Єдиний унікальний номер 257/9483/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2648/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого: судді Новосядлої В.М.,

суддів: Алексєєва А.В., Ларіної Н.О.,

при секретарі Козаку І.С.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» на
заочне рішення Київського районного
суду м. Донецька від 4 вересня 2013 року в
справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Донецька від 4 вересня 2013 року
було відмовлено у задоволенні позову
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Не погодившись з рішенням суду,
публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк»
принесло апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду і
постановити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги з
наступних підстав:

- суд першої інстанції помилково
застосував до правовідносин, які
виникли між сторонами, загальну
позовну давність, оскільки відповідно
до пункту 5.1 кредитного договору
сторони збільшили строк позовної
давності - до повного виконання
зобов*язань,

- поза увагою суду першої
інстанції залишилось те, що відповідач
певний час сплачував кошти за кредитом,
чим визнав свій борг.

Під час розгляду справи в апеляційній
інстанції представник банку підтримав
доводи апеляційної скарги і просив її
задовольнити.

Відповідач у судове засідання
апеляційної інстанції не з*явився,
повідомлений про час і місце розгляду
справи.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника позивача, дослідивши
матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Із матеріалів цивільної справи
вбачається.

12 лютого 2003 року між закритим
акціонерним товариством комерційний
банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір №DODWN RB2002
0883, згідно із яким банк зобов*язався
надати кредит у розмірі 1 151 гривня
строком по 12 лютого 2004 року включно, зі
сплатою за користування кредитом
відсотків у розмірі 30%, а при порушенні
позичальником зобов*язань по погашенню
кредиту Передбачених пунктами 1.3, 2.2.23,
2.3.1, 2.3.2 цього договору, позичальник
сплачує банку відсотки за користування
кредитом у розмірі 60% річних від суми
непогашеної заборгованості.

Згідно із пунктом 1.2 кредит був наданий
на наступні цілі - оплата за товар і
комісії Банку за розрахункове
обслуговування.

12 лютого 2003 року між Донецькою філією
товариства з обмеженою
відповідальністю «Моцарт», в
подальшому продавець і покупцем (не
вказано прізвище, ім*я та по батькові)
був укладений договір купівлі-продажу
телевізора TOSHIBA серійний номер 87017292 за
ціною 1 411 гривень із гарантійним
строком - 12 місяців.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що в
день підписання договору покупець
сплачує до підписання договору 260
гривень, а решта грошей підлягає сплаті
за рахунок кредиту, який надається
Приватбанком, протягом двох днів.

Відповідно до Акту-прийому передачі
товару від 12 лютого 2003 року ОСОБА_1
отримав товар - телевізор, вказаний у
договорі.

Із наданих документів вбачається, що
ОСОБА_1 виконав свої зобов*язання перед
продавцем Донецькою філією товариства
з обмеженою відповідальністю «Моцарт»,
сплатив 260 гривень і отримав телевізор.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивачем не було доведено надання
відповідачу кредиту відповідно до умов
договору, тобто не надано докази
перерахування грошей у сумі 1 151 гривня
на рахунок Донецької філії товариства
з обмеженою відповідальністю «Моцарт»,
що у подальшому давало б банку підстави
вимагати від споживача повернення
грошей разом із відсотками.

Під час розгляду справи в апеляційній
інстанції у відповідності до вимог
частини 4 статті 10 ЦПК України
представнику банку було роз*яснено
права та обов'язки сторони та
попереджено про наслідки ненадання
доказів на підтвердження умов
виконання банком договору про
перерахування продавцю грошей за
товар.

Оскільки ні під час розгляду справи у
суді першої інстанції, ні під час
розгляду справи в апеляційній
інстанції представником банку не було
надано доказів належного виконання
самим банком умов кредитного договору,
то вказаний висновок суду є правильним
і узгоджується із умовами кредитного
договору.

Крім того, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
те, що позивач пропустив строк
звернення до суду, виходячи із того, що
договір був укладений 12 лютого 2003
строком на один рік до 12 лютого 2004 року.
Трирічний строк на звернення до суду
сплив 12 лютого 2007 року, а із вказаним
позовом позивач звернувся до суду 24
липня 2013 року і з заявою про поновлення
строку позивач не звертався.

Рішення суду постановлено у
відповідності до норм матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування не встановлено.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308
ЦПК України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України,
суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» відхилити.

Заочне рішення Київського районного
суду м. Донецька від 4 вересня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий :

Судді: