Номер провадження: 22-ц/785/206/14
Номер справи місцевого суду: 1519/2-2148/11
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Доценко Л.І., Процик М.В.,

при секретарі - Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
визнання договорів купівлі-продажу
недійсними, визнання права власності,
стягнення моральної шкоди, за
апеляційними скаргами ОСОБА_8,
представника ОСОБА_6, та ОСОБА_7 на
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 04 грудня 2013 року,

встановила:

У листопаді 2004 р. ОСОБА_4 звернувся до
суду з вищевказаним доповненим в
подальшому позовом (а. с. 3- 5, 39 - 40), в
якому на підставі ст. ст. 215, 216, 1167 ЦК
України остаточно просив: 1) визнати
недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений 04.12.03 р. між
ОСОБА_9 та ОСОБА_5, посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_10 за № 6890; 2)
визнати за ним право власності на
квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування
за заповітом після смерті матері -
ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2; 3)
визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 06.04.04 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
посвідчений нотаріусом за № 1708; 4)
визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 12.05.04 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
посвідчений нотаріусом за № 5161.

В позові ОСОБА_4 посилався на те, що
він є єдиним спадкоємцем за заповітом
після смерті матері - ОСОБА_9, яка
померла - ІНФОРМАЦІЯ_2. Він своєчасно
звернувся до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини. Однак,
з'ясувалося, що належну матері квартиру
було продано ОСОБА_5 за договором від
04.12.03 р.. В подальшому квартиру було
продано 06.04.04 р. ОСОБА_6, а остання
продала її 12.05.04 р. ОСОБА_7.

Його матір з 1989 р., після смерті
чоловіка та доньки, дуже хворіла
старечим склерозом, церебральним
атеросклерозом, гіпертонічною
хворобою, психічними розладами. Вона
була інвалідом І групи. За станом свого
здоров'я вона на час продажу квартири
04.12.03 р. ОСОБА_5 не розуміла значення
своїх дій та не керувала ними.

Позивач в судовому засіданні
підтримав позов, просив його
задовольнити з викладених в ньому
підстав.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явився. Про час і місце розгляду
справи сповіщений належним чином. Заяв
та клопотань суду не надав.

Представник відповідачки ОСОБА_6,
відповідачка ОСОБА_7 в судовому
засіданні заперечували проти
задоволення позову. Посилалися на те,
що договори купівлі-продажу спірної
квартири від 06.04.04 р. та від 12.05.04 р.
укладені без порушень діючого
законодавства. ОСОБА_7 є добросовісним
набувачем.

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 04.12.13 р. позов ОСОБА_4
задоволено частково. Визнано недійсним
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, укладений 04.12.03 р. між ОСОБА_9 та
ОСОБА_5, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу за № 6890. Визнано
недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений 06.04.04 р. між
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу за № 1708.
Визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 12.05.04 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу за № 5161. В задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_8,
представник ОСОБА_6, ОСОБА_7 просять
рішення суду скасувати. Ухвалити нове
рішення про повну відмову в
задоволенні позову.

ОСОБА_8, представник ОСОБА_6,
посилається на те, що рішення суду
першої інстанції ухвалено при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
недоведеності обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими: - відповідачі по справі
є добросовісними набувачами спірної
квартири; - договір від 04.12.03 р. було
укладено у присутності приватного
нотаріуса, який впевнився у
дієздатності ОСОБА_9; - ОСОБА_4 не може
вимагати визнання недійсними
договорів купівлі-продажу від 06.04.04 р.
та від 12.05.04 р..

ОСОБА_7 посилається на те, що рішення
суду першої інстанції ухвалено при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
недоведеності обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, з порушенням норм
матеріального (ст. ст. 216, 387, 388 ЦК
України) та процесуального (ст. ст. 145, 147,
213, 214, 235 ЦПК України) права: - ОСОБА_4 не є
стороною другого та третього договору
купівлі-продажу, тому не може вимагати
визнання їх недійсними; - у справі не
проводилася посмертна
судово-психіатрична експертиза. Суд
прийняв до уваги висновки судових
експертиз по іншій справі, які
беззаперечно не свідчать про стан
ОСОБА_9 саме в момент вчинення
правочину - 04.12.03 р..

Представники апелянтів в судовому
засіданні підтримали доводи та вимоги,
які викладені в апеляційних скаргах.

ОСОБА_4 письмових заперечень на
скарги не надав. В судовому засіданні
вважав необхідним апеляційні скарги
відхилити, рішення суду залишити без
змін. Посилався на необґрунтованість
скарг. Вказав, що мати за станом свого
здоров'я не розуміла значення своїх дій
під час укладення договору
купівлі-продажу від 04.12.03 р..

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія
суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційних скарг,
вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали цивільної справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК
України кожна особа має право
звернутися до суду захистом своїх
порушених прав. Суд, здійснюючи
правосуддя, захищає порушені права цих
осіб у спосіб, визначений законами
України. Перелік можливих способів
захисту міститься в ст. 16 ЦК України.
Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків
встановлених цим Кодексом. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_4, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідно
до оглянутих судом оригіналу Акту № 534
від 22.07.04 р. посмертної
судово-психіатричної експертизи,
оригіналу Акту № 703 від 21.07.07р.
додаткової посмертної
судово-психіатричної експертизи
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, на день підписання
договору купівлі-продажу від 04.12.03 р. не
була спроможна усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними. Недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. Таким чином, можливо
визнати недійсними договори
купівлі-продажу від 06.04.04 р. та від 12.05.04
р.. Позивач своєчасно звернувся до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини. Відмова нотаріуса від
вчинення нотаріальної дії відсутня (а.
с. 172 - 172 зворотна сторона).

Колегія суддів, вважає, що суд першої
інстанції, на підставі наданих
сторонами і досліджених судом доказів,
дійшов правильного висновку про
необхідність визнання недійсними
договору купівлі-продажу спірної
квартири від 04.12.03 р., укладеного між
ОСОБА_9 та ОСОБА_5. Висновки суду в цій
частині відповідають обставинам
справи, вимогам діючого на час
укладення договору законодавства
України (ст. 55 ЦК УРСР) та
процесуального законодавства (ст. ст. 10,
11, 60, 179, 213 ЦПК України).

Разом з тим, погодитися з висновками
суду в частині задоволення вимог
позивача про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу від 06.04.04 р.
та від 12.05.04 р., відмову в задоволенні
вимог про визнання права власності на
спірну квартиру в порядку спадкування
за заповітом не можна. Цих висновків
суд першої інстанції дійшов при
невідповідності висновків суду
обставинам справи, з порушенням норм
матеріального (ст. 216 ЦК України) та
процесуального (ст. ст. 10, 11, 179, 213 ЦПК
України). Доводи апелянтів в цій
частині є частково обґрунтованими.

Судом встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

05.08.97 р. ОСОБА_9 склала заповіт, яким
заповіла все своє майно ОСОБА_4 (а. с. 10).
Заповіт є чинним.

04.12.03 р. було укладено договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між
ОСОБА_9 та ОСОБА_5, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу за № 6890
(а. с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 померла (а. с. 9).

02.03.04 р. ОСОБА_4 звернувся до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини (а. с. 11). Таким чином,
ОСОБА_4 своєчасно прийняв спадщину
після смерті матері - ОСОБА_9.
Відомостей про видачу йому свідоцтва
про право на спадщину за заповітом
матеріали справи не містять.

06.04.04 р. було укладено договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу за № 1708.

12.05.04 р. було укладено договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу за № 5161.

Між сторонами виникли
правовідносини щодо визнання
правочинів недійсними, визнання права
власності на майно в порядку
спадкування за заповітом.

Відповідно до роз'яснень, які
містяться в п. 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.09 р. № 9
«Про судову практику розгляду
цивільних прав про визнання правочинів
недійсними», не підлягають задоволенню
позови власників майна про визнання
недійсними правочинів щодо відчуження
цього майна, які були вчинені після
недійсного правочину. У цьому разі
майно може бути витребувано від особи,
яка не є стороною недійсного правочину,
шляхом подання віндикаційного позову,
зокрема, від добросовісного набувача -
з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК.

Таким чином, у задоволенні вимог
позивача про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу від 06.04.04 р.
та від 12.05.04 р. необхідно відмовити,
оскільки ОСОБА_4 не є стороною вказаних
договорів. ОСОБА_4 не позбавлений
можливості звернутися до суду з
віндикаційним позовом.

За правилами, передбаченими ст. ст.
1216, 1217, 1269, 1268 1270 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. Спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори протягом шести
місяців заяву про прийняття спадщини.
Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Виходячи із встановленого,
враховуючи існування спору щодо
спірної квартири, його тривалість,
хворобу позивача, своєчасне звернення
позивача до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини, відсутність у
позивача правовстановлюючих
документів на спірну квартиру, колегія
суддів вважає, що за останнім необхідно
визнати право власності на спірну
квартиру в порядку спадкування за
заповітом за відсутності письмової
відмови нотаріуса у вчиненні
нотаріальної дії.

Доводи апелянтів про те, що
відповідачі по справі є добросовісними
набувачами спірної квартири виходячи з
вищевикладеного є неспроможними.

Доводи апелянтів щодо укладання
договору купівлі продажу від 04.12.03 р. у
присутності приватного нотаріуса, не
проведення по справі посмертної
судово-психіатричної експертизи,
прийняття судом до уваги висновків
судових експертиз по іншій справі,
колегія не приймає до уваги, виходячи з
наступного.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 19.02.14 р. (а. с. 226 - 230) по справі
було призначено посмертну
судово-психіатричну експертизу, на
вирішення якої було поставлено
питання: Чи страждала ОСОБА_9 на момент
укладання договору купівлі-продажу
квартири від 04 грудня 2003 р. психічним
розладом? Якщо страждала, то яким самим
та з якого часу? Чи усвідомлювала
ОСОБА_9 на момент укладання договору
купівлі-продажу квартири від 04 грудня
2003 р. значення своїх дій та могла
керувати ними?

Згідно Акту № 151 посмертної
судово-психіатричної експертизи від
31.03.14 р., який надійшов з КУ «Одеський
обласний медичний центр психічного
здоров'я» (а. с. 243-246 ), відповісти на
поставлені судом питання неможливо у
зв'язку із втратою оригіналів медичної
документації, які неможливо відновити.
Таким чином, суд першої інстанції
правильно взяв до уваги висновки
посмертних судових експертиз з іншої
цивільної справи. Відповідно до
дослідженому апеляційним судом
оригіналу Акту № 703 від 21.07.09 р.
додаткової посмертної
судово-психіатричної експертизи
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, на день підписання
договору купівлі-продажу від 04.12.03 р. не
була спроможна усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними. Вказані
докази відповідають вимогам ст. ст. 58, 59
ЦПК України. Протилежне апелянтами не
доведено.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст.
309 ЦПК України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог. Підставою для
скасування рішення суду і ухвалення
нового рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального або
процесуального права. Норми
матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для зміни
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Оскільки висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи, суд порушив норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного висновку
про задоволення позову в частині
визнання недійсними трьох договорів
купівлі-продажу спірної квартири,
відмову в задоволенні вимог про
визнання права власності на спірну
квартиру в порядку спадкування за
заповітом, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню. Необхідно
ухвалити нове рішення, яким позов
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
визнання договорів купівлі-продажу
недійсними, визнання права власності,
стягнення моральної шкоди
задовольнити частково. Визнати
недійними договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений 04.12.03 р. між
ОСОБА_9 та ОСОБА_5, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_10,
зареєстрований в реєстрі за № 6890.
Визнати за ОСОБА_4 право власності на
квартиру АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. В
решті позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_8,
представника ОСОБА_6, та ОСОБА_7 -
задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного
суду м. Одеси від 04 грудня 2013 року -
скасувати.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визнання договорів
купівлі-продажу недійсними, визнання
права власності, стягнення моральної
шкоди - задовольнити частково.

Визнати недійними договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 04 грудня 2003 р. між ОСОБА_9 та
ОСОБА_5, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_10,
зареєстрований в реєстрі за № 6890.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на
квартиру АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

В решті позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
Л. І. Доценко

М. В. Процик