РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року Ленінський районний
суд міста Луганська у складі:

головуючого - судді Золотарьова О.Ю.

при секретарі - Середа Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
комунальним майном Луганської міської
ради, третя особа - Приватний нотаріус
Луганського міського округу ОСОБА_2 про
визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним
позовом, посилаючись на ту обставину,
що подружжю ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також їх
доньці ОСОБА_1 та онуку ОСОБА_5 належить
на праві спільної власності квартира,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1 в
рівних частках по 1/4 частці.

ОСОБА_3, батько позивача, помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після його смерті відкрилась спадщина
на 1/4 частку квартири, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1. На час смерті ОСОБА_3 з
ним у зазначеній квартирі постійно
проживали позивач ОСОБА_1 і ОСОБА_4, які
є спадкоємцями першої черги за законом
у відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України.

ОСОБА_4, мати позивача, померла
ІНФОРМАЦІЯ_2.

На час смерті спадкодавця йому
належала 1/4 частка спірної квартири на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 18 лютого 1994 року, а також 1/8
частка - в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_3.

Окрім того, що ОСОБА_1 є спадкоємцем
першої черги за законом після смерті
матері ОСОБА_4, остання 10 липня 2012 року
склала заповіт, за яким усе своє майно
заповіла позивачу.

Позивач ОСОБА_1 у відповідності до ст.
1268 ЦК України прийняла спадщину після
смерті матері, оскільки на час смерті
спадкодавця постійно проживала та була
зареєстрована разом з ним.

Позивач не може отримати свідоцтво про
право на спадщину, оскільки
спадкодавці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за життя
не зареєстрували право власності на
відповідну частку спірної квартири,
тоді як реєстрація права на нерухоме
майно за померлою особою відповідно до
чинного законодавства не є можливою.

Посилаючись на наведене, положення
Цивільного кодексу України, просила
суд визнати за ОСОБА_1 право власності
на 1/2 частку квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування
після смерті батька ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, та матері ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні позивач участі не
приймала, надавши заяву про розгляд
справи в її відсутність, просила позов
задовольнити.

Представник відповідача подав заяву
про розгляд справи в його відсутність,
просив вирішити спір згідно вимог
законодавства.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
докази в сукупності, суд дійшов
наступного.

Встановлено, що квартира, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
належала на праві спільної власності
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в
рівних частках, що підтверджено
свідоцтвом про право власності на
житло від 18.02.1994 року (а.с. 5). Свідоцтво
видане відділом приватизації
житлового фонду Луганської міської
Ради народних депутатів.

ОСОБА_3 є батьком позивача, ОСОБА_4 є
матір`ю позивача (а.с. 8, 9, 10), ОСОБА_3
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, 03 лютого 2004 року
видане свідоцтво про смерть серія
НОМЕР_1 (а.с. 6), ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 видане
свідоцтво про смерть НОМЕР_2 (а.с. 7).

Згідно заповівту від 10 липня 2012 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Луганського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, ОСОБА_4 заповіла усі свої
права та обов'язки, які їй належать на
момент складення цього заповіту, а
також ті права та обов'язки, які можуть
належати їй у майбутньому, та усе своє
майно, де б воно не було і з чого б воно
не складалось, і взагалі все те, що буде
належати їй на день смерті і на що вона
за законом матиму право ОСОБА_1 (а.с. 21).

На час смерті батьків, протягом шести
місяців після їх смерті, за адресою:
АДРЕСА_1 проживала позивач (а.с. 12).

Відповідно до ст. ст. 1217, 1220, 1221, 1268 ЦК
України, спадкування здійснюється за
заповітом або за законом. Часом
відкриття спадщини є день смерті особи
або день, з якого вона оголошується
померлою. Спадкоємець за заповітом чи
за законом має право на спадщину або
має право не прийняти її. Для прийняття
спадщини встановлюється строк в шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Згідно з положеннями ст.1296 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину. Відсутність свідоцтва про
право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов`язаний звернутись до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК
України).

Відповідно до роз`яснень, які містяться
в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду
України №33 „Про судову практику у
справах про спадкування" свідоцтво про
право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

За положеннями п.3 глави 13 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України постанова нотаріуса про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
видається на вимогу особи, якій
відмовлено у вчиненні нотаріальної
дії.

Постановою приватного нотаріуса
Луганського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 від 12.03.2014 року у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом відмовлено у зв'язку із
відсутністю реєстрації права
власності спадкодавця на спадкове
майно в Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно (а.с. 18-20).

Правові основи приватизації
державного житлового фонду, його
подальшого використання і утримання
врегульовані Законом України „Про
приватизацію державного житлового
фонду", відповідно до пункту 5 статті 8
якого (в редакції 1993 р., що діяла на
момент приватизації), передача квартир
(будинків) у власність громадян з
доплатою, безоплатно чи з компенсацією
відповідно до статті 5 цього Закону
оформляється свідоцтвом про право
власності на квартиру (будинок), яке
реєструється в органах приватизації і
не потребує нотаріального посвідчення.

Вимоги щодо обов'язкової державної
реєстрацій правочинів відчуження
нерухомого майна були встановлені
Цивільним кодексом України з 2004 р. та
Законом України „Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень".

Згідно із ч. 4 ст. 3 Закону України „Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень", права на
нерухоме майно та їх обтяження, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав та їх
обтяжень була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або якщо на момент
виникнення прав та їх обтяжень діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

Враховуючи, що на момент виникнення у
спадкодавців права власності закон не
пов'язував це з державною реєстрацією
прав власності, а також, що реєстрація
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права власності на
квартиру, розташовану за адресою
АДРЕСА_1, була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент його
виникнення, воно (право) визнається
дійсним на даний момент.

Інших спадкоємців, які прийняли
спадщину після ОСОБА_3 та ОСОБА_4 немає,
позивач є спадкоємцем першої черги, на
її ім`я складено заповіт.

Як встановлено судом, відсутність
державної реєстрації спірного майна в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно і неможливість
здійснити таку реєстрацію за померлим,
втрата правовстановлюючого документу
з незалежних від позивача причин
позбавляє її можливості набути право
власності на спадкове майно в іншому,
ніж судовому порядку.

Відповідно до статті 1296 Цивільного
кодексу України відсутність свідоцтва
про право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Свідоцтвом про право власності на
житло від 18.02.1994 року підтверджується,
що ОСОБА_3, ОСОБА_4 (батьки позивача) є
власником кожний по ? частки квартири,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Хоча зазначене свідоцтво не є
підставою для видачі свідоцтва про
право на спадщину в нотаріальному
порядку, однак підтверджує те, що
ОСОБА_3, ОСОБА_4 мали право власності на
частку спірної квартири, а відтак
позивач як спадкоємець першої черги за
законом після їхньої смерті має право
на частину цієї квартири, а тому є
підстави для визнання у судовому
порядку права власності за позивачем
на 1/2 частини квартири, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
392, 1217, 1258, 1261, 1270, 1278, 1296, 1297 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 66, 68 Закону
України «Про нотаріат», ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60,
61, 88, 208, 212-215, 218, Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частку квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування
після смерті батька ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, та матері ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Луганської області
через Ленінський районний міста
Луганська у десятиденний строк днів з
дня його проголошення. У разі якщо
рішення було постановлено без участі
особи, яка його оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий: суддя
О.Ю.Золотарьов