Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2014 року Справа №607/3159/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.

при секретарі судового засідання:
Борисевич І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про
стягнення коштів -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, надалі позивач, звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_2, надалі відповідач,
за участю третьої особи ОСОБА_3, в якому
просить стягнути із ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 25 000 грн. та
13 500 доларів США у гривневому
еквіваленті станом на дату ухвалення
рішення.

В судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги
підтримує, в їх обгрунтування
посилається на ті обставини, що ОСОБА_2
від ОСОБА_1 через свого представника
ОСОБА_3 отримано грошові кошти в сумі
25000 грн. та 13500 доларів США, в
підтвердження чого відповідач написав
розписки. Однак, ОСОБА_2 отримав вказану
суму коштів без достатніх на те
правових підстав, він не був стороною
договору купівлі-продажу, не мав
довіреності на представлення
інтересів продавця по договору -
ОСОБА_4, із змісту складених ним
розписок про отримання коштів не
вбачається, що ОСОБА_2 діяв в інтересах
сторін договору купівлі-продажу, між
сторонами по справі відсутності
будь-які договірні відносини, а відтак,
отримані кошти підлягають поверненню
ОСОБА_1 як такі, що отримані без
достатніх правових підстав в порядку
ст. 1212 ЦК України.

Відповідач позовні вимоги не визнає з
тих підстав, що він є неналежним
відповідачем у справі. Кошти, сума яких
вказана ним у розписцах були отримані
від ОСОБА_3, який діяв від імені покупця
по договору ОСОБА_1 по продажу
обладнання для цегельного заводу і в
подальшому були передані ним продавцю
ОСОБА_4, яка і уповноважила його на їх
отримання. При написанні розписок та
передачі коштів будь-яких заперечень
ОСОБА_3 не висував. Разом з тим, просить
суд застосувати наслідки пропуску
строку позовної давності для звернення
до суду.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому
засідання вважає, що заявлені позовні
вимоги ОСОБА_1 є безпідставними. При
передачі коштів діяв від імені ОСОБА_5,
який і розпорядився надати кошти
ОСОБА_2 на виконання договору
купівлі-продажу обладнання, укладеного
із продавцем ОСОБА_4, якій повинні були
передаватися кошти по розписках. Проте,
під час судових дебатів відзначив, що
не знає з якою метою ОСОБА_2 отримував
кошти по розписках.

Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача і третьої особи
встановив наступне.

14 травня 2007 року між продавцем ОСОБА_6
та покупцем ОСОБА_1, від імені якого
діяв ОСОБА_3 був укладений договір
купівлі-продажу, за умовами якого
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю 1/2 частину
транспортера для переміщення цегли,
преси по виготовленню цегли ФМК-8 та
ФМК-21, далі обладнання цегельного
заводу, яке знаходиться в АДРЕСА_1, а
покупець зобов'язується прийняти
об'єкт продажу, сплатити ціну продажу і
виконати умови, що визначені в цьому
Договору. Вартість об'єкта продажу
становить 42 600 доларів США, що
еквівалентно становить 215 130 грн.

В пункті 2.2 Договору сторони
передбачили порядок розрахунків, а
саме кошти покупця в сумі 215130 грн.
оплачуються з моменту підписання
даного договору готівковим
розрахунком поетапно з розстрочкою
платежу в наступному порядку:

- до 01 серпня 2007 року покупець
вносить суму в розмірі 126 250 грн., що
еквівалентно становить 25 000 доларів
США, з яких 50 500 грн. - завдаток;

- до 01 грудня 2007 року покупець
вносить суму в розмірі 25 250 грн., що
еквівалентно 5000 доларів США;

- до 01 грудня 2008 року покупець
вносить суму в розмірі 63 630 грн., що
еквівалентно 12 600 доларів США.

Згідно умов п. 3.1 Договору передача
покупцю об'єкта продажу здійснюється
продавцем протягом п'яти робочих днів з
моменту надходження коштів за об'єкт
купівлі-продажу у розмірі повної плати,
яка встановлена п. 2.2 цього Договору.

14 травня 2007 року між продавцем ОСОБА_4
та покупцем ОСОБА_1, від імені якого
діяв ОСОБА_3 був укладений договір
купівлі-продажу, за умовами якого
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю 1/2 частину
транспортера для переміщення цегли,
преси по виготовленню цегли ФМК-8 та
ФМК-21, далі обладнання цегельного
заводу, яке знаходиться в АДРЕСА_1, а
покупець зобов'язується прийняти
об'єкт продажу, сплатити ціну продажу і
виконати умови, що визначені в цьому
Договору. Вартість об'єкта продажу
становить 42 600 доларів США, що
еквівалентно становить 215 130 грн.

В пункті 2.2 Договору сторони
передбачили порядок розрахунків, а
саме кошти покупця в сумі 215130 грн.
оплачуються з моменту підписання
даного договору готівковим
розрахунком поетапно з розстрочкою
платежу в наступному порядку:

- до 01 серпня 2007 року покупець
вносить суму в розмірі 126 250 грн., що
еквівалентно становить 25 000 доларів
США, з яких 50 500 грн. - завдаток;

- до 01 грудня 2007 року покупець
вносить суму в розмірі 25 250 грн., що
еквівалентно 5000 доларів США;

- до 01 грудня 2008 року покупець
вносить суму в розмірі 63 630 грн., що
еквівалентно 12 600 доларів США.

Згідно умов п. 3.1 Договору передача
покупцю об'єкта продажу здійснюється
продавцем протягом п'яти робочих днів з
моменту надходження коштів за об'єкт
купівлі-продажу у розмірі повної плати,
яка встановлена п. 2.2 цього Договору.

Відповідно до наданих продавцем ОСОБА_6
розписок від 17.06.2007р. він отримав від
ОСОБА_3 в рахунок завдатку за придбання
обладнання цегельного заводу згідно
договору №2 купівлі-продажу 8 500 доларів
США. 03 вересня 2007 року отримав від
ОСОБА_1 гроші в сумі 75 750 грн., що
еквівалентно 15 000 доларів США згідно
договору від 14.05.2007р. за обладнання
цегельного заводу. 15 січня 2008 року
отримав від ОСОБА_3 гроші в сумі 25 000 грн.
за продажу обладнання цегельного
заводу, розташованого в с. Остап'є
Підволочиського району.

Відповідно до розписки від 03.09.2007 року
ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_1 гроші в сумі
75 750 грн., що еквівалентно 15 000 доларів
США згідно договору від 14 травня 2007
року за обладнання цегельного заводу.

Також, ОСОБА_2 згідно розписки від
17.06.2007р. отримав від ОСОБА_3 в рахунок
завдатку за придбання обладнання
цегельного заводу згідно договору
купівлі-продажу №1 8 500 доларів США.
Згідно розписки від 09.08.2008р. ОСОБА_2
отримав від ОСОБА_3 цеглу на суму 25 000
грн., що еквівалентно 5 000 доларів США в
рахунок оплати за обладнання
цегельного заводу згідно договору. 15
січня 2008 року ОСОБА_2 отримав по
розписці від ОСОБА_3 оплату за
обладнання цегельного заводу згідно
договору в сумі 25 000 грн.

Зважаючи на подані розписки та умови
договорів щодо оплати вартості
обладнання суд прийшов до висновку, що
покупець ОСОБА_1 не належним чином
виконував умови договорів
купівлі-продажу від 14.05.2007р. щодо
дотримання графіку сплати коштів за
обладнання.

При розгляді Підволочиським районним
судом Тернопільської області 19.10.2012р.
справи №2/1915/258/2012 було встановлено, що
із наданих суду розписок в період із 17
червня 2007 року по січень 2008 року ОСОБА_4,
ОСОБА_2, а також ОСОБА_6 отримували від
ОСОБА_3, ОСОБА_1 грошові кошти на
загальну суму в розмірі 312 000 грн. в
рахунок виконання умов договору від
14.05.2007р., тобто за обладнання цегельного
заводу.

В судовому засіданні сторони по справі
не заперечили того факту, що в рішенні
Підволочиського районного суду від
19.10.2012р. у справі №2/1945/258/2012
досліджувалися розписки, які
знаходиться в матеріалах даної
цивільної справи.

Крім цього, рішенням Господарського
суду Тернопільської області від
27.11.2012р. по справі №6/112-2070, яке вступило
в законну силу, розірвано договір
купівлі-продажу обладнання від 14.05.2007р.,
укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_1, а також
розірвано договір купівлі-продажу
обладнання від 14.05.007р., укладений між
ОСОБА_4 та ОСОБА_1

Як вбачається із тексту рішення
Господарського суду Тернопільської
області від 27.11.2012р. підставою, що
послужило для розірвання договорів
купівлі-продажу від 14.5.2007р. є порушення
продавцем ОСОБА_5 умов договорів щодо
своєчасності проведення оплати за
обладнання.

Тобто, із досліджених доказів, а саме
наданих відповідачем розписок, ОСОБА_2
отримав 8 500 доларів США, 25 000 грн., а
також суму 25 000 грн., що еквівалентно
станом на дату укладення розписки
(09.08.2008р.) 5 000 доларів США в перерахунку
на вартість будівельних матеріалів.

Таким чином, позивач просить стягнути
із ОСОБА_2 на його користь кошти в сумі 13
500 доларів США та 25 000 грн. як такі, що
отримані без достатньої правової
підстави.

Дослідивши норми чинного
законодавства та зібрані у справі
докази, суд прийшов до висновку, що в
задоволенні позовних вимог слід
відмовити, виходячи з наступних
підстав.

Стаття 627 Цивільного кодексу України, з
посиланням на статтю 6 Кодексу
передбачає, що сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно договору купівлі-продажу
обладнання від 14.05.2007р., який в
подальшому був розірваний за рішенням
суду, його сторони - продавець ОСОБА_4 та
покупець ОСОБА_1, від імені якого діяв
ОСОБА_3, досягнули всіх істотних його
умов, тобто договір був укладений.

Продавець по договору ОСОБА_4
отримувала кошти за обладнання згідно
розписки від 03.09.2008р. самостійно від
ОСОБА_1, так і від ОСОБА_2 по розписках
від 09.08.2008р., від 17.06.2007р., від 15.01.2008р.,
який в свою чергу отримав кошти від
ОСОБА_3, діючого від імені ОСОБА_1 Кошти,
вказані у зазначених розписках
спрямовувалися на виконання договору
купівлі-продажу обладнання від 14.05.2007р.,
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, що
підтверджується рішенням
Підволочиського районного суду
Тернопільської області від 19.10.2012р.,
рішенням Господарського суду
Тернопільської області від 27.11.2012р., а
також поясненнями відповідача і
показами свідка ОСОБА_4, наданими в
судовому засіданні щодо того факту, що
вона уповноважила свого чоловіка
ОСОБА_2 отримати кошти від ОСОБА_1 за
продаж обладнання по договору
купівлі-продажу і нею вони отримані.

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що
він представляв інтереси покупця
ОСОБА_1, який і передавав кошти на
купівлю обладнання цегельного заводу.
Кошти, які отримані ОСОБА_2 по
розписках, а також будівельні
матеріали ним передані за
розпорядженням ОСОБА_1 на виконання
договору купівлі-продажу. Кошти
надавалися ОСОБА_2 із тих підстав, що
саме він займався всіма справами, а
ОСОБА_4 лише зареєстрована як
підприємець і була власником
обладнання по документах.

Крім цього суд зазначає, що дії,
вчинений ОСОБА_2, а саме отримання
коштів від ОСОБА_3 по розписках від
17.06.2007р., 09.08.2008р. та 15.01.2008р. були
схвалені як ОСОБА_4 - продавцем по
договору купівлі-продажу, так і
покупцем ОСОБА_1, від імені якого діяв
ОСОБА_3

У відповідності до статті 1212
Цивільного кодексу України, особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Однак, суд зазначає, що в даному випадку
не можливо застосувати до відносин, які
виникли між сторонами - ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 статтю 1212 Цивільного кодексу
України та зобов'язати ОСОБА_2
повернути кошти, які ним отримані
згідно розписок від 17.06.2007р., 09.08.2008р.,
15.01.2008р., які є чинними, на виконання
договору купівлі-продажу обладнання
від 14.05.2007р., тобто кошти отримані
відповідачем на правових підставах.
Договір від 14.05.2007р. розірваний в
судовому порядку за істотне порушення
покупцем ОСОБА_1 його умов в частині
проведення своєчасності оплати, а тому
для позивача настають наслідки,
передбачені ст. 653 ЦК України.

Поряд з цим, суд відмовляє відповідачу
у задоволенні його клопотання про
застосування наслідку пропуску
позовної давності для звернення до
суду приймаючи до уваги дату складення
розписок, оскільки заперечене
представником позивача з посиланням на
ті обставини, що спірні відносини між
сторонами виникли ще у 2010 році через
подання позовної заяви ОСОБА_6, ОСОБА_4
до ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Підволочиського
районного суду щодо розірвання
договору купівлі-продажу цегельного
заводу від 15.06.2007р., визнання недійсною
реєстрації права власності на
цегельний завод, і ОСОБА_1 скористався
своїм правом на подання позову про
стягнення коштів за наслідками
ухваленого Господарським судом
Тернопільської області від 27.11.2012р. по
справі №6/112-2070 рішення, яким були
розірванні договори купівлі-продажу
від 14.05.2007р.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст.ст. 525, 530, 1212 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 60, 88, 212, 218, 223, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 про
стягнення із ОСОБА_2 коштів в сумі 25 000
грн. та 13 500 доларів США - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційної скарги не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Дзюбановський Ю.І.