Справа № 8-18/13 Головуючий у І інстанції
Степанова О.С.Провадження № 22-ц/780/3156/14
Доповідач у 2 інстанції
УХВАЛА

Іменем України

14 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Сліпченка О.І.

при секретарі - Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського
районного суду Київської області від 19
березня 2014 року у справі за заявою
ОСОБА_1 про перегляд рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 22 квітня 2010 року у зв'язку з
нововиявленими обставинами у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Козинської селищної ради
Обухівського району Київської області,
ОСОБА_1 за участю третіх осіб
управління земельних ресурсів
Обухівського району Київської області,
Київської обласної філії Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру», про визнання
недійсними рішень селищної ради та
договору оренди земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду з позовом, у якому
просили визнати недійсними рішення
Козинської селищної ради Обухівського
району Київської області від 26 грудня
2008 року, від 4 жовтня 2007 року та від 17
жовтня 2007 року щодо передачі в оренду
ОСОБА_1 земельної ділянки розміром 0,04
га для рекреаційних цілей та договір
оренди вказаної земельної ділянки,
укладений між Козинською селищною
радою і ОСОБА_1 1 квітня 2009 року,
посилаючись на те, що при передачі
спірної земельної ділянки в оренду
відповідачу порушені їх права,
оскільки вони також подавали
відповідні заяви у селищну раду та
отримували відповідь про те, що
земельна ділянка не може бути передана
у власність чи оренду, оскільки це
порушує інтереси територіальної
громади.

Рішенням Обухівського районного суду
від 22 квітня 2010 року позов задоволено.
Визнано недійсними рішення Козинської
селищної ради Обухівського району
Київської області від 26 грудня 2008 року,
від 4 жовтня 2007 року 340/70 та від 17 жовтня
2007 року №32/75 щодо передачі в оренду
ОСОБА_1 земельної ділянки розміром 0,04
га для рекреаційних цілей та договір
оренди вказаної земельної ділянки
укладений 01.04.2009 року між Козинською
селищною радою та ОСОБА_1

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із заявою про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 22.04.2010 року, посилаючись на
те, що з листа від 17.09.2013 року отриманого
з Козинської селищної ради вбачається,
що після 2005 року ОСОБА_2 самовільно
зайняла земельну ділянку із земель
запасу, розміром 0,04 га, яка межує з її
власною земельною ділянкою і є
прибережною смугою загального
користування і саме про цю земельну
ділянку, а не про спірну ділянку на яку
претендував він, йдеться у відповіді,
покладеній в основу рішення суду, про
що йому не було відомо під час розгляду
цивільної справи.

Справа слухалась судами неодноразово.

Ухвалою Обухівського районного суду
Київської області від 19 березня 2014 року
у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою
суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в
якій, посилаючись на порушення судом
норм процесуального права, просить
ухвалу суду скасувати та переглянути
рішення Обухівського районного суду
Київської області від 22 квітня 2010 року,
скасувати його і ухвалити нове рішення
про відмову в позові.

У запереченнях на скаргу ОСОБА_2,
посилаючись на безпідставність та
необґрунтованість заяви ОСОБА_1
просить її відхилити, а ухвалу суду
залишити без змін.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
учасників, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи, наведені в
апеляційній скарзі, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відповідно до статті 361 ЦПК України
рішення або ухвала суду, якими
закінчено розгляд справи, що набрали
законної сили, а також судовий наказ
можуть бути переглянуті у зв'язку з
нововиявленими обставинами.
Підставами для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв'язку з нововиявленими обставинами є,
зокрема, істотні для справи обставини,
що не були і не могли бути відомі особі,
яка звертається із заявою, на час
розгляду справи.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 30.03.2012 року «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»,
нововиявлені обставини - це юридичні
факти, які мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, а також
обставини, які виникли після набрання
судовим рішенням законної сили та
віднесені законом до нововиявлених
обставин (частина друга статті 361 ЦПК
України).

Необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених пунктами 1, 2
частини другої статті 361 ЩІК України є
те, що вони існували на час розгляду
справи; ці обставини не могли бути
відомі заявникові на час розгляду
справи; вони входять до предмету
доказування у справі та можуть
вилинути на висновки суду про права та
обов'язки осіб, які беруть участь у
справі.

Згідно з п.7 Постанови Пленуму
обставини, які відповідно до пункту 1
частини другої статті 361 ЦПК України є
підставою для перегляду судового
рішення, це юридичні факти, які
існували на час розгляду справи, але не
були і не могли бути відомі заявнику,
повинні бути істотними, тобто такими,
що могли вплинути на висновки суду при
ухваленні судового рішення були
встановлені після набрання ним
законної сили.

Питання про те, які обставини можна
вважати істотними, є оціночним, і
вирішується судом у кожному
конкретному випадку з урахуванням
того, чи ці обставини могли спростувати
факти, покладені в основу судового
рішення, та вплинути на висновки суду
під час його ухвалення таким чином, що
якби вказана обставина була відома
особам, які беруть участь у справі, то
зміст судового рішення був би іншим.

Отже, підставою перегляду будь-якого
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами є те, що на
час ухвалення рішення суд не мав
можливості врахувати істотну
обставину, яка могла суттєво вплинути
на вирішення справи, оскільки заявник
не знав про неї та, відповідно, не міг
надати суду дані про неї.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову суд першої інстанції, з яким
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що при передачі в оренду
відповідачу спірної земельної ділянки
були порушені права позивачок, які
також подавали заяви до селищної ради
про передачу їм спірної земельної
ділянки.

Таким чином, заслуговують на увагу
посилання заявника, як на нововиявлену
обставину, на лист Козинської селищної
ради № 852 від 27.08.2013 року, згідно якого
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 повідомляли, що не
заперечують проти вільного доступу до
водойми вздовж земельної ділянки, яка
перебуває у їх власності, тобто
розташована вздовж земельної ділянки
позивачок ОСОБА_3 і ОСОБА_2 з одного
боку, а з іншого боку межує з водоймою,
тоді як, з матеріалів справи вбачаться,
що спірна земельна ділянка примикає до
приватної ділянки відповідача ОСОБА_5,
тому ця обставина, яка не була
предметом судового розгляду, на думку
колегії суддів, може вплинути на
висновок суду про те, що позивачі
претендували саме на спірну земельну
ділянку, яка була надана в оренду
відповідачу, а не на таку ж саму
земельну ділянку, яка розташована
вздовж земельної ділянки, яка
знаходиться у їх власності, а тому може
бути підставою для ухвалення у справі
іншого рішення (а.с.58, 63-67).

Отже, відмовляючи в задоволенні заяви
про перегляд рішення суду в зв'язку з
нововиявленими обставинами, суд першої
інстанції не врахував зазначеного, дав
невірну оцінку обставинам справи, на
які посилався заявник як на
нововиявлені та залишив заяву без
задоволення.

При цьому суд послався, що належних та
допустимих доказів існування
нововиявлених обставин не надано, не
обгунтувавши свій висновок, хоча як
вбачається з матеріалів справи,
рішення суду першої інстанції, яке
заявник просив переглянути,
ґрунтується саме на підставі листів
Козинської селищної ради, які суд взяв
до уваги, як докази - належні та
допустимі.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги обґрунтовані і підлягають
частковому задоволенню, що є підставою
для скасування ухвали, як
постановленої з порушенням вимог
процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Ухвалу Обухівського районного суду
Київської області від 19 березня 2014 року
скасувати, матеріали справи направити
на новий розгляд.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
оскарженню в касаційному порядку не
підлягає, як така, що не перешкоджає
подальшому провадженню у справі.

Головуючий :

Судді :