справа №176/1327/13-ц
провадження №2/176/598/13
РІШЕННЯ

Іменем України

13 травня 2014 р.
Жовтоводський
міський суд

Дніпропетровської
області

у складі: головуючої - судді
Павловської І.А.,

при секретарі Кіняк Т.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Жовті
Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про вселення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 23 травня 2013 року звернувся до
суду із позовними заявами, де просив
надати йому у володіння та
користування кімнату жилою площею 16,9
кв.м. та балкон площею 0,9 кв.м., а ОСОБА_2
кімнати жилою площею 12,0 кв.м. та 10,2 кв.м.
і лоджію площею 1,4 кв.м. у квартирі
АДРЕСА_1, при цьому кухню, коридор,
ванну кімнату, туалет, вбудовану шафу
залишити у їх загальному користуванні.
Також просив вселити його у зазначене
житлове приміщення.

Ухвалою Жовтоводського міського суду
Дніпропетровської області від 19 червня
2013 року вказані позови ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про надання йому у володіння та
користування частки квартири в натурі
та про вселення об'єднані в одне
провадження.

01 квітня 2014 року позивач звернувся до
суду із заявою про відмову від позову в
частині надання у володіння та
користування частки квартири в натурі
і просив розглянути лише вимоги про
вселення у квартиру АДРЕСА_1.

На обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що 15 жовтня 1993 року між
ним та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, від
якого вони мають двох неповнолітніх
дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2. При цьому, рішенням
Жовтоводського міського суду від 27
січня 2012 року шлюб розірвано.

Однак, під час шлюбу 3 грудня 1997
року, згідно договору купівлі-продажу
нерухомого майна №328, зареєстрованого
на товарній біржі "Нове Століття", ним
придбана квартира АДРЕСА_1 загальною
площею 67,3 кв.м. За вказаною адресою, на
даний час, він та ОСОБА_2 є
зареєстрованими. Рішенням
Жовтоводського міського суду від 16
серпня 2012 року за відповідачем визнано
право власності на ? частки квартири,
власником іншої 1/2 частини квартири є
позивач. При цьому, останній зазначає
що ОСОБА_2 не дає йому доступу у
квартиру та користується нею
самостійно, що перевищує її частку.
Угоди між ними про володіння та
користування його часткою квартири не
досягнуто, при цьому відповідачка
уникає розмов та не відповідає на
телефоні дзвінки. На даний час він
проживає за іншою адресою, і має ключі
від спірної квартири, однак не має
ключів від вхідних дверей у тамбур,
оскільки замки змінені. У зв'язку з чим
він позбавлений можливості
користуватись належним йому майном. За
таких обставин позивач вимушений був
звернутися до правоохоронних органів,
однак йому рекомендовано звернутися до
суду за захистом свого порушеного
права власності.

У судовому засіданні позивач
підтримав позов, посилаючись на
викладені в ньому підстави, просив
задовольнити у повному обсязі. При
цьому ОСОБА_1 зауважив, що відповідач
позбавляє його права користуватись
належною йому частиною квартири. Також
зазначив, що на даний час проживає у
іншому приміщенні, а за адресою
АДРЕСА_1 мешкає ОСОБА_2 та їх спільні
неповнолітні діти. Він, маючи ключі
лише від одного з двох замків
вмонтованих до вхідних дверей
квартири, і не маючи ключів від замків,
що зачиняють двері у тамбур,
позбавлений можливості потрапити до
належного йому житлового приміщення,
де є зареєстрованим. У позасудовому
порядку він не має можливості вирішити
даний спір, оскільки відповідач не
бажає розмовляти із ним.

Відповідач та її представник ОСОБА_3, що
діє відповідно довіреності від 29
листопада 2012 року, зареєстрованої в
реєстрі за № 1585, заперечували проти
позову та просили відмовити в його
задоволенні у повному обсязі. При
цьому, зауважили, що квартира АДРЕСА_1 є
спільною власністю сторін, однак
проживає у ній ОСОБА_2 із
неповнолітніми дітьми, позивач з 2011
року мешкає у своєї матері. Вказали, що
відповідач не чинить жодних перешкод
ОСОБА_5 у користуванні квартирою,
натомість під час відсутності ОСОБА_2
і дітей в дома, позивач пошкодив замки
у дверях тамбуру, що змусило її
поміняти замки. Також не заперечили,
що позивач не має ключів від замків до
тамбуру, вказавши, що останній не
звертався до ОСОБА_2 із проханням їх
надати.

У судовому засіданні відповідач та її
представник ОСОБА_3 запропонували
надати позивачу ключі від замків до
дверей тамбура у суді, хоч при цьому
ОСОБА_2 неодноразово зазначала на тому,
що не бажає проживати із ОСОБА_1 в
одному приміщенні, оскільки вони чужі
один одному люди і між ними склались
досить неприязні стосунки.

Вислухавши пояснення позивача,
відповідача, представника відповідача
ОСОБА_3, повно, всебічно та об'єктивно
дослідивши матеріали справи, допитавши
свідка ОСОБА_4, суд вважає позов
обґрунтованим і таким, що підлягає
задоволенню за таких підстав.

Судом встановлені такі факти і
відповідні ним правовідносини.

Статтею 41 Конституції України та ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася 17
липня 1997 року відповідно до Закону
України "Про ратифікацію Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, Першого протоколу та
протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції",
закріплено право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи, на
підставі рішення Жовтоводського
міського суду Дніпропетровської
області від 16 серпня 2012 року позивачу
та відповідачу належить по ? частки
квартири № 44, що у будинку № 6, по
провулку Баумана, міста Жовті Води,
Дніпропетровської області (а.с.6-7).

Зазначена квартира придбана під час
шлюбу сторонами на підставі договору
купівлі-продажу посвідченого 3 грудня
1997 року товарною біржею «Нове
Століття» (а.с. 52-57).

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Відповідно до ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

На зміст права власності не впливають
місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Як зазначив позивач на теперішній час
відповідачкою йому чиняться перешкоди
у доступі до квартири шляхом заміни
замків на вхідних дверях у тамбур. В
зв'язку з чим, просив усунути перешкоди
в користуванні квартирою шляхом
вселення.

В той час, відповідачка заперечувала
вказані обставини, зазначивши, що
дійсно змінила замки на вхідних дверях
в тамбур, оскільки позивач їх пошкодив.
Однак, перешкод у доступі до квартири
ОСОБА_5 не чинила і ключів він у неї не
просив, не заперечує проти надання
останньому зазначених ключів. При
цьому, вказує на неможливість їх
спільного проживання в одному
житловому приміщенні.

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_4 пояснив, що являється
начальником ВЖРЕО і, за зверненням
позивача, який позбавлений можливості
потрапити до належної, у тому числі і
йому квартири, разом із ОСОБА_6
здійснили огляд дверей до тамбуру, що
веде до квартири АДРЕСА_1. При цьому,
встановлено, що замок на зазначених
дверях змінено, за поясненнями ОСОБА_5,
заміну здійснила його колишня дружина.
При цьому, до квартири потрапити вони
під час огляду не змогли.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст.383 ЦК України та
ст.150 ЖК України, які передбачають право
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Судом встановлено, що співвласниками
квартири АДРЕСА_1, що у місті Жовті
Води, Дніпропетровської області є
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідачка ОСОБА_2 перешкоджає
позивачу ОСОБА_1 користуватися його
власністю, у зв'язку з чим останній
вимушений був звертатися до
правоохоронних органів, що
підтверджується витягом з
кримінального провадження №0000574,
з якого вбачається, що позивач
звертався до Жовтоводського МВ ГУМВС
України в Дніпропетровській області із
заявою, де просив прийняти міри до
відповідачки, яка не допускає його у
приміщення власного помешкання (а.с.8).

Зважуючи на зазначені норми Закону
щодо права власника володіти,
користуватися і розпоряджатися
належним йому майном, на власний розсуд
вчиняти щодо свого майна будь-які
угоди, відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб,
суд вважає, що позовні вимоги позивача
ОСОБА_1 підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідачки слід стягнути на користь
позивача судовий збір.

Керуючись ст.ст. 150,155 ЖК України, 317,321,391
ЦК України, 3,10,11, 57-61,88,212-215 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
вселення - задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженки міста Жовті Води
Дніпропетровської області на користь
ОСОБА_1 понесені судові витрати у
розмірі 114 (сто чотирнадцять) гривен 70
копійок.

Рішення може бути оскаржено шляхом
подачі через Жовтоводський міський суд
до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом 10
днів апеляційної скарги.

Суддя Жовтоводського міського суду
І.А.
Павловська