Справа № 530/450/14-ц
Номер провадження 2/530/286/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2014 року Зіньківський районний суд
Полтавської області в складі:
головуючого - судді Должко С.Р., при
секретарі Кравченко М.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Зіньків справу за позовом

ОСОБА_1 до Зіньківської районної
державної адміністрації, треті особи:
Відділ Держземагенства в
Зіньківському районі Полтавської
області, Реєстраційна служба
Зіньківського районного управління
юстиції Полтавської області,
Власівська сільська рада
Зіньківського району, Полтавської
області, ОСОБА_2 про визнання права
власності на земельну ділянку за
законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в
Зіньківський районний суд Полтавської
області з позовом до Зіньківської
районної державної адміністрації,
треті особи: Відділ Держземагенства в
Зіньківському районі Полтавської
області, Реєстраційна служба
Зіньківського районного управління
юстиції Полтавської області,
Власівська сільська рада
Зіньківського району, Полтавської
області, ОСОБА_2 про визнання права
власності на земельну ділянку за
законом.

В судовому засіданні позивач
підтримала заявлені вимоги в повному
обсязі.

В судове засідання представник
відповідача не з'явився, від
відповідача надійшла заява про розгляд
справи за його відсутності, позовні
вимоги визнали в повному обсязі,
представник третіх осіб відділу
Держземагенства в Зіньківському
районі Полтавської області,
реєстраційної служби Зіньківського
районного управління юстиції
Полтавської області, Власівської
сільської ради сільської ради
Зіньківського району Полтавської
області в судове засідання не
з'явилися, але від них надійшли
клопотання в яких вони позов визнали та
просили суд розглянути справу за їх
відсутності.

Третя особа, ОСОБА_2, в судове засідання
з'явилася, позовні вимоги визнала.

Заслухавши позивача, та третю особу
ОСОБА_2, зачитавши заяви відповідача та
третіх осіб, які визнали позовні вимоги
та дослідивши наявні матеріали справи,
суд знаходить, що заявлені вимоги
обґрунтовані і такі, що підлягають
задоволенню.

У відповідності до ст.. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цивільно-процесуального кодексу
України.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України: "кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності".

Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання
права є одним із способів захисту
порушеного майнового права.

Відповідно до ст. 114 ЦПК України:
"Позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини", враховуючи
місцезнаходження, позов пред'являється
за правилами виключної підсудності до
Зіньківського районного суду
Полтавської області за місцем
знаходження земельної ділянки.

Частиною 1 ст. 1297 Цивільного кодексу
України встановлено, що спадкоємець,
який прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно зобов'язаний звернутися
до нотаріуса за видачею свідоцтва про
право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою... .

Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України,
- цивільне судочинство здійснюється
відповідно до Конституції України,
цього Кодексу та Закону України "Про
міжнародне приватне право". Якщо
міжнародним договором, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України, передбачено інші
правила, ніж встановлені цим Кодексом,
застосовуються правила міжнародного
договору. Провадження в цивільних
справах здійснюється відповідно до
законів, чинних на час вчинення окремих
процесуальних дій, розгляду і
вирішення справи. Закон, який
встановлює нові обов'язки, скасовує чи
звужує права, належні учасникам
цивільного процесу, чи обмежує їх
використання, не має зворотної дії в
часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у
цивільній справі", - рішення суду як
найважливіший акт правосуддя
покликане забезпечити захист
гарантованих Конституцією України
прав і свобод людини та здійснення
проголошеного Основним Законом
України принципу верховенства права. У
зв'язку з цим суди повинні неухильно
додержувати вимог про законність і
обґрунтованість рішення у цивільній
справі (частина перша статті 213 ЦПК).
Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до статті 8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми. Якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).
Якщо є суперечності між нормами
процесуального чи матеріального права,
які підлягають застосуванню при
розгляді та вирішенні справи, то
рішення є законним, якщо судом
застосовано відповідно до частини
четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають
вищу юридичну силу. У разі наявності
суперечності між нормами законів
(кодексів), що мають однакову юридичну
силу, застосуванню підлягає той з них,
який прийнято пізніше. При
встановленні суперечностей між
нормами права, які підлягають
застосуванню при розгляді та вирішенні
справи, суду також необхідно
враховувати роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, що містяться в
постанові від 1 листопада 1996 року № 9
"Про застосування Конституції України
при здійсненні правосуддя".
Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

За змістом ст. 10 ЦПК України, - цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно ст.328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом.

Відповідно до п. 11 ст. 346 ЦК України
право власності припиняється у разі
смерті власника.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1218, ЦК України
спадщина здійснюється за заповітом або
за законом. До складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Відповідно до ч.1, ч.5. ст. 1268 ЦК України
спадкоємець має право прийняти
спадщину, яка незалежно від часу
прийняття належить спадкоємцю з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. З Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень" право власності та інші
речові права на нерухоме майно, набуті
згідно з діючими нормативно-правовими
актами до набрання чинності цим
Законом, визнаються
державою.Відповідно до ст. 392 ЦК
України, власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою... .

Згідно з положеннями ст. 1277 ЦК ( 435-15 ) у
разі відсутності спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття орган місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини зобов'язаний подати до суду
заяву про визнання спадщини
відумерлою.

Відповідно до положень Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні" (
280/97-ВР ), основні терміни, використані в
цьому Законі, мають таке значення:
зокрема, територіальна громада -
жителі, об'єднані постійним
проживанням у межах села, селища, міста,
що є самостійними
адміністративно-територіальними
одиницями, або добровільне об'єднання
жителів кількох сіл, що мають єдиний
адміністративний центр; районні та
обласні ради - органи місцевого
самоврядування, що представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ та міст. Згідно з ст.5
Закону система місцевого
самоврядування включає: територіальну
громаду; сільську, селищну, міську раду;
сільського, селищного, міського голову;
виконавчі органи сільської, селищної,
міської ради; районні та обласні ради,
що представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст;
органи самоорганізації населення.
Відповідно до ст.10 цього ж Закону
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами. Пленуму Верховного Суду
України у п. 24 Постанови № 7 від 30 травня
2008 р. Про судову практику у справах про
спадкування роз'яснив, що при
відсутності інших спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Судом встановлено що, батьком ОСОБА_1,
був ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 у
віці 57 років у с. Власівка,
Зіньківського району, Полтавської
області, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3
виданого Власівською сільською радою
Зіньківського району, Полтавської
області 19 січня 2013 року

ОСОБА_3, проживав та був зареєстрований
за адресою АДРЕСА_1. Разом з ним були
зареєстровані та проживали: ОСОБА_1
(дочка), ОСОБА_4 (онука), ОСОБА_5 (онук).

Дітей крім, ОСОБА_1, у ОСОБА_3, не було,
тому інших спадкоємців першого ступеню
споріднення, у померлого немає. ОСОБА_6,
дружина ОСОБА_3, а мати позивача,
померла ІНФОРМАЦІЯ_8.

При житті, ОСОБА_3, мав на праві
приватної власності земельні ділянки
площею:

- 5,10 га, що розташована на території
Власівської сільської ради
Зіньківського району Полтавської
області, яка належала на праві
приватної власності ОСОБА_3 згідно
державного акту серії ПЛ № 225389, що
виданий на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом ВСК № 200805
від 16 листопада 2005 року № 1625, передана
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
акт зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів за № 92
від 04 вересня 2006 року.

- 2,55 га, що розташована на території
Власівської сільської ради,
Зіньківського району Полтавської
області, належала на праві приватної
власності ОСОБА_3 на підставі
розпорядженні Зіньківської районної
державної адміністрації від 22
листопада 2002 року № 643, передана для
ведення товарної
сільськогосподарського виробництва,
що підтверджується державним актом на
право приватна власності на земельну
ділянку серії Р2 № 605153, зареєстрованим
в Книзі записів державних актів 28.11.2002
за № 312-169;

- 2,55 га, що розташована на території
Власівської сільської ради,
Зіньківського району Полтавської
області, 1/3 частина якої належала на
праві приватної власності ОСОБА_3 на
підстав розпорядження Зіньківської
районної державної адміністрації від 22
листопада 2002 року № 643, яка передана для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що підтверджується державним актом на
право приватної власності на земельну
ділянку серії Р2 № 605154, зареєстрованим
в Книзі записів державшу актів 28.11.2002 р.
за № 313-170;

- 0,69 га, що розташована в с. Власівка,
Зіньківського району, Полтавської
області, яка належала на праві
приватної власності ОСОБА_3 на підставі
рішення 8 сесії 4-скликання Власівської
сільської ради від 03 грудня 2003 року, яка
передана для ведення особистого
селянського господарства, що
підтверджується державним актом на
право приватної власності на земельну
ділянку серії ЯА № 917339, зареєстрованим
в Книзі записів державних актів 04.11.2005
року за № 59;

- 1,30 га, що розташована в с. Власівка
Зіньківського район; Полтавської
області, яка належала на праві
приватної власності ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом реєстр № 1626 ВСК № 200806 від 16.11.2005
р., яка передана для ведення особистого
селянського господарства, що
підтверджується державним актом на
право приватної власності на земельну
ділянку Серії ПЛ № 225412, зареєстрованим
в Книзі записів державних актів 04.09.2006
р. за № 89;

- 0,46 га, що розташована в с. Власівка,
Зіньківського району, Полтавської
області, яка належала на праві
приватної власності ОСОБА_3 на підставі
рішення 8 сесії 4 скликання Власівської
сільської ради від 03 грудня 2003 року, яка
передана для ведення особистого
селянського господарства, що
підтверджується державним актом на
право приватної власності на земельну
ділянку Серії ЯА № 917338, зареєстрованим
в Книзі записів державних актів 04.11.2005
р. за № 60;

- 1,775 га, що розташована на території
Влаеівської сільської ради
Зіньківського району Полтавської
області, 1/3 частина якої належала на
праві приватної власності ОСОБА_3 на
підставі рішення 8 сесії 4 скликання
Власівської сільської ради від 03
грудня 2003 року, яка передана для
ведення особистого селянського
господарства, що підтверджується
державним актом на право приватної
власності на земельну ділянку Серії ЯБ
№ 940185, зареєстрованим Книзі записів
державних актів 27.02.2006 р. за№ 72;

- 0,85 га, що розташована в с. Власівка
Зіньківського району Полтавської
області, яка належала на праві
приватної власності ОСОБА_3 на підставі
рішення виконавчого комітету
Власівської сільської Ради народних
депутатів від 05.11.1997 р. № 55, яка
передана йому для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд та
ведення особистого підсобного
господарства, що підтвержується
Державним актом на право приватної
власності на землю Серії II- ПЛ № 057664,
зареєстрованим в Книзі записів
державних актів 10.12.1999 р. за № 116.

При житті ОСОБА_3 склав заповіт на
ОСОБА_1. В заповіті було зазначено, що
ОСОБА_3, все своє майно, де б воно не було
і з чого б воно не складалося
заповідає своїй дочці, ОСОБА_1.

Земельні ділянки розміром 2,55 га,
державний акт серії Р2 № 605154, та 1,775 га
державний акт серії ЯБ № 940185, -
являються об'єктом спільної часткової
власності і належали в трьох рівних
частинах ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
позивачці, по 1/3 частині кожному, на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, за реєстровим №
1945, № 1954, № 1963, які видані від 24 вересня
2010 року, щодо земельної ділянки
розміром 2,55 га, яка була успадкована
післяпомерлої ОСОБА_6 та на підставі
свідоцтв про право на спадщину за
законом, за реєстровим № 1944, № 1953, № 1962,
які видані від 24 вересня 2010 року, щодо
земельної ділянки розміром 1,775 га, яка
була успадкована після померлої
ОСОБА_6.

У державному акті серії Р2 № 605154, який
був виданий на ім'я ОСОБА_6 стоїть
відмітка про перехід права власності
на зазначену земельну ділянку до
спадкоємців ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
після смерті ОСОБА_6 по 1/3 частині
кожному. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_7,
склавши заповіт на все своє майно своїй
дочці ОСОБА_1, тобто позивачу. Таким
чином, позивач має право успадкувати 1/3
частину земельної ділянки, яка
належала ОСОБА_3 за державним актом
серії Р2 № 605154, вже маючи у своїй
приватній власності 1/3 частину
земельної ділянки за вказаним
державним актом серії Р2 № 605154. Тобто,
успадкувавши 1/3 частину земельної
ділянки за державним актом серії Р2 №
605154, яка належала на праві приватної
власності ОСОБА_3, у приватній
власності позивача буде 2/3 частини
земельної ділянки за державним актом
серії Р2 № 605154.

Аналогічно, у державному акті серії ЯБ
№ 940185, який був виданий на ім'я ОСОБА_6
стоїть відмітка про перехід права
власності на зазначену земельну
ділянку до спадкоємців ОСОБА_3, ОСОБА_2
та ОСОБА_1, після смерті ОСОБА_6, по 1/3
частині кожному. ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_7, склавши заповіт на все
своє майно своїй дочці ОСОБА_1, тобто
позивачу. Таким чином, позивач має
право успадкувати 1/3 частину земельної
ділянки, яка належала ОСОБА_3 за
державним актом серії ЯБ № 940185, вже
маючи у своїй приватній власності 1/3
частину земельної ділянки за вказаним
державним актом серії ЯБ № 940185. Тобто,
успадкувавши 1/3 частину земельної
ділянки за державним актом серії ЯБ №
940185, яка належала на праві приватної
власності ОСОБА_3, у приватній
власності позивача буде 2/3 частини
земельної ділянки за державним актом
серії ЯБ № 940185.

При зверенні до державного нотаріуса
Зіньківської державної нотаріальнj]
контори, Герасименко Л.В., із заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7
ОСОБА_3, на земельні ділянки розміром 2,55
га, державний акт серії Р2 № 605154 та 1,775
га, державний акт серії ЯБ № 940185, в
частині, яка належала на праві
приватної власності ОСОБА_3, на 1/3
частину по кожній земельній ділянці,
позивач отримала відмову у вчиненні
нотаріальної дії, оскільки земельні
ділянки не зареєстровані у відділі
Держземагенства, тобто підстав для
видачі свідоцтва у нотаріальному
порядку немає, а питання про визизнання
права власності на земельну ділянку
необхідно вирішувати в судовому
порядку.

Як спадкоємець майна за заповітом
померлого батька - ОСОБА_3, позивач
бажає успадкувати вказані земельні
ділянки, але не може здійснити своє
право і успадкувати вказані земельні
ділянки в нотаріальному порядку,
причиною цього являється відсутність
кадастрових номерів на земельні
ділянки розміром 5,10 га, 2,55 га, 0,85 га, 0,69
га, 1,30 га, 0,46 га, 1,775 га на Державній
земельній кадастровій карті, тобто
відсутні відомості з Державного
земельного кадастру необхідні
нотаріусу для оформлення спадщини за
заповітом.

При вчиненні правочинів та інших дій
щодо земельних ділянок їх власники та
користувачі мають подати документ,
який підтверджує наявність у них
відповідного права. Таким документом,
як передбачено ст. 28 Закону "Пре
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень", є витяг
з Державного реєстру прав, який
надається власникам земельних ділянок
на підставі поданої заяви. Законом
також встановлено, що державна
реєстрація прав є обов'язковою. Більше
того, права на земельні ділянки та інше
нерухоме майно, як підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають саме з моменту
реєстрації.

Згідно із Законом України "Про
Державний земельний кадастр" земельні
ділянки, право власності (користування)
на які виникло до 2004 року, вважаються
сформованими незалежно від присвоєння
їм кадастрового номера. Отже, ділянки
можна використовувати відповідно до їх
цільового призначення. Однак ними не
можна розпоряджатися, доки не буде
отриманий кадастровий номер.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
за № 7 "Про судову практику у справах
про спадкування", право власності на
земельну ділянку переходить до
спадкоємців за загальними правилами
спадкування /зі збереженням її
цільового призначення/ при
підтвердженні цього права спадкодавця
державним актом на право власності на
землю або іншим правовстановлюючим
документом.

Згідно з ч. 9 ст. 79-1 Земельного Кодексу
України 25.10.2001 року /в нині діючій
редакції/ земельна ділянка може бути
об'єктом цивільних прав виключно з
моменту її формування (крім випадків
суборенди, сервітуту щодо частин
земельних ділянок) та державної
реєстрації права власності на неї.

Відповідно до ч. 10 цієї статті Державна
реєстрація речових прав на земельні
ділянки здійснюється після державної
реєстрації земельних ділянок у
Державному земельному кадастрі.

П. 4 земельна ділянка вважається
сформованою з моменту присвоєння їй
кадастрового номера.

Згідно п.2 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України „Про
Державний земельний кадастр" земельні
ділянки, право власності (користування)
на які виникло до 2004 року, вважаються
сформованими незалежно від присвоєння
їм кадастрового номера. У разі якщо
відомості про зазначені земельні
ділянки не внесені до Державного
реєстру земель, їх державна реєстрація
здійснюється на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) за заявою їх власників
(користувачів земельної ділянки
державної чи комунальної власності).

Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу
України спадкоємець має право прийняти
спадщину або не прийняти її. Судом
встановлено, що позивач бажає прийняти
спадщину спадкодавця, ОСОБА_3, а тому, як
спадкоємець за законом, звернулася до
суду з позовом про визнання права
власності.

У відповідності до ст.. 213 ЦПК України,
суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства ухвалюючи рішення на
основі повного і всебічного з'ясування
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні та
керуючись ст. ст. 376, 392 ЦК України, ст.
ст. 3, 10,15,30, 57-61, 212-223 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Зіньківської
районної державної адміністрації,
треті особи: Відділ Держземагенства в
Зіньківському районі Полтавської
області, Реєстраційна служба
Зіньківського районного управління
юстиції Полтавської області,
Власівська сільська рада
Зіньківського району, Полтавської
області, ОСОБА_2 про визнання права
власності на земельну ділянку за
законом - задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, код
платника податків за ЄДРПОУ -НОМЕР_2,
уродженкою села Власівка,
Зіньківського району, Полтавської
області, зареєстрованою с.Власівка,
Зіньківського району, Полтавської
області, проживаючою в АДРЕСА_2 право
приватної власності на:

- земельну ділянку, що належала на праві
приватної власності померлому
ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3, площею 5,10 га,
розташовану на території Власівської
сільської ради, Зіньківського району,
Полтавської області, на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом ВСК № 200805 від 16 листопада 2005
року № 1625, яка передана для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, згідно державного акта
серії ІІЛ № 225389, зареєстрованого в
Книзі записів реєстрації державних
актів за № 92 від 04 вересня 2006 року;

- на земельну ділянку, що
належала на праві приватної власності
померлому ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3, площею
2,55 га, що розташована на території
Власівської сільської ради, на
підставі розпорядження Зіньківської
районної державної адміністрації від 22
листопада 2002 року № 643, яка передана для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
згідно державного акта на право
приватної власності на земельну
ділянку серії Р2 № 605153, зареєстрованого
в Книзі записів державних актів 28.11.2002
за № 312-169;

- на 1/3 частину земельної
ділянки, що належала на праві приватної
власності померлому ІНФОРМАЦІЯ_7
ОСОБА_3, площею 2,55 га, що розташована на
території Власівської сільської ради,
на підставі розпорядження
Зіньківської районної державної
адміністрації від 22 листопада 2002 року
№ 643, яка передана для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, згідно державного акта на
право приватної власності на земельну
ділянку серії Р2 № 605154, зареєстрованого
в Книзі записів державних актів 28.11.2002
р. за № 313-170;

- на земельну ділянку, що належала
на праві приватної власності померлому
ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3, площею 0.69 га, що
розташована в с. Власівка,
Зіньківського району, Полтавської
області, на підставі рішення 8 сесії 4
скликання Власівської сільської ради
від 03 грудня 2003 року, яка передана для
ведення особистого селянського
господарства, згідно державного акта
на право приватної власності на
земельну ділянку серії ЯА № 917339,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів 04.11.2005 р. за № 59;

- на земельну ділянку, що належала
на праві приватної власності померлому
ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3, площею 1,30 га, що
розташована в с. Власівка,
Зіньківського району, Полтавської
області, на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом, реєстр №
1626 ВСК № 200806 від 16.11.2005 р., яка передана
для ведення особистого селянського
господарства, згідно державного акта
на право приватної власності на
земельну ділянку серії ПЛ № 225412,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів 04.09.2006 р. за № 89;

- на земельну ділянку, що належала
на праві приватної власності померлому
ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3, площею 0,46 га, що
розташована в с. Власівка,
Зіньківського району, Полтавської
області, на підставі рішення 8 сесії 4
скликання Власівської сільської ради
від 03 грудня 2003 року, яка передана для
ведення особистого селянського
господарства, згідно державного акта
на право приватної власносі на
земельну ділянку серії ЯА № 917338,
зареєстрованого в Книзі записів
державних акті 04.11.2005 р. за № 60;

- на 1/3 частину земельної ділянки,
що належала на праї приватної
власності померлому ІНФОРМАЦІЯ_7
ОСОБА_3, площею 1,775 га, що розташована на
території Власівської сільської ради
Зіньківського району, Полтавської
області, на підставі рішення 8 сесії 4
скликання Власівської сільської ради
від 03 грудня 2003 року, яка передана для
ведення особистого селянського
господарства, згідно державного акта
на право приватної власності на
земельну ділянку серії ЯБ № 940185,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів 27.02.2006 р. за № 72;

- на земельну ділянку, що належала
на прав приватної власності померлому
ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3, загальною площею
0,85 (0.25 та 0.60) га, що розташована в с.
Власівка, Зіньківського району,
Полтавської області, на підставі
рішення виконавчого комітету
Власівської сільської Ради народних
депутатів від 05.11.1997 р. №42, від 31.12.1997 р.
№ 55, яка передана для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд та
ведення особистого підсобного
господарства, згідно держаного акта на
право приватної власності на землю
серії II-ПЛ № 057664, зареєстрованого в
Книзі записів державних актів 10.12.1999 р.
за № 116;

як за спадкоємцем за законом.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через Зіньківський районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом 10
днів з моменту його оголошення.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області

С.Р.Должко