Єдиний унікальний номер 257/6325/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3250/2014
Головуючий в 1 інстанції Павленко
Доповідач Ларіна Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді
Зінов'євої А.Г.

суддів
Ларіної Н.О., Азевича В.Б.

при секретарі
Стефановій Я.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського
районного суду м. Донецька від 28 лютого
2014 року у цивільній справі за позовною
заявою ОСОБА_1 до комунального
підприємства «Донецькміськводоканал»,
комунального підприємства «Служба
єдиного замовника Київського району м.
Донецька» про зобов'язання укласти
договір про водопостачання та
водовідведення, визнання дій
незаконними та надати структуру
тарифів,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київського районного суду м.
Донецька від 28 лютого 2014 року позов
залишено без задоволення.

Зазначене рішення оскаржив позивач, в
апеляційній скарзі просив рішення суду
першої інстанції скасувати, оскільки
воно не відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
ухвалити нове.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, зазначає, що відповідачі надали
до суду документи, які втратили силу, а
судом прийняті за належні докази у
справі. Так, відповідачем КП
«Донецькміськводоканал» надано
договір № 2, який втратив юридичну силу
01 січня 2006 року відповідно до ч. 2
розділу 8 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги". Крім того,
цей договір укладено між двома
господарськими структурами та він не
має відношення до позивача. Цей факт
підтверджується листами КП «Служба
єдиного замовника Київського району м.
Донецька» за № 03/12 2009 року та № 1666.
Також апелянт вказує, що
співвідповідач КП «Служба єдиного
замовника Київського району м.
Донецька» надав документи від 1973 року
та 1983 року як докази того факту, що він є
балансоутримувачем житлового будинку
АДРЕСА_1. Проте, на той час не було
приватної власності на квартири та
приватної сумісної власності на
житловий комплекс, не існувало
співвідповідача та діяло
законодавство СРСР.

На думку апелянта, суд першої інстанції
застосував неіснуючу норму укладання
договорів шляхом видачі розрахункової
книжки, яка суперечить нормам діючого
законодавства.

Вважає, що судом першої інстанції не
були захищені права споживача послуг -
позивача. Також зазначає, що суд першої
інстанції допускає свободу договору за
умови наявності інших законів України,
які не допускають свободи договорів у
житлово-комунальній сфері. Крім того,
суд не звернув уваги на той факт, що
інші підприємства з надання
комунальних послуг укладають типові
договори з позивачем, оскільки
законодавство України передбачає
укладання таких договорів.

Позивач в судовому засіданні
апеляційного суду доводи апеляційної
скарги підтримав, просив її
задовольнити, рішення суду першої
інстанції скасувати, ухвалити нове
рішення.

Представник КП
«Донецькміськводоканал», в судовому
засіданні апеляційного суду проти
доводів апеляційної скарги заперечив,
просив її відхилити рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Представник КП «СЄЗ Київського району
м. Донецька» в судове засідання
апеляційного суду не з'явився, про дату,
час та місце слухання справи
повідомлений належним чином -
телефонограмою № 5035, яка зареєстрована
у журналі телефонограм № 2, доказів
поважності причини своєї неявки суду
не надав, тому на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України справу розглянуто за
відсутністю зазначеного представника
відповідача.

Апеляційний суд, заслухавши
доповідача, доводи сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
правильно визначив правовідносини, які
склалися між сторонами і надав їм
відповідну оцінку.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
питну воду та питне водопостачання»
послуги з питного водопостачання
надаються споживачам підприємством
питного водопостачання на підставі
договору з: підприємствами, установами,
організаціями, що безпосередньо
користуються централізованим питним
водопостачанням; підприємствами,
установами або організаціями, у
повному господарському віданні або
оперативному управлінні яких
перебуває житловий фонд і до обов'язків
яких належить надання споживачам
послуг з питного водопостачання та
водовідведення; об'єднаннями
співвласників багатоквартирних
будинків, житлово-будівельними
кооперативами та іншими об'єднаннями
власників житла, яким передано право
управління багатоквартирними
будинками та забезпечення надання
послуг з водопостачання та
водовідведення на підставі укладених
ними договорів; власниками будинків, що
перебувають у приватній власності.

За вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 29 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
договір на надання житлово-комунальних
послуг у багатоквартирному будинку
укладається між власником квартири,
орендарем чи квартиронаймачем та
балансоутримувачем або уповноваженою
ним особою. У разі якщо
балансоутримувач не є виконавцем, він
укладає договори на надання
житлово-комунальних послуг з іншим
виконавцем.

У відповідності до п. 22 Постанови
Кабінету Міністрів України № 630 від 21
липня 2005 року «Про затвердження Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної і
гарячої води і водовідведення та
типового договору з надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної і гарячої води і
водовідведення» точками розподілу, в
яких здійснюється передача послуг від
виконавця споживачеві, є: 1) у
багатоквартирному будинку послуги з:
централізованого опалення -
відгалуження від стояків у межах
квартири; постачання холодної та
гарячої води - після першої
водозапірної арматури на відгалуженні
від стояка у квартирі споживача;
водовідведення - зливний отвір
санітарно-технічних приладів; 2) у
будинку садибного типу - місце
підключення відповідної інженерної
мережі будинку до мережі виконавця.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
державне регулювання в сфері
комунальних послуг» органом
державного регулювання у сфері
комунальних послуг є національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері комунальних
послуг.

За вимогами п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про державне регулювання в сфері
комунальних послуг» до повноважень
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг у тому числі
відноситься й встановлення тарифів на
комунальні послуги суб'єктам природних
монополій та суб'єктам господарювання
на суміжних ринках, ліцензування
діяльності яких здійснюється
національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг.

Як вбачається з позову ОСОБА_1
звернувся до суду, оскільки вважає, що
КП «Служба Єдиного Замовника
Київського району м. Донецька» не може
бути балансоутримувачем його квартири
та будинку в цілому, оскільки в
багатоквартирному будинку, де
розташована його квартира всі квартири
приватизовані. КП
«Донецькміськводоканал» відмовляє в
укладенні з позивачем договору на
постачання питної води та
водовідведення, тому позивач звернувся
до суду та просив зобов'язати КП
«Донецькміськводоканал» укласти з ним
вказаний договір без опосередкованих
послуг КП «СЄЗ Київського району м.
Донецька».

Судом першої інстанції встановлено, що
на виконання ст. 19 Закону України «Про
питну воду та питне водопостачання» КП
«Донецькміськводоканал» 01 грудня 2003
року укладено договір з КП «Служба
Єдиного Замовника Київського району м.
Донецька» про забезпечення населення
питною водою та прийом стоків. КП
«Донецькміськводоканал» не має
повноважень для укладення договору на
водопостачання та водовідведення з
будь-якою іншою фізичною або юридичною
особою, що підтверджується п. 1 ст. 29
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги».

З Рішення Донецької міської ради від 16
січня 2006 року № 24/30, судом першої
інстанції встановлено, що виконавцем
послуг по утриманню будинків,
прибудинкової території,
централізованому теплопостачанню,
гарячому та холодному водопостачанню
та водовідведенню є
житлово-експлуатаційна організація,
яка є балансоутримувачем житлового
фонду.

Також, судом першої інстанції
встановлено, що між КП
«Донецькміськводоканал» та позивачем
укладено договір на оплату послуг
шляхом видачі розрахункової книжки,
така форма договору не суперечить
вимогам законодавства, а саме ст. 639
Цивільного Кодексу України, де
передбачено, що договір може бути
укладений у будь-якій формі.
Розрахункову книжку на оплату послуг
позивач отримав в ЗАТ «Державний
Ощадний банк України» м. Донецьк. Дана
процедура передбачена розпорядженням
Донецького міського Голови від 20 липня
2001 року № 972. Факт прямих розрахунків КП
«Донецькміськводоканал» з позивачем
також підтверджується п.п. 3.1, 3.3
Договору № 2 Водоканалу та
житлово-експлуатаційної організації.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про зобов'язання укласти договір
про водопостачання та водовідведення,
визнання дій незаконними та надання
структури тарифів, суд першої
інстанції виходив з того, що за
укладенням договору позивачу
необхідно звернутись до
балансоутримувача житлового фонду (КП
«СЄЗ Київського району м. Донецька»), а
надання структури тарифів на
водопостачання не передбачені
повноваженням КП
«Донецькміськтводоканал».

З зазначеним висновком суду першої
інстанції погоджується колегія суддів,
оскільки судом встановлено, що позивач
є співвласником квартири у
багатоквартирному будинку,
балансоутримувачем якої є КП «СЄЗ
Київського району м. Донецька», а за
вищенаведеними вимогами діючого
законодавства укладення договору на
водопостачання та водовідведення
позивача з КП
«Донецькміськтводоканал» у
багатоквартирному будинку без
опосередкованих послуг КП «СЄЗ
Київського району м. Донецька» не
передбачено і формування структури
тарифів відноситься до повноважень
національної комісії регулювання.

Доводи апеляційної скарги щодо подання
відповідачами доказів які втратили
силу, апеляційний суд приймає критично,
оскільки відповідно до ст. 10, 11, 60 ЦПК
України особа яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмету спору та наданню доказів на їх
підтвердження чи спростування на
власний розсуд.

Доводи апеляційної скарги щодо не
правильного застосування судом першої
інстанції норми укладення договору
шляхом видачі розрахункової книжки,
апеляційний суд приймає критично,
оскільки проведення позивачем оплат на
рахунок КП «Донецькміськтводоканал»
не виключає, встановленого діючим
законодавством, обов'язку укладення
позивачем договору на водопостачання
та водовідведення з
балансоутримувачем багатоквартирного
будинку та не спростовує висновків
суду про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги що суд
першої інстанції не захистив його
право як споживача послуг та не звернув
уваги що інші підприємства укладають
типові договори, апеляційний суд
приймає критично, оскільки відповідно
до вимог зазначеного вище
законодавства договір на
водопостачання та водовідведення КП
«Донецькміськтводоканал» з фізичними
особами укладає в разі якщо ці особи є
власниками будинку садибного типу, що
перебувають у їх приватній власності.

Доводи апеляційної скарги відносно
неналежної правової оцінки наданим
сторонами доказам, не вмотивування
відмови у задоволенні позову апелянта,
є непереконливими та спростовуються
матеріалами справи, з яких вбачається,
що, ухвалюючи рішення, суд, відповідно
до вимог ст.212 ЦПК України, надав оцінку
належності, допустимості,
достовірності кожного доказу окремо,
їх достатності, взаємному зв'язку
доказів у їх сукупності, а також навів
мотиви, з яких він дійшов до висновку
відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та не дають
підстав вважати, що судом першої
інстанції були допущені порушення норм
матеріального та процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.1
п.1, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Донецька від 28 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: