Провадження № 22ц/782/894/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого - судді Авалян Н.М.

суддів - Максюти І.О., Малієнко Н.В.

при секретарі - Аліханян Г.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Краснодонського міськрайонного суду
Луганської області від 31 січня 2014 року
в справі за позовом ОСОБА_2, за участю
третьої особи на стороні позивача
ОСОБА_3, про стягнення аліментів на
період навчання, -

ВСТАНОВИЛА :

Позивач звернувся до суду 29 листопада
2013 року з позовом про стягнення з
відповідача, який є його батьком,
аліментів в розмірі ? частки заробітку
(доходу) щомісячно на своє утримання у
зв'язку з продовженням навчання,
посилаючись на те, що потребує
матеріальної підтримки, яка надається
тільки матір'ю.

Заперечуючи проти позову, відповідач
посилався на те, що не має можливості
утримувати повнолітнього сина.

Оскаржуваним рішенням суд задовольнив
позов частково. Стягнув з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 аліменти на період
його навчання в учбовому закладі у
розмірі 1/7 частки всіх видів доходів
щомісячно, починаючи з 29 листопада 2013
року, до досягнення 23-річного віку,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погоджуючись з
рішенням суду, відповідач подав на
нього апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість, просив рішення суду
скасувати і ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши
суддю - доповідача, доводи сторін,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та позовних
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до п.п.1,2,3 ч.1 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право залишити його без змін,
скасувати рішення і ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог або
змінити рішення.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст.309 ЦПК України
підставою для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції є
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції цілком
відповідає зазначеним вимогам .

Судом встановлено, і це
підтверджується матеріалами справи, що
відповідач ОСОБА_1 і третя особа ОСОБА_3
є батьками позивача, який досяг
повноліття 05 серпня 2012 року. На користь
третьої особи з відповідача на
підставі рішення суду були стягнуті
аліменти до досягнення позивачем
повноліття. З 01 серпня 2013 року позивач
навчається в Харківському
університеті повітряних сил. Строк
навчання - по червень 2018 року. Позивач
отримує стипендію в розмірі 208 грн.
Позивач має постійне місце роботи, його
середній заробіток згідно з наданої
довідки становить 1 962,83 грн. Третя особа
отримує дохід від приватної
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи. Її
середньомісячний дохід за 2013 рік
згідно податкової звітності становив
4811,59 грн. Відповідач ОСОБА_1 і третя
особа ОСОБА_3 є також батьками
неповнолітньої дитини, на утримання
якої відповідач сплачує аліменти

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач має можливість надавати
утримання своєму повнолітньому
працездатному сину, кий продовжує
навчання. При визначенні розміру
аліментів суд врахував матеріальне
становище позивача, відповідача та
третьої особи.

Колегія суддів погоджується з
зазначеними висновками суду першої
інстанції, як таким, що відповідають
обставинам справи, приписам правових
норм, а також принципам справедливості,
добросовісності та розумності.

Як зазначено в ст.199 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину, яка
продовжує навчання, до досягнення нею
віку двадцяти трьох років за умови, що
вони можуть надавати матеріальну
допомогу.

За змістом вказаної правової норми
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: 1) досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; 2) продовження ними
навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; 4) наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

При визначенні розміру
аліментів суд першої інстанції
врахував вимоги ст. 182 СК України, яка
передбачає, що суд при визначенні
розміру аліментів враховує: 1) стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів; 3)
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки сина; 4) інші
обставини, що мають істотне значення.

Відповідач, заперечуючи
проти позову, посилався на те, що він не
в змозі сплачувати аліменти, оскільки
виплачує аліменти на користь третьої
особи ОСОБА_3 на утримання
неповнолітньої дитини, утримання
аліментів на двох дітей порушить його
права на достатній життєвий рівень.
Крім того, позивач вважає, що
перебуваючи на повному державному
забезпеченні як курсант військового
навчального закладу, позивач не
потребує додаткової допомоги батьків.

Судом першої інстанції при визначенні
розміру аліментів був врахований той
факт, що відповідач має постійне місце
роботи та постійний заробіток, що на
його утриманні знаходиться
неповнолітня дитина, що стало
підставою для визначення розміру
аліментів у розмірі меншому, ніж
заявлено позивачем в позові. З
урахуванням розміру аліментів на
неповнолітню дитину (1/6 частка), із
заробітку відповідача фактично
підлягатиме відрахуванню третя
частина.

Тому доводи апеляційної скарги про те,
що судом не був врахований сімейний
стан відповідача та його
неплатоспроможність, не заслуговують
на увагу.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач не потребує матеріальної
допомоги, оскільки знаходиться на
повному державному забезпеченні, також
не заслуговують на увагу, оскільки це
державне забезпечення в межах
нормативно визначеного забезпечення
військовослужбовця, необхідного для
проходження служби. Проте,
беззаперечним є той факт, що
перебування на військовій службі
позбавляє позивача можливості мати
самостійний заробіток для
забезпечення власних потреб, тому він
потребує матеріальної допомоги
батьків на час навчання.

Доводи апеляційної скарги про те, що у
зв'язку з утриманням аліментів на
позивача відповідач опиниться за межею
бідності, також не заслуговують на
увагу з огляду на те, що утримання дітей
є його обов'язком, а сам відповідач
перебуває у працездатному віці, тому
не позбавлений можливості працювати та
отримувати більший дохід.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
правильних висновків суду не
спростовують та не дають підстав для
зміни або скасування рішення суду
першої інстанції, за своїм змістом є
доводами, викладеними в запереченні
проти позову, яким суд першої інстанції
дав належну правову оцінку..

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції згідно вимог ст.ст. 212,
213 ЦПК України вірно було встановлено
обставини по справі; повно, всебічно та
об'єктивно досліджені надані
сторонами докази; і на підставі
вказаного, з додержанням процесуальних
норм, вірно встановлено
правовідносини, що склалися між
сторонами; правильно застосовані до
правовідносин сторін норми
матеріального права.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Постановляючи ухвалу про залишення
рішення суду першої інстанції без змін,
колегія суддів доповнює свою ухвалу
вирішенням питання про судові витрати,
виходячи з наступного.

При відкритті апеляційного
провадження ухвалою судді-доповідача
було задоволено клопотання
відповідача про відстрочення сплати
судового збору за розгляд апеляційної
скарги до вирішення справи.
Відстрочений судовий збір в розмірі
121,80 грн. підлягає стягненню з
відповідача-апелянта на користь
держави.

Керуючись ст. ст.307, 308, 313, 315, 317, 319, 323-325, 327
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 31 січня 2014 року залишити
без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір в розмірі 121 гривні 80
копійок.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції - Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом

Суддя-доповідач