство», суд керувався ст.ст. 612, 615,
625, 629 ЦК України та виходив з положень
ст. 526 ЦК України, відповідно до яких
зобов'язання має виконуватися належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Однак повністю з висновками суду
першої інстанції погодитись не можна,
оскільки згідно змісту ч. 2 ст. 625 ЦК
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
три проценти річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.
Оскільки кредитним договором № 056-121-08
від 01 грудня 2008 року встановлено 60 %
річних за користування кредитними
коштами, 3% річних стягнуті судом
безпідставно.

Посилання в апеляційній скарзі на на
необхідність застосування ст.ст. 536, 549
ЦК України, на які апелянт посилається
як на підставу скасування рішення суду
не можуть бути взяті до уваги, оскільки
відповідно до рішення суду з
відповідача стягнуто основну суму
заборгованості та проценти, а
неустойка(штраф, пеня) - не стягувались.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що позивачем не було надано
належних доказів щодо направлення на
адресу ОСОБА_6 повідомлень чи претензій
також не заходять свого підтвердження,
оскільки в матеріалах справи міститься
копія поштового повідомлення про
вручення 30 жовтня 2013 року ОСОБА_6
поштового відправлення, а саме:
досудової вимоги КС ««Всеукраїнське
народне кредитне товариство» №19 від
25.10.2013 року(а.с. 10-11).

Колегія суддів також не може
погодитись з тим, що рішення суду 1
інстанції підлягає скасуванню з
підстав застосування позовної
давності, оскільки усного чи будь якого
іншого клопотання про застосування
строків позовної давності ОСОБА_6 в
суді першої інстанції не заявлялось, що
підтвердила в судовому засіданні
апеляційної інстанції сама ОСОБА_6

Сукупність наведених обставин та
наявних у матеріалах справи доказів,
дають підстави колегії суддів вважати,
що висновок суду про повне задоволення
позовних вимог не є обґрунтованим, а
тому позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 309, 316 ЦПК
України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - частково
задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 12 лютого 2014 року
в частині стягнення 3% річних від суми
заборгованості за кредитним договором,
в сумі 2683, 70 грн. - скасувати, в
задоволенні цих вимог - відмовити.

В іншій частині рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
12 лютого 2014 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: