Справа № 761/7872/14-ц
Провадження №2/761/3400/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 липня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Михнюк
В.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Київської міської
ради, 3-я особа: ОСОБА_3 про визнання
права власності на частину будинку за
набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про визнання права власності
на частину будинку за набувальною
давністю, в якому просить визнати за
ним право власності за набувальною
давністю на 1/5 частини будинку АДРЕСА_1,
яка належала ОСОБА_4 та на 1/5 частини
будинку АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_5

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він
перебував у шлюбі з ОСОБА_4 з 14.10.1983 року,
яка була власником 2/5 частини будинку
АДРЕСА_1. Після реєстрації шлюбу з
ОСОБА_4 позивач проживав за вказаною
адресою. ОСОБА_3 в 1980 році зареєструвала
шлюб з колишнім чоловіком ОСОБА_4 -
ОСОБА_5, який в той час також проживав за
даною адресою. В 1990 році шлюб між
позивачем та ОСОБА_4 був розірваний,
також був розірваний шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_5

Після розірвання шлюбу позивач
виплатив вартість частини будинку
ОСОБА_4, яка обіцяла оформити з ним
договір купівлі-продажу, однак
оформлення договору купівлі-продажу не
відбулося, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_4
раптово виїхали разом із вказаної вище
адреси. З 1990 року позивач та третя
особа не бачили ОСОБА_4 та ОСОБА_5

15.08.2012 року позивач та третя особа
ОСОБА_3 зареєстрували шлюб.

Позивач з 1983 року безперервно, тобто 30
років, проживає в частині будинку за
адресою АДРЕСА_1, сплачує за
житлово-комунальні послуги та
підтримує технічний стан тієї частини
в якій він проживає.

Позивач, представник позивача та
третя особа в судовому засіданні
позовні вимоги підтримали, просили їх
задовольнити.

Представник відповідача Київської
міської ради в судове засідання не
з'явився, про час та місце слухання
справи повідомлявся належним чином,
27.05.2014 року направив до суду
заперечення, в яких просив відмовити в
задоволенні позову та розглядати
справу без його участі.

Таким чином, суд вважає за можливе
розглядати справу без участі
представника відповідача Київської
міської ради.

Вислухавши пояснення позивача,
представника позивача та третьої
особи, дослідивши докази, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому
шлюбі з 14.10.1983 року по 15.05.1990 року (а.с.
10-11).

Третя особа ОСОБА_3 та ОСОБА_5
перебували в зареєстрованому шлюбі з
14.05.1983 року по 15.05.1990 року (а.с. 9, 106).

Згідно довідки КП «ЖЕК «Татарка» від
15.01.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3
зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 з 1983
року (а.с. 17).

15.08.2012 року позивач ОСОБА_1 та третя
особа ОСОБА_3 зареєстрували шлюб (а.с. 23).

Як пояснили в судовому засіданні
позивач та третя особа, після
розірвання шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_4
виїхали з місця проживання за адресою
АДРЕСА_1 і з того часу вони їх не бачили.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 16.11.2006 року за заявою
ОСОБА_1 було визнано безвісно відсутнім
ОСОБА_5 з 01.07.1990 року (а.с. 12).

Також судом встановлено, що ОСОБА_4
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а ОСОБА_5
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с. 15, 16).

Отже, позивач ОСОБА_1 та третя особа
ОСОБА_3 не являються спадкоємцями після
смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки на
час їх смерті, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не
перебували в шлюбі, як і не перебували в
шлюбі ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Також судом встановлено, що після
смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спадкові
справи не заводились, що
підтверджується інформаційними
довідками зі спадкового реєстру (а.с.
93-96, 101-104).

Крім того, відповідно до інформації
Київського міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
від 21.05.2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
являються власниками по 1/5 частини
будинку АДРЕСА_1 (а.с. 72).

В судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 пояснили, що вони познайомилися
з позивачем та третьою особою в
середині 90-х років. З того часу вони
часто спілкуються, відвідують один
одного. Вони неодноразово були
свідками як позивач здійснював в
частині будинку, яку він займає, ремонт,
а саме: міняв підлогу, вікна, ремонтував
стелю, дах, оскільки будинок
побудований давно і знаходиться в
незадовільному стані. Під час
відвідування сім»ї позивача, свідки
ніколи не бачили ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Виходячи з наведеного вище, позивач
ОСОБА_1 разом з третьою особою ОСОБА_3
зареєстровані та проживають постійно
за адресою АДРЕСА_1 з 1983 року. Позивач
підтримує технічний стан будинку в
тій частині в якій він мешкає, також
сплачує комунальні послуги (а.с. 22,24-35,
53-56).

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації.

Частиною 2 ст. 344 ЦК України
передбачено, що особа, яка заявляє про
давність володіння, може приєднати до
часу свого володіння увесь час,
протягом якого цим майном володіла
особа, чиїм спадкоємцем
(правонаступником) вона є.

Право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
транспортні засоби, цінні папери
набуваються за рішенням суду (ч. 4 ст. 344
ЦК України)

Частиною 8 розділу ЦК України
«Прикінцеві та перехідні положення»
визначено, що правила статті 344
Цивільного кодексу України про
набувальну давність поширюються також
на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом.

Оскільки Цивільний кодекс України
набрав чинності 1 січня 2004 року, норма
ст. 344 ЦК України може застосовуватися
до правовідносин, які виникли після 1
січня 2004 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позивач ОСОБА_1 добросовісно
заволодів частиною будинку, яка
належала ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відкрито та
безперервно володіє ним протягом
останніх 30 роки, а тому відповідно до
ст. 344 ЦК України суд вважає за
необхідне визнати за ОСОБА_1 право
власності за набувальною давністю на 1/5
частини будинку АДРЕСА_1, яка належала
ОСОБА_4 та на 1/5 частини будинку АДРЕСА_1,
яка належала ОСОБА_5

Керуючись ст. 181, 344 ЦК України, ст.ст. 10,
11, 59, 60, 88, 212, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за
набувальною давністю на 1/5 частини
будинку АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4 та
на 1/5 частини будинку АДРЕСА_1, яка
належала ОСОБА_5 та становить загальну
площу 72,8 кв.м, з якої житлова площа 53,8
кв.м, підсобна 19 кв.м.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі протягом 10 днів апеляційної
скарги з дня його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя