РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/944/14-ц

пр. № 2/759/1893/14

25 березня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Лазаренко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулося
до суду із позовом до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором у розмірі 74 407 грн.,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим,
що з відповідачем було укладено
договір про надання банківських послуг
та послуг у сфері страхування №
014/0256/82/0111334 від 29.03.2013 року, згідно якого
банк надав відповідачу кредит у сумі 53
662 грн. 15 коп. строком на 72 місяці, до
29.03.2019 року, із розрахунком 38,3 % на рік.

Відповідач скористався кредитними
ресурсами, але свої зобов'язання за
кредитним договором не виконав,
внаслідок чого станом на 27.12.2013 року
утворився борг на суму 74 407 грн., який
складається з: 52 196 грн. 34 коп. -
заборгованість за кредитом; 10 879 грн. 93
коп. - заборгованість за відсотками; 11
330 грн. 73 коп. - пеня за прострочення
погашення кредиту та відсотків.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав та просив
його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав, пояснив суду, що договір дійсно
укладав, підписував, кошти отримував,
проте не має можливості їх повертати,
оскільки втратив роботу, з бізнесом,
який намагався відкрити не склалося.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, дослідивши
докази у справі, суд дійшов висновку
про задоволення позовних вимог,
виходячи з наступного.

29.03.2013 року між ПАТ "Райффайзен Банк
Аваль" та ОСОБА_2 було укладено договір
про надання банківських послуг та
послуг у сфері страхування
№014/0256/82/0111334, згідно якого позивач
надав відповідачу кредит на суму 53 662, 15
грн., з яких на споживчі цілі в розмірі 19
871, 32 грн., на погашення заборгованості
Позичальника перед Кредитором у
розмірі 30 828, 68 грн. за кредитним
договором № 7 від 17.07.2012 року
строком на 72 місяці до 29.03.2019 року, із
розрахунком 38,3 % на рік.

Згідно п. 3.1 вказаного кредитного
договору позичальник здійснює
погашення кредиту та сплату процентів
ануїтентними платежами відповідно до
умов цього договору. Ануїтентний
платеж включає в себе погашення
частини осоновної суми кредиту та
процентів за його користуванння.

Згідно п.3.2. вказаного кредитного
договору позичальник зобов'язався
здійснювати погашення кредиту та
процентів ануїтентними платежами у
валюті кредиту, кожного місяця ,
починаючи з місяця, наступного за
місяцем надання кредиту в дату,
визначену п. 1.1.4 цього Договору. Якщо
дата сплати, зазначена в п. 1.1.4 цього
Договору , не є банківським днем, платіж
здійснюється не пізніше останнього
банківського дня, що передує даті,
визначеній п. 1.1.4, тобто 29 числа кожного
календарного місяця згідно графіка
погашення.

Судом встановлено та самим
відповідачем у судовому засідані не
заперечується, наданими суду доказами
підтверджується, що останній отримав
кредит на вказану суму, проте свої
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконав.

Згідно п.7.1.2 та п.7.2.5. кредитного
договору у разі порушення
позичальником строків виконання
грошових зобов'язань, передбачених
договором, передбачено право кредитора
вимагати дострокового виконання
позичальником зобов'язань за цим
договором, включаючи повернення суми
кредиту, сплату процентів та інших
платежів.

01.11.2013 року позивачем було надіслано
вимогу ОСОБА_2 про дострокове виконання
грошових зобов'язань за вих. 114-17-2-00/512,
якою було зобов'язано у 30-ти денний
термін достроково повернути всю суму
заборгованості, що підтверджується,
наявною у матеріалах справи, вказаною
вимогою.

Згідно п. 7.3.2. кредитного договору у
разі невиконання позичальником
вказаної вимоги, кредитор має право
вжити заходи для усунення
заборгованості позичальника за
кредитним договором, що не суперечать
чинному законодавству.

Згідно п.10.3 договору за прострочення
виконання будь-яких грошових
зобов'язань за договором позичальник
сплачує кредитору пеню в розмірі 1% від
суми простроченого платежу за кожен
календарний день прострочення.

Отже, згідно наданого Банком
розрахунку, вбачається, що станом на
27.12.2013 року утворився борг на суму 74 407
грн., який складається з: 52 196 грн. 34 коп.
- заборгованість за кредитом; 10 879 грн. 93
коп. - заборгованість за відсотками; 11
330 грн. 73 коп. - пеня за прострочення
погашення кредиту та відсотків за
період з 29.03.2013 року по 27.12.2013 рік..

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання мають
виконуватися належним чином та у
встановлений строк. Одностороння
відмова від виконання зобов'язань не
допускається.

Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
відшкодування збитків.

Таким чином, вимоги позивача є
обґрунтованими, підтверджуються
зібраними по справі доказами,
визнаються відповідачем по справі, а
тому підлягають задоволенню.

Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

У п. 11 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009
року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі» зазначено, що за
змістом частини четвертої статті 174 ЦПК
у разі визнання відповідачем позову,
яке не суперечить закону, не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд у мотивувальній частині рішення
може вказати лише про визнання позову
та прийняття його судом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої постановлено рішення,
суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем понесені наступні судові
витрати по даній справі - судовий збір в
розмірі 744 грн. 07 коп. Зазначені витрати
також підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 509, 525, 527, 526, 610, 611, 1054 ЦК
України, Постановою Пленуму ВСУ від
18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі», ст.10, 59, 60, 88, 174, 209, 212,
213, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (іден. номер НОМЕР_1)
на користь Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль"
заборгованість за договором про
надання банківських послуг та послуг у
сфері страхування № 014/0256/82/0111334 від 29
березня 2013 року у розмірі 74 407 (сімдесят
чотири тисячі чотириста сім) грн., а
також судові витрати по справі -
судовий збір в розмірі 744 грн. 07 коп.,
всього підлягає стягненню: 75 151
(сімдесят п"ять тисяч сто п"ятдесят
одна) грн. 07 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва через
районний суд шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя