Єдиний унікальний номер 237/174/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2105/2014
Головуючий у 1 інстанції
Доповідач Ларіна Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді
Зінов'євої А.Г.

Суддів
Ларіної Н.О., Азевича В.Б.,

при секретарі
Стефановій Я.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Мар'їнського
районного суду Донецької області від 22
липня 2013 року по цивільній справі за
позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
захист честі, гідності та
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Мар'їнського районного суду
Донецької області від 22 липня 2013 року
позовні вимоги задоволено частково:
зобов'язано ОСОБА_1 спростувати
поширену 22 листопада 2012 року відносно
ОСОБА_2 недостовірну інформацію в
частині твердження що позивач
«займався рекетом та перебував в СІЗО
Польщі» на першому засіданні
адміністративної комісії при
виконавчому комітеті Курахівської
міської ради, яке відбудеться після
вступу даного рішення суду в законну
силу, стягнуто з відповідача моральну
шкоду у розмірі одної гривні, вирішено
питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі та доповненні до
неї відповідач просила рішення суду
першої інстанції скасувати, визнати
зазначене рішення незаконним та у разі
прийняття судом рішення про новий
розгляд - справу розглянути у іншому
суді з підстав сталої практики,
зазначеного суду першої інстанції, на
користь посадових осіб.

В апеляційній скарзі та доповненні до
неї відповідач зазначила, що з'являлась
в судове засідання 27 березня 2013 року,
але ж воно було перенесено, тому вона
написала заяву про розгляд справи за її
відсутності. До того ж зазначає, що
суддя не відобразив, що у справі
приймав участь адвокат позивача, не
виконав запитів до правоохоронних
органів та не перевірив даний факти.

Також апелянт зазначила, що вважає
рішенням суду неправильним, та
постановленим з порушенням норм
матеріального права, а саме ст. 297, 299 ЦК
України та Постанови Пленуму Верхового
Суду України від 27 лютого 2009 року,
оскільки позивач є посадовою особою,
крім того він міг здійснювати тиск на
свідків, які є його підлеглими.

Крім того апелянт наполягала, що у
демократичній країні критика
посадової особи є нормою спів відносин
громадян та держави, та наполягала що
не посягала на честь ОСОБА_2 як фізичної
особи, лише критикувала його дії.

В апеляційній скарзі та доповненні
зазначено про безпідставне посилання
суду на практику Європейського Суду та
допущення ряду процесуальних порушень:
рішення не підписано суддею, не
скріплено печаткою, не надав для
ознайомлення протоколу судового
засідання.

Відповідач в судовому засіданні
апеляційного суду доводи апеляційної
скарги та додатків до неї підтримала,
просила її задовольнити, рішення суду
скасувати, постановити нове про
відмову в задоволенні позову.

Позивач та його представник в судовому
засіданні апеляційного суду проти
доводів апеляційної скарги заперечили,
просили її відхилити, рішення суду
залишити без змін.

Апеляційний суд, заслухавши
доповідача, думку сторін та
представника позивача, дослідивши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційну скаргу з доповненням слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд розглядає справу в
межах доводів апеляційної скарги - щодо
скасування рішення в частині
задоволених позовних вимог, тому в
інший частині рішення суду не
переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
правильно визначив правовідносини, які
склалися між сторонами і надав їм
відповідну оцінку.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач обіймає посаду заступника
голови м. Курахове Мар'їнського району,
є головою адміністративної комісії при
виконавчому комітеті. 22 листопада 2012
року відбулось засідання
адміністративної комісії при
виконавчому комітеті Курахівської
міської ради Донецької області по
розгляду справи про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.
150 КпАП України.

Судом першої інстанції з пояснень
свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
також встановлено, що 22 листопада 2012
року під час засідання
адміністративної комісії ОСОБА_1 було
допущено на адресу ОСОБА_2 висловлення
про «займання рекетирством та
перебування в СІЗО в Польщі».

Відповідно до ст. 3, 32 Конституції
України честь та гідність є найвищою
соціальною цінністю. Кожному
гарантується судовий захист права
спростовувати недостовірну інформацію
про себе і членів своєї сім'ї та права
вимагати вилучення будь-якої
інформації, а також право на
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, завданої збиранням,
зберіганням, використанням та
поширенням такої недостовірної
інформації.

У відповідності до ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає: у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

За правилами ст. 297, 299 ЦК України кожен
має право на повагу до його гідності та
честі на недоторканність своєї ділової
репутації.

За вимогами ст. 94, 277 ЦК України
юридична чи фізична особа, особисті
немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї та (або)
членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.
Спростування недостовірної інформації
здійснюється у такий же спосіб, у який
вона була поширена.

Повідомлення оспорюваної інформації
лише особі, якої вона стосується, не
може визнаватись її поширенням, якщо
особа, яка повідомила таку інформацію,
вжила достатніх заходів
конфіденційності для того, щоб ця
інформація не стала доступною третім
особам.

Поширенням відомостей є опублікування
їх у пресі, передача по радіо,
телебаченню, з використанням інших
засобів масової інформації,
викладенням в характеристиках, заявах,
листах повідомлення в публічних
виступах, а також в інший формі,
невизначеному колу осіб або хоча б
одній людині.

Відповідно до ст. 47-1 Закону України
«Про інформацію» оціночним судженням є
висловлювання, які не містять
фактичних даних, зокрема, критика,
оцінка дій, а також висловлювання, що не
можуть бути витлумачені як такі, що
містять фактичні дані. Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму
Верхового Суду України № від 27 лютого
2009 року «Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» при
розгляді справ зазначеної категорії
суди повинні мати на увазі, що
юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Під поширенням інформації слід
розуміти: опублікування її у пресі,
передання по радіо, телебаченню чи з
використанням інших засобів масової
інформації; поширення в мережі
Інтернет чи з використанням інших
засобів телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності (неповні або перекручені).

Аналіз законодавства України та
практика Європейського Суду з прав
людини, юрисдикція якого є обов'язковою
з усіх питань, що стосуються тлумачення
і застосування Конвенції про захист
прав і основних свобод людини,
ратифікованої Законом України від 17
липня 1997 року та судових рішень (праві
висновки) якого підлягають
застосуванню судами України при
ухваленні судових рішень, надають
можливість зробити висновок, що при
розгляді справ за вимогами про захист
честі і гідності та ділової репутації,
спростування недостовірної інформації
важливим є визначення: чи є відомості
на негативності яких наполягає позивач
інформацією (фактами) або оціночними
судженнями відповідача
розповсюджувача вказаної інформації,
висловленими ним на реалізацію своїх
власних поглядів та ідей, оскільки
існування фактів можна довести, тоді як
правдивість оцінних суджень доведенню
не підлягає. У своїх практиці
Європейський Суд вказує, що оціночних
суджень слід відносити у тому числі й
висловлювання, які не містять
фактичних даних, зокрема критики,
оцінка дій вживання мовних засобів на
зразок сатири, гіпербол, алегорій.

Відповідно до п. 25 зазначеної Постанови
Пленуму Верхового Суду України
спростування поширеної недостовірної
інформації має здійснюватися у такий
самий спосіб у який поширювалась
інформація.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
22 листопада 2012 року на засіданні
адміністративної комісії відповідачем
була поширена відносно позивача
інформація, а саме що він «займався
рекетом та перебував у СІЗО Польщі»,
факт розповсюдження підтверджений
свідками. Фактично така інформація є
звинуваченням позивача у вчинені
злочинних дій та порушує його особисті
немайнові права, тобто завдає шкоди
відповідним особистим немайновим
благам, а саме репутації позивача, що не
вчиняла протиправних дій. Спростування
недостовірної інформації
спростовується у спосіб її поширення -
шляхом спростування на першому
засіданні комісії, до того ж не стала
доступною необмеженому колу осіб

Висновок суду першої інстанції
відповідає нормам діючого
законодавства та встановленим
обставинам справи, оскільки судом
встановлено, що поширена інформація
стосується саме фізичної особи
позивача, а не посадовця, крім того ця
інформація дійсно є поширеною та стала
доступною членам адміністративної
комісії виконавчого комітету,
правдивість цієї інформації
відповідачем не доведена.

Доводи апеляційної скарги, що у
демократичній країні критика
посадової особи є нормою спів відносин
громадян та держави, що відповідач не
посягала на честь ОСОБА_2 як фізичної
особи, лише критикувала його дії,
апеляційний суд приймає критично,
оскільки встановлена судом інформація,
а саме що позивач «займався рекетом та
перебував у СІЗО Польщі» не стосується
його роботи та не є критикою чи
оціночним судженням його дій як
посадової особи. З наведеного вище
вбачається, що рішення суду відповідає
ст. 297, 299 ЦК України та зазначеній
Постанові Пленуму.

Доводи апеляційної скарги, що позивач
як посадова особа міг здійснювати тиск
на свідків оскільки вони є його
підлеглими, апеляційний суд приймає
критично, оскільки вони суду не
доведені, крім того свідки (як члени
адміністративної комісії) не є
підлеглими позивача.

Доводи апеляційної скарги, що суддя не
відобразив прийняття у справі участі
адвоката позивача, апеляційний суд
приймає критично, оскільки не
відображення у рішенні суду участі
адвоката позивача на висновки суду не
впливає.

Доводи апеляційної скарги щодо
розгляду справи за відсутності
відповідача, апеляційний суд приймає
критично, оскільки хоча й відповідач
написала заяву про розгляд справи за її
відсутністю, але ж не була позбавлена
права з'явитися до суду та надати
пояснення чи докази щодо позовних
вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо
клопотання відповідача визнати
зазначене рішення незаконним та у разі
прийняття судом рішення про новий
розгляд розглянути справу у іншому
суді, апеляційний суд приймає критично,
оскільки за діючим процесуальним
законодавством апеляційний суд, не
погоджуючись з рішенням суду може
скасувати оскаржене рішення, але ж
позбавлений процесуальної можливості
направлення справи на новий розгляд до
будь-якого суду.

Доводи апеляційної скарги щодо не
витребування судом даних від
правоохоронних установ та не перевірив
даний факти, апеляційний суд приймає
критично на підставі ч. 3 ст. 277 ЦК
України, оскільки за діючим
законодавством негативна інформація,
поширена про особу, вважається
недостовірною, якщо особа, яка її
поширила не доведе протилежного.
Відповідачем не надано доказів
достовірності інформації щодо
займання позивачем рекетирством та
перебування у СІЗО Польщі, не заявлено
клопотання про витребування таких
даних.

Доводи апеляційної скарги щодо
допущення судом першої інстанції
процесуальних порушень, а саме що
рішення не підписано суддею, не
скріплено печаткою, не надано для
ознайомлення протоколу судового
засідання, апеляційний суд приймає
критично, оскільки рішення та ухвала
суду від 23 січня 2013 року, які міститься
у матеріалах справи підписані суддею
та, у відповідності до діючого
процесуального законодавства, не
повинно скріплюватися печаткою суду.
Надання до ознайомлення з журналом
судового засідання проводиться за
заявою сторони (заява відповідача про
ознайомлення відсутня у справі) та не
ознайомлення з журналом судового
засідання на висновки суду не впливає.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та не дають
підстав вважати, що судом першої
інстанції були допущені порушення норм
матеріального та процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313-315
ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Мар'їнського районного суду
Донецької області від 22 липня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: