№ 245/710/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2014 року. Старобешівський
районний суд Донецької області у
складі: головуючого - судді Дехти Р.В.,
при секретарі Іваницькій Л.Ю.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні в смт. Старобешеве Донецької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житлом, третя особа - відділ паспортної,
реєстраційної і міграційної роботи
Старобешівського РУ ГУ МВС України в
Донецькій області, -
19 березня 2014 року до
Старобешевського районного суду
Донецької області звернувся ОСОБА_1 з
позовом до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням та свої вимоги
мотивував тим, що йому належить
житловий будинок АДРЕСА_1. За вказаною
адресою значаться зареєстрованою
відповідачка по справі, яка за
зареєстрованою адресою не мешкає понад
3 роки, має інше постійне місце
Позивач просив визнати ОСОБА_2 такою, що
втратила право користування житловим
будинком за адресою: АДРЕСА_1 та зняти
її з реєстрації місця проживання у
Відділі паспортної, реєстраційної і
міграції роботи Старобешівського РУ ГУ
МВС України в Донецькій області за
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні не
з'явився, надав суду заяву, згідно якої
позов підтримав у повному обсязі,
просив його задовольнити, проти
ухвалення заочного рішення не
заперечував, просив справу розглянути
за його відсутності.
Відповідачка ОСОБА_2 у судовому
засіданні не з'явилась, належним чином
була повідомлена про дату, час та місце
розгляду справи, що підтверджується
оголошенням у пресі від 29.04.2014 року, про
причини неявки суд не повідомила, тому
суд вирішує справу на підставі наявних
у ній даних і доказів у відповідності з
вимогами ч.1 ст. 224 ЦПК України та
постановляє заочне рішення..
Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає що позов підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.
Рішення суду повинно відповідати
вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На підставі ст. 72 Житлового кодексу
України визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №2 від 12.04.1985
року( зі змінами внесеними ППВСУ №15 від
25.05.1998 року) у справах про визнання
наймача або члена його сім'ї таким, що
втратив право користування житловими
приміщенням, судам необхідно
з'ясовувати причини відсутності
відповідача понад встановлені строки.
В разі їх поважності суд може
продовжити пропущений строк.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на
підставі договору дарування від 16.09.2003
року належить житловий будинок, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. За
вказаною адресою з 25.02.2009 року
значиться зареєстрованою відповідачка
- ОСОБА_2, що підтверджується довідкою
від 20.02.2014 р. та копією домової книги.
Але, за вказаною адресою ОСОБА_2 не
мешкає з 2010 року і до теперішнього часу,
що підтверджується актом перевірки
проживання від 25.07.2013 року депутатом
Комсомольської міської ради Буслаєвим
Олександром Віталійовичем у
присутності ОСОБА_4 і ОСОБА_5.

У відповідності до положення ч.2 ст.107 ЖК
України, член сім'ї який вибув на
постійне місце проживання в інше жиле
приміщення, втрачає право користування
жилим приміщенням з якого вибув.

Відповідачка порушує право ОСОБА_1, як
власника, користуватись, володіти та
рас поряджатися будинком АДРЕСА_1

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Суд, оцінивши докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів,
що відповідає ст. 212 ЦПК України,
враховуючи, що ОСОБА_2, як член сім'ї
позивача ОСОБА_1 відсутня без поважних
причин понад три роки за місцем
реєстрації, вирішив задовольнити
вимоги позивача в частині визнання
ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування житловим будинком
АДРЕСА_1.

На підставі ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на

підставі судового рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою.

На підставі Наказу МВС України від
22.11.2012 № 1077 зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 18 грудня
2012 року за № 2109/22421 було затверджено
Порядок реєстрації місця проживання та
місця перебування фізичних осіб в
Україні та зразків необхідних для
цього документів.

Згідно п. 1.3 зазначеного вище Порядку
реєстрація/зняття з реєстрації місця
проживання/перебування здійснюється
управліннями, відділами (секторами)
Державної міграційної служби України
(ДМС України) в районах, районах у
містах, містах обласного,
республіканського (Автономної
Республіки Крим) значення
(територіальний підрозділ ДМС України)
у день подання особою документів.

Відповідно до п. 3.1 Порядку зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі судового
рішення, яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою.

На підставі зазначеного вимога
позивача ОСОБА_1 про зняття
відповідачки ОСОБА_2 з реєстрації за
адресою: АДРЕСА_1 задоволенню не
підлягає, оскільки зняття з реєстрації
місця проживання особи відноситься
виключно до компетенції ДМС України, її
відділів та територіальних
підрозділів.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України,
стороні на користь якої ухвалено
рішення присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

З урахуванням викладеного, суд вважає
необхідним стягнути з відповідачки на
користь позивача судовий збір у
розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 6, 10, 11, 14, 57, 88, 212-215, 218, 224
ЦПК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України №2 від 12.04.1985 року, ст.ст. 9, 72
Житлового кодексу Української РСР,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житлом, третя особа -
відділ паспортної, реєстраційної і
міграційної роботи Старобешівського
РУ ГУ МВС України в Донецькій області -
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
такою, що втратила право користування
житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплачену суму судового збору в розмірі
243,60 грн.

У задоволенні інших вимог відмовити
повністю.

Роз'яснити позивачу ОСОБА_1, що для
зняття з реєстрації місця проживання
ОСОБА_2 він може звернутись до
Старобешівського РС ДМС України в
Донецькій області з рішенням суду, яке
набрало законної сили.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
У разі відмови у задоволенні цієї заяви
відповідач може оскаржити заочне
рішення до апеляційного суду в
загальному порядку.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Донецької області через
Старобешівський районний суд протягом
10 днів з дня його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Р.В. Дехта

16.05.2014