Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1127/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Белінська І. М.
УХВАЛА

Іменем України

15.05.2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Савченко С.О.,

Суржика М.М.,

при секретареві - Крисановій
Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору: відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Устинівського
районного управління юстиції у
кіровоградській області,- про визнання
шлюбу недійсним за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Устинівського
районного суду Кіровоградської
області від 25 лютого 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_5 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_6 про
визнання шлюбу недійсним.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 8.07.2013 року між його
батьком ОСОБА_7 та відповідачкою було
укладено шлюб, зареєстрований у
відділі РАЦС Устинівського районного
управління юстиції Кіровоградської
області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року батько помер.
Після його смерті відкрилась спадщина,
до складу якої входять дві земельні
ділянки сільськогосподарського
призначення, розташовані на території
Устинівської селищної ради.

Вважав, що на час укладання шлюбу
батько, у силу тяжкого стану здоров»я,
не міг сповна усвідомлювати значення
своїх дій, а тому шлюб є недійсним. З тих
же причин батько не міг подати заяву до
органу реєстрації актів
громадянського стану та бути присутнім
в Устинівському відділі РАЦС під час
реєстрації шлюбу.

Рішенням Устинівського районного
суду від 25 лютого 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати рішення через
невідповідність висновку суду
обставинам справи, порушення норм
цивільного процесуального права.
Заявив клопотання про призначення
посмертної судової психіатричної
експертизи щодо психічного стану
ОСОБА_7 на час укладення шлюбу з
відповідачкою.

Заслухавши пояснення ОСОБА_7, його
представника адвоката ОСОБА_8,
заперечення ОСОБА_6 та її представника
ОСОБА_9, пояснення представника третьої
особи ОСОБА_10, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд дійшов висновку про недоведеність
позивачем обставин, на які він
посилався як на підставу для його
задоволення та які за законом ( ч.1ст.40
Сімейного кодексу України) є
підставами для визнання шлюбу
недійсним за рішенням суду.

Згідно із ст.38 СК України
підставою недійсності шлюбу є
порушення вимог, встановлених статтями
22, 24-26 цього Кодексу.

Статтею 24 СК України встановлено,
що шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка. Реєстрація шлюбу з
особою, яка визнана недієздатною, а
також з особою, яка з інших причин не
усвідомлювала значення своїх дій і
(або) не могла керувати ними, має
наслідки, встановлені статтями 38-40
цього Кодексу.

Судом встановлено, що 8.07.2013 року
між ОСОБА_7 і ОСОБА_6 у приміщенні
Устинівської ЦРЛ було зареєстровано
шлюб у день подання заяви про
реєстрацію шлюбу. З 26.06.2013 року по 15.07.2013
року ОСОБА_7 перебував на стаціонарному
лікуванні у відділенні інтенсивної
терапії Устинівської ЦРЛ. ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_7 помер.

Позивач, син ОСОБА_7, вважав, що у
день реєстрації шлюбу його батько
через хворобу не міг усвідомлювати
значення своїх дій, що свідчить про
відсутність його вільної згоди на шлюб
з відповідачкою. В апеляційній скарзі
він посилається на те, що суд першої
інстанції не взяв до уваги покази
свідка ОСОБА_11, лікаря, про те, що станом
на 15-ту годину 8.07.2013 року ОСОБА_7
перебував у стані сопору, не міг
реагувати на зовнішню обстановку, не
виконував ніяких завдань, не
відповідав на питання. Крім того,вказує
на те, що факт тяжкого фізичного стану
батька та неможливість вчиняти
адекватні дії підтвердили свідки
ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які працюють
медичними сестрами, а також донька
ОСОБА_14 та ОСОБА_15

Проте, з доводами апеляційної
скарги не можна погодитись. Суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що ОСОБА_7 дійсно на час реєстрації
шлюбу перебував у тяжкому стані
здоров»я, однак факт характеру і
ступеня ушкодження здоров»я,
встановлення психічного стану особи і
як наслідок можливість неусвідомлення
цією особою значення своїх дій може
бути підтверджений лише висновком
судової експертизи (ч.2ст.59 ЦПК України).
Тим більше, що представник відділу
ДРАЦС ОСОБА_10 пояснила, що 8.07.2013 року
ОСОБА_7 власноручно підписав заяву про
реєстрацію шлюбу, розумів, що
відбувається реєстрація шлюбу з
ОСОБА_6. Раніше, 19.06.2013 року, ОСОБА_7 і
ОСОБА_6 приходили до відділу, подали
заяву про реєстрацію шлюбу, однак не
мали із собою копій свідоцтв про смерть
своїх колишніх дружини та чоловіка
відповідно. Крім того, позивачем не
заперечується той факт, що його батько
та відповідачка тривалий час проживали
як чоловік і жінка без реєстрації
шлюбу, а свідок ОСОБА_16 показала, що
ОСОБА_7 неодноразово заявляв про
бажання зареєструвати шлюб із ОСОБА_6

Відповідно до ч.3ст.40 СК України
шлюб не може бути визнаний недійсним,
якщо на момент розгляду справи судом
відпали обставини, які засвідчували
відсутність згоди особи на шлюб або її
небажання створити сім»ю.

Як видно з медичної карти
стаціонарного хворого №1182 ОСОБА_7
15.07.2013 року він був виписаний з лікарні
з незначним покращенням і помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Позивач не
заперечував, що стан здоров»я батька
дещо покращився після лікарні. Тобто
протягом майже трьох місяців ОСОБА_7
перебував у шлюбі, проживав разом з
відповідачкою і не мав наміру
оспорювати його дійсність.

Позивач не надав доказів того, що
батько до смерті перебував у такому
стані, який не дозволяв йому
усвідомлювати значення своїх дій та
розумно керувати ними.

Наведене свідчить про те, що суд
першої інстанції встановив обставини
справи, належно, з додержанням вимог
ст.212 ЦПК України, оцінивши надані
сторонами докази. Безпідставними є і
доводи позивача про порушення
процедури реєстрації шлюбу, яким суд
дав правильну юридичну оцінку.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Частиною 2ст.59 ЦПК України
встановлено, що обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Отже, рішення суду про
недоведеність позивачем обставин, які
відповідно до ч.1ст.40 СК України, є
підставою для визнання шлюбу
недійсним, ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що відповідно до ч.1ст.308 ЦПК України є
підставою для відхилення апеляційної
скарги і залишення рішення без змін.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
відхилити, а рішення Устинівського
районного суду від 25 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі 20 днів з дня набрання
нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: