Провадження №2/447/361/14 Справа №447/342/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

03.04.2014 року Миколаївський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого -судді
Карбовнік І. М.

при секретарі Данилів О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
вселення в квартиру ,-

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про вселення в квартиру. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що з 28.02.1981 по
03.02.2012 року перебувала у шлюбі з
відповідачем ОСОБА_2 Після розірвання
шлюбу з 03.02.2012 року ОСОБА_2 почав
перешкоджати їй проживати у АДРЕСА_1,
створював нестерпні умови для такого
проживання, часто не впускав її до
квартири, влаштовував п'яні дебоші,
ображав її нецензурними словами,
наносив побої, у зв'язку з чим вона була
змушена покинути квартиру і переїхала
проживати до своєї матері , а саме в
АДРЕСА_2. У спірній квартирі залишилися
її особисті речі, вона сплачувала
комунальні послуги, хоча в такій
фактично не проживала, а тому просила
вселити її у квартиру АДРЕСА_1 та
зобов'язати відповідача не
перешкоджати їй у користуванні
житлом.

У судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 позов підтримала, дала
пояснення аналогічні змісту позовної
заяви та просила позов задовольнити в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи приходить
до наступного.

Між сторонами виникли правовідносини
щодо користування квартирою АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки №10958, виданої МКП
«ЖКУ» 25.12.2013 року ОСОБА_1 зареєстрована
за адресою АДРЕСА_1. Склад її сім»ї
складає ОСОБА_2 та ОСОБА_4, квартира на
даний час не приватизована.

Рішення Миколаївського районного суду
Львівської області від 03.02.2012 року про
розірвання шлюбу встановлено, що
ОСОБА_1 не проживає в АДРЕСА_1, таку
покинула в добровільному порядку і з
липня 2011 року проживає в АДРЕСА_2.

Рішенням Миколаївського районного
суду Львівської області від 22 лютого 2012
року № 1313/254/2012, яке не змінене та
набрало законної сили, встановлено, що
згідно пояснень ОСОБА_1, така покинула
квартиру в АДРЕСА_1 в добровільному
порядку і проживає з липня 2011 року в
АДРЕСА_2.

Статтею 3 ч.1 ЦПК України передбачено,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав,свобод чи інтересів.

Статтею 15 ЦК України закріплено право
кожної особи на захист свого права у
разі його порушення, невизнання або
оспорювання, а також на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам.

Відповідно до вимог ст.10 ч.3 ЦПК
України передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Частина 4 даної статті зазначає, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ч. 2,3 ст. 64 ЖК України до
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій
цієї статті, перестали бути членами
сім'ї наймача, але продовжують
проживати в займаному жилому
приміщенні, вони мають такі ж права і
обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно ст 71 ЖК України при тимчасовій
відсутності наймача чи членів його
сім"і, за ними зберігається жиле
приміщення на протязі шести місяців.

Як встановлено в судовому засіданні
позивачка ОСОБА_1 з 03.02.2012 року не є
членом сім"ї ОСОБА_2, з липня 2011 року не
проживає в квартирі АДРЕСА_3,
Львівської області, таку покинула у
добровільному порядку і на даний час
продовжує проживати в АДРЕСА_2.

Крім того в розпорядження суду
позивачкою не надано жодних доказів на
підтвердження того, що відповідачем
чинились будь-які перешкоди у
користуванні спірним житлом. Також
позивачкою визнано ту обставину, що
вона добровільно покинула квартиру і
переїхала жити до своєї мами в АДРЕСА_2.

Суд приходить до висновку, що
позивачка мала можливість
безперешкодно проживати у спірній
квартирі, проте з власної волі не
скористалась цим правом. Крім того,
періодичне навідування до квартири
позивачкою не свідчить про те, що
остання там постійно проживає.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що позивачка, якій не
чинились перешкоди у користуванні
спірним житлом, понад встановлений ст.
71 ЖК України постійно не проживає за
адресою АДРЕСА_1 не виконує жодних
обов"язків наймача, а тому на підставі
наведеного вище,суд вважає, що позов до
задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст. 64 ЖК України , суд,-

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
вселення у квартиру - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом 10 днів з моменту його
проголошення.

Суддя :
Карбовнік
І. М.