АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 215/6568/13-ц
Провадження 22ц/774/909/к/14
Доповідач - Остапенко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

14 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі :

головуючого судді: Остапенко В.О.

суддів: Грищенко Н.М.,
Турік В.П.

при секретарі: Кузьміній Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Тернівського районного
суду м. Кривого Рогу від 26 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням,
вселення, встановлення порядку
користування житловим приміщенням, -

особи, які беруть участь у розгляді
справи:

позивач - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3, звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні житловим
приміщенням, вселення, встановлення
порядку користування житловим
приміщенням, посилаючись на те, що з 1997
року перебуває з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, від шлюбу у них
народився син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, в
період шлюбу ними за спільні кошти було
придбано чотирикімнатну квартиру
АДРЕСА_1, право власності
зареєстровано за позивачем. В даний час
спільне проживання з чоловіком
припинене, вона з дитиною винаймає
житло, та не має можливості проживати
та користуватись квартирою як власник.

Позивач просила суд усунути перешкоди
у корстуванні квартирою, вселити їх з
сином у вказану квартиру, визначити
порядок користування квартирою
АДРЕСА_1 виділивши їй разом з сином
кімнату 2-а площею 12,6 кв.м та кімнату 4-а
площею 9, 4 кв.м загальною житловою
площею обох кімнат 22 кв.м. та лоджію ІІ
площею 2,6 кв.м.

Виділити відповідачу в особисте
користування кімнату 1-а площею 17,3 та
кімнату 3-а площею 7,2 кв.м. загальною
житловою площею обох кімнат 24,5 кв.м. та
лоджію І площею 2 кв.м., залишивши у
загальному користуванні - ванну
кімнату площею 2,5 кв.м, кухню площею 8,8
кв.м., вбиральню площею 0,9 кв.м.,
вбудовану шафу площею 2,7 кв.м., коридор
площею 11,2 кв.м.

Стягнути з відповідача на користь
позивача судовий збір в сумі 229, 40 грн.

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 26 лютого 2014 року
позов задоволено усунунуто ОСОБА_3
перешкоди в корстуванні квартирою
АДРЕСА_1, вселено ОСОБА_3 разом з
малолітнім сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в
квартиру АДРЕСА_1.

Встановлено порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 загальною площею 77,2
кв.м. житловою площею 46,5 кв.м. виділивши
ОСОБА_3 та її малолітньому сину ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 в користування: кімнату № 7
житловою площею 12,6 кв.м., кімнату № 4
житловою площею 9,4 кв.м. та лоджію «ІІ»
площею 2,6 кв.м.

Виділено в користування ОСОБА_2 кімнату
№ 6 площею 17,3 кв.м., кімнату № 8 площею 7,2
кв.м., лоджію «І» площею 2, 0 кв.м.

Кухню, коридор, ванну кімнату,
вбиральню, вбудовану шафу - залишено в
загальному користуванні сторін -
ОСОБА_3, ОСОБА_2

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судовий збір в сумі 229, 40 грн.

В апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про скасування рішення
суду першої інстанції з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема позивачем не надано доказів
перешкоджання відповідачем в
користуванні нею спірною
квартирою.позивачем не надано акту
огляду житлового приміщення службою у
справах дітей виконавчого комітету чи
відповідає дана квартира санітарним
нормам та умовам для проживання
малолітньої дитини.

Крім того, в складі спільного майна
подружжя, є інше майно, придатне для
проживання позивача та дитини .

В запереченнях на апеляційну скаргу
позивач просить апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.09.1997 року між
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 було укладено шлюб,
зареєстрованого відділом РАЦС
виконкому Тернівської районної ради м.
Кривого Рогу, про що зроблено запис №
451.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8)

05 листопада 2004 року між ОСОБА_6, ОСОБА_7
та ОСОБА_3 укладено договір купівлі -
продажу квартири АДРЕСА_1, право
власності на нерухоме майно
зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке
БТІ» за позивачем (а.с. 9-10).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач як власник має право володіти
та користуватись власним майном, а тому
права позивача підлягають захисту
шляхом вселення її разом з сином до
спірної квартири та усунення перешкод
в її користуванні.

Колегія суддів погоджується з
вищенаведеними висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 319 ЦК України
власник майна володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону, згідно ст. 391
ЦК України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного
законодавства України дає підстави для
висновку про те, що у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод, у тому
числі шляхом звернення до суду за
захистом свого майнового права,
зокрема, з позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася 17
липня 1997 року відповідно до Закону
України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР
"Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, Першого протоколу та протоколів
№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено
принцип непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК
України).

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК
України).

Права власника житлового будинку
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

З метою захисту своїх житлових прав
позивач ОСОБА_3 звернулась з позовом
про усунення перешкод у користуванні
квартирою шляхом вселення та
визначення порядку користування
житлом, на реалізацію якого вони мають
право.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої
інстанції вірно встановив обставини
справи й обґрунтовано дійшов висновку
про вселення позивача разом з сином в
спірну квартиру, виходячи з наявності у
позивача права на користування
вказаною квартирою.

Погоджується колегія суддів й з
визначеним районним судом порядком
користування квартирою, оскільки такий
порядок відповідає вимогам закону,
обставинам справи та інтересам кожного
із співвласників.

Доводи відповідача щодо відсутності
доказів перешкоджання ним в
користуванні спірною квартирою та
відсутністю акту огляду житлового
приміщення службою у справах дітей ,
спростовуються встановленими
обставинами та матеріалами справи.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що в складі спільного майна подружжя, є
інше майно, придатне для проживання
позивача та дитини, колегія суддів не
бере до уваги, оскільки на даний час
квартира належить на праві приватної
власності ОСОБА_3, а тому вона
відповідно до ст.ст. 150, 155 ЖК України,
має право розпоряджатись спірною
квартирою на свій розсуд.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
висновки суду відповідають обставинам
справи, в той час як доводи апеляційної
скарги правильності висновків суду
першої інстанції не спростовують, у
зв'язку з чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м.
Кривого Рогу від 26 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підпис/