АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6725/2014 Головуючий у
1-й інстанції: Саадулаєв А.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Семенюк
Т.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 на рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 26 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 рокупредставник позивача
звернувся в суд із зазначеним позовом,
в якому, з урахуванням уточнених вимог,
просив стягнути з відповідача на
користь позивача 175 023,79 грн. у
відшкодування матеріальної шкоди, 20
000,00 грн. моральної шкоди та судові
витрати.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
внаслідок ДТП, ОСОБА_1 визнано винним у
вчиненні правопорушення, яким
спричинено матеріальний збиток, що
підлягає стягненню у судовому порядку.

Крім того, позивачу було завдано
моральної шкоди, що полягає в душевних
стражданнях та оцінена у 20 000,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 26 березня 2014 року -
позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
матеріальну шкоду у розмірі 173 268 грн. 77
коп., моральну шкоду у розмірі 10 000,00
грн., 1790,04 грн. - судового збору, 1707,48 грн.
витрат на проведення судової
експертизи та 1023 грн. витрат на правову
допомогу.

В задоволенні іншої частини позову -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник відповідача подала
апеляційну скаргу, в якій просить
змінити рішення в частині стягнення
моральної шкоди та витрат на правову
допомогу, та відмовити у задоволенні
позову в цій частині, посилаючись на те,
що суд ухвалив його з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки не відповідають обставинам
справи та наявним в матеріалах справи
доказам.

Вказує, що в матеріалах цивільної
справи відсутні докази того, що саме
позивач користувалася даним
автомобілем.

Крім того, на момент ДТП автомобілем
позивача керував ОСОБА_4.

Зазначає, що суд не постановляв ухвалу
про допуск до участі у справі ОСОБА_5 як
особу, яка надає правову допомогу.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав:

Задовольняючи позов частково, суд
виходив з того, що ОСОБА_1 в судовому
порядку був визнаний винним у скоєнні
ДТП, тому обов'язок по відшкодуванню
матеріальної і моральної шкоди має
бути покладено саме на нього.

Проте, в повній мірі з таким висновком
суду колегія суддів не погоджується з
огляду на наступне:

Судом встановлено, що 11.03.2013 року
сталося ДТП, внаслідок якої, автомобілю
позивача було завдано матеріальної
шкоди відповідачем, який постановою
Дарницького районного суду м. Києва від
05.06.2013 року визнаний винним у вчинені
правопорушення.

Представник відповідача погоджується
з рішенням суду в частинні стягнення
матеріальної шкоди у розмірі 173 268,77
грн., проте ставить питання про зміну
рішення в частині розміру моральної
шкоди та витрат на правову допомогу.

Колегія суддів, з доводами апеляційної
скарги погоджується частково з оглядку
на таке.

Відповідно до вимог ст..23 ,1167 ЦК України
особа, якій завдано збитків, має також
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності та справедливості. Моральна
шкода відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування. Моральна
шкода відшкодовується одноразово, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Розглядаючи позови про відшкодування
моральної шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, слід
враховувати, що згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК
України моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншими ушкодженнями
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку зі
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено,
що моральна шкода відшкодовується
грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності та справедливості.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму
Верховного суду України №4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру,
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства, моральна шкода може
полягати у моральних переживаннях у
зв'язку із знищенням чи пошкодженням
майна, у порушенні нормальних життєвих
зв'язків через неможливість
продовження активного громадського
життя, порушенні стосунків з
оточуючими людьми, при настанні інших
негативних наслідків.

Ухвалюючи рішення про стягнення з
відповідача 10 000,00 грн. у відшкодування
моральної шкоди, суд не навів
переконливих мотивів повноти
наявності заподіяння душевних
страждань з урахуванням пошкодження
майна позивача, а також інших
негативних наслідків, а тому колегія,
виходячи із засад розумності та
справедливості, вважає за необхідне
зменшити розмір моральної шкоди до 1000
грн.

Крім того, неможливість користування
автомобілем протягом року не є
підставою для визначення розміру
моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Щодо вимог апелянта про скасування
рішення в частині витрат на правову
допомогу, то вони є безпідставними, з
огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця у
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

З матеріалів справи убачається, що між
позивачем та адвокатом ОСОБА_5 було
укладено угоду про надання правової
допомоги від 10.06.2013 року (а.с.58). Того ж
дня Шевченківською колегією адвокатів
м. Києва було видано ордер серії КВ
№012524.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
стягнення з відповідача витрат на
правову допомогу в розмірі 1023 грн.,
оскільки такі витрати підтверджуються
квитанціями до прибуткового касового
ордера №4111 від 26.06.2013 року на суму 100
грн. та №4339 від 25.03.2014 року на суму 1000
грн. (а.с.133-134).

Твердження апелянта про те, що в
матеріалах справи відсутні докази
того, що ОСОБА_5 є фахівцем в галузі
права не заслуговують на увагу суду,
оскільки в ордері від 10.06.2013 року,
посвідченому печаткою Шевченківською
колегією адвокатів м. Києва вказано, що
ОСОБА_5 є адвокатом.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Отже, на підставі викладеного, колегія
у частині вирішення спору щодо
стягнення моральної шкоди змінює
рішення, зменшуючи суму стягнення, в
іншій частині рішення слід залишити
без змін за відсутності підстав до
скасування в тій частині.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,313,314,316 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 26 березня 2014 року в
частині відшкодування моральної
шкоди змінити, зменшити розмір
стягнутої моральної шкоди з 10 000,00 грн.
до 1 000,00 грн.

В іншій частині рішення залишити без
зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:
Судді: