Справа № 450/1481/13-ц Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2014 р. Пустомитівський
районний суд Львівської області у
складі:

головуючого - судді - Данилів Є.О.

при секретарі - Ориняк Н.М.

з участю: представників позивача
ОСОБА_1: ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника
відповідача Державного територіально -
галузевого об'єднання «Львівська
Залізниця» - Кривяк Д.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Пустомити
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_5, Державного територіально -
галузевого об'єднання «Львівська
Залізниця», про визнання недійсними та
скасування розпорядження про передачу
у власність квартири, свідоцтва про
право власності на квартиру, витягу про
державну реєстрацію речових прав,-

в с т а н о в и в :

23.04. 2013 року до Пустомитівського
районного суду Львівської області
надійшла позовна заява ОСОБА_1 до
ОСОБА_5, Державного територіально -
галузевого об'єднання «Львівська
Залізниця», про визнання недійсними та
скасування розпорядження про передачу
у власність квартири, свідоцтва про
право власності на житло, витягу про
державну реєстрацію речових прав. У
позовній заяві позивач просив суд
визнати недійсними та скасувати:
свідоцтво про право власності видане
08.11.2004 року Львівським бюро
приватизації відомчого житла
Львівської залізниці на квартиру
АДРЕСА_1; розпорядження № 9832
Львівського бюро приватизації
відомчого житла Львівської залізниці
від 08.11.2004 року про передачу у власність
ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1; витяг про
державну реєстрацію прав власності на
нерухоме майно виданий Комунальним
підприємством Львівської обласної
ради «Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки» громадянину ОСОБА_5
на квартиру АДРЕСА_1. Судові витри
покласти на відповідачів.

Позивач у позовній заяві як на підстави
для задоволення заявлених позовних
вимог покликається на наступні
обставини:

з 06.06.1989 року позивач зареєстрована та
проживає в АДРЕСА_1. По 04.08.1990 р. позивач
проживала в даному будинку зі своїм
першим чоловіком ОСОБА_6. Після смерті
першого чоловіка, позивач 18.07.1992 року
вдруге уклала шлюб з ОСОБА_5, з яким
проживали в АДРЕСА_1, у цій квартирі
позивач була зареєстрована. Під час
шлюбу, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача та
ОСОБА_5 народилась дочка - ОСОБА_2. З
незрозумілих причин 08.11.2004 року
рішенням № 9832 Львівського бюро
приватизації відомчого житла
Львівської залізниці було вирішено
передати спірну квартиру у власність
ОСОБА_5, незважаючи на те, що в той час у
квартирі проживали ОСОБА_1, ОСОБА_5 та
ОСОБА_2. У зв'язку із наведеним позивач
вважає, що приватизація спірної
квартири ОСОБА_5 є незаконною.

На підставі наведеного позивач у
позовній заяві просить суд задоволити
заявлені позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явилася, проте у засідання прибули її
представники: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які
заявлені позивачем позовні вимоги
підтримали та пояснили, що у 2004 році
позивач у «паспортний стіл» заяви про
зняття себе з реєстраційного обліку не
подавала. Крім того, від народження по
теперішній час у квартині АДРЕСА_1
проживає та зареєстрована ОСОБА_2, яка у
2004 році була неповнолітньою. Без
письмової заяви ОСОБА_1, як матері
ОСОБА_2, з реєстрації неповнолітню
дитину зняти було неможливо.
Представники позивача зазначили, що
відповідач ОСОБА_5 ввів в оману
Державне територіально - галузеве
об'єднання «Львівська Залізниця»,
можливо підробив документи, з метою
набуття у власність квартири АДРЕСА_1,
тому позов підлягає задоволенню.

Представник відповідача Державного
територіального - галузевого
об'єднання «Львівська Залізниця»
ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснення
дав аналогічні письмовим,
представленим суду у процесі судового
розгляду. Відповідно до яких: згідно
довідки про склад сім'ї наймача
ізольованої квартири (одноквартирного
будинку) та займані ними приміщення по
АДРЕСА_1, виданої відповідно до пп. 20 та
21 Положення про порядок передачі
квартир (будинків) у власність
громадян, затвердженої наказом
Державного комітету України по житлово
- комунальному господарству від 15.09.1992
року № 56, прописаний один наймач -
ОСОБА_5. Одним із документів матеріалів
приватизаційної справи вказаної
квартири є довідка від 05.11.2004 року №1895,
видана виконавчим комітетом
Оброшинської сільської ради ОСОБА_5 про
те, що він дійсно проживає в АДРЕСА_1, із
відміткою «проживає один». Відповідно
до п. 4 Тимчасового порядку реєстрації
фізичних осіб за місцем проживання,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 16.01.2003 року № 35,
реєстрацію здійснюють територіальні
підрозділи, а у разі необхідності
територіальні органи Державного
департаменту у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
шляхом ведення адресно - довідкових
картотек з можливістю їх
автоматизованого оброблення. Додатком
5 до позовної заяви додано копію
будинкової книги, відповідно до якої
(запис 3) ОСОБА_1 була знята з
реєстраційного обліку 04.11.2004 року
Пустомитівським РВ УМВС у Львівській
області із відміткою вибуття «Стрий».
Згідно цієї ж будинкової книги (запис 5)
повторна реєстрація місця проживання
ОСОБА_1 здійснена 19.07.2007 року.

Відповідач ОСОБА_5 будучи належним
чином повідомленим про час та місце
судового розгляду справи у судове
засідання не з'явився повторно, про
причини своєї неявки суд не повідомив.

Учасники судового процесу присутні у
засіданні не заперечили проти розгляду
цивільної справи без участі
відповідача ОСОБА_5.

Заслухавши пояснення сторін,
проаналізувавши матеріали цивільної
справи, повно та всебічно дослідивши
докази у справі в їх сукупності судом
встановлено наступні обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи:

встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1
зареєстрували шлюб 18.07. 1992 року, що
стверджується Свідоцтвом про
укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 18.07.1992
року /а.с.18/. Від спільного шлюбу ОСОБА_5
та ОСОБА_1 в останніх народилася дочка
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується
Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2
від 14.07.1993 року /а.с. 18/.

Із Будинкової книги для прописки осіб в
АДРЕСА_1 /а.с. 8-13/ слідує, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 були зареєстровані за адресою:
АДРЕСА_1 та 04.11. 2004 року обоє зняті з
реєстраційного обліку /а.с. 13/.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» в редакції
чинній на 2004 рік зняття з реєстрації
місця проживання здійснюється
протягом семи днів на підставі заяви
особи, запиту органу реєстрації за
новим місцем проживання особи,
остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на
житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою
або померлою), свідоцтва про смерть.
Діти віком від 15 до 18 років подають
заяву особисто. У разі якщо особа з
поважної причини не може самостійно
звернутися до органу реєстрації,
зняття з реєстрації місця проживання
може бути здійснено за зверненням
іншої особи та на підставі доручення,
посвідченого в установленому порядку.
Відповідно до п. 1 «Порядку реєстрації
місця проживання», який діяв станом на
2004 рік, затверджений Постановою КМУ
від 16 січня 2003 р. № 35 «Про затвердження
Тимчасового порядку реєстрації
фізичних осіб за місцем проживання» із
змінами і доповненнями, внесеними
Постановою КМУ від 17 грудня 2003 року №
1965, для зняття з реєстраційного обліку
особа подає, крім іншого, письмову
заяву.

Із пояснень представників позивача
наданих суду у судовому засіданні
слідує, що позивач у 2004 році не подавала
письмової заяви до ВГІРФО
Пустомитівського РВ ГУМВСУ у
Львівській області про зняття її з
реєстраційного обліку за адресою:
АДРЕСА_1. Із повідомлення
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 11.02. 2013 року № 1390
/а.с. 72/ слідує, що згідно алфавітного
покажчика цивільних справ за 2004 рік
цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення та зняття
з реєстрації не надходила. Підстав не
брати до уваги та не надавати віри
поясненням представників позивача,
щодо незаконності зняття позивача з
реєстраційного обліку у 2004 року за
вказаною вище адресою у суду немає.
Тому суд прийшов до висновку, що зняття
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з реєстраційного
обліку місця проживання за адресою:
АДРЕСА_1 є незаконним та протиправним.
Місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -
АДРЕСА_1 було незмінним до теперішнього
часу.

Відповідно до повідомлення
Пустомитівського РС ГУ ДМС України у
Львівській області від 19.12. 2013 року вих..
№ 35/2501/1 /а.с. 62/, від 21.02. 2014 року вих.. №
35/365 /а.с. 67/ Пустомитівський РС ГУ ДМС
України у Львівській області надати
суду матеріали, що стали підставою для
зняття ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з
реєстраційного обліку місця
проживання за адресою: АДРЕСА_1 не може,
оскільки такі перебувають на
зберіганні у Пустомитівському РВ ГУМВУ
у Львівській області. Згідно
повідомлення Пустомитівського РВ
ГУМВСУ у Львівській області на запит
суду /а.с. 68/ матеріали, що стали
підставою для зняття ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з
реєстраційного обліку місця
проживання за адресою: АДРЕСА_1 знищені.

Суд критично оцінює Довідку № 1895 /а.с.
31/, оскільки така видана 05.11 2004 року,
тобто у наступний день після
незаконного зняття з реєстрації
позивача.

Встановлено, що органом приватизації
Державної адміністрації залізничного
транспорту України «Львівська
державна залізниця» 08.11. 2004 року
винесено розпорядження № 9832 /а.с. 29/
відповідно до цього розпорядження
ОСОБА_5 на підставі ЗУ «Про
приватизацію державного житлового
фонду» передано у власність квартиру
АДРЕСА_1.

Зазначене розпорядження суд вважає
незаконним та таким, що підлягає
скасуванню виходячи із наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про
приватизацію державного житлового
фонду» в редакції 2004 року, якщо
загальна площа квартир (будинків), що
підлягають приватизації, відповідає
площі, передбаченій абзацом другим
статті 3 цього Закону, зазначені
квартири (будинки) передаються
наймачеві та членам його сім'ї
безоплатно. До членів сім'ї наймача
включаються лише громадяни, які
постійно проживають в квартирі
(будинку) разом з наймачем або за якими
зберігається право на житло.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в розумінні ст. 3 СК
України, ч. 2 ст. 64 ЖК України у 2004 році на
час приватизації спірної квартири були
членами сім'ї ОСОБА_5, яких було
незаконно знято з реєстраційного
обліку місця проживання та які
постійно проживають за адресою:
АДРЕСА_1.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають та
станом на 2004 рік мали право на
приватизацію квартири АДРЕСА_1, проте
їх такого права було позбавлено, що
слідує із вище наведеного. Відповідно
до ст. 21 Конституції України усі люди є
вільні і рівні у своїй гідності та
правах. Права і свободи людини є
невідчужуваними та непорушними.

Зазначене знайшло своє відображення у
Висновках Верховного Суду України,
викладених у рішеннях, прийнятих за
результатами розгляду заяв про
перегляд судового рішення з підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
за перше півріччя 2013 р.

Так, ВСУ роз'яснив наступне: за нормами
статей 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК
України місцем постійного проживання
особи є жиле приміщення, в якому особа
постійно проживає, має передбачені ст.
64 ЖК України права користування цим
приміщенням і на яке за особою
зберігається це право й у разі
тимчасової відсутності, а отже, і право
на приватизацію разом з іншими членами
сім'ї (ст. 1, ч. 1 ст. 5, ст. 8 Закону України
від 19 червня 1992 р. № 2482-XII «Про
приватизацію державного житлового
фонду»). Усупереч наведеним положенням
закону суд помилково пов'язав право
осіб на приватизацію з фактом їхньої
реєстрації в спірній квартирі, яка
здійснюється на підставі Закону
України від 11 грудня 2003 р. № 1382-IV «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», а не з
їхнім правом на житло та фактом
проживання у квартирі (постанова
Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 30 січня 2013
р. у справі № 6-125цс12).

Встановлено, що на підставі
незаконного розпорядження Львівського
бюро приватизації відомчого житла
Львівської залізниці № 9832 від 08.11. 2004
року видано Свідоцтво про право
власності на квартиру серії САА № 015539
/а.с. 7/. Зазначене Свідоцтво про право
власності на квартиру посвідчує, що
квартира, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 дійсно належить на праві
приватної власності ОСОБА_5. Квартира
приватизована згідно з ЗУ «Про
приватизацію державного житлового
фонду». Свідоцтво видане згідно з
розпорядженням Львівського бюро
приватизації відомчого житла
Львівської залізниці № 9832 від 08.11. 2004
року.

Як судом встановлено вище,
розпорядження Львівського бюро
приватизації відомчого житла
Львівської залізниці № 9832 від 08.11. 2004
року є не законним, відтак правова
підстава Свідоцтва про право власності
на квартиру серії САА № 015539 відпала, що
в свою чергу є підставою для скасування
такого. Беручи до уваги, що Свідоцтво
про право власності на квартиру серії
САА № 015539, яке визнається судом
незаконним та скасовується, стало
підставою для видачі Витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 5687904 від 03.12. 2004 року /а.с. 15/
останні підлягає скасуванню.

Із наведеного слідує, що заявлені
позивачем позовні вимоги підставні, а
тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з
відповідачів солідарно в користь
позивача підлягають стягненню
документально підтверджені понесені
позивачем судові витрати.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 10,11, 57 - 61, ч. 1 ст. 88, ст.ст. 209, 212 - 215,
218 ЦПК України, ст. 21 Конституції
України, ст. 1, ч. 1 ст. 5, ст. 8 ЗУ «Про
приватизацію державного житлового
фонду», ст. ст. 1, 6, 9, 61, ч. 2 ст. 64 ЖК
України, ст. 29 ЦК України, ст. 3 СК
України, суд,-

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_1, - задоволити.

Визнати незаконним та скасувати
розпорядження від 08.11. 2004 року № 9832
Львівського бюро приватизації
відомчого житла Львівської залізниці
про передачу у власність ОСОБА_5
квартири АДРЕСА_1.

Визнати незаконним та скасувати
Свідоцтво про право власності на
квартиру серії САА № 015539 від 08.11. 2004
року, видане Львівським бюро
приватизації відомчого житла
Львівської залізниці, що посвідчує
право власності ОСОБА_5 на квартиру
АДРЕСА_1.

Визнати незаконним та скасувати Витяг
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно № 5687904 від 03.12. 2004 року,
виданий ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» ОСОБА_5 на
квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5,
Державного територіально - галузевого
об'єднання «Львівська Залізниця» в
користь ОСОБА_1 344, 00 грн. понесених
позивачем судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Пустомитівський районний суд, шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення, а
особами, які не були присутні в
судовому засіданні в 10-денний строк з
дня отримання копії цього рішення.

СуддяЄ. О. Данилів