Справа № 462/3543/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року
Залізничний районний суд м. Львова у
складі:

головуючого судді
Галайко Н.М.

при секретарі
Фрейдун А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа: Залізнична районна
адміністрація - орган опіки та
піклування про обмеження права у
вихованні та спілкуванні з дітьми,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 подав до суду позовну заяву, в
якій просить суд обмежити ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 у спілкуванні та участі у
вихованні онуків ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 терміном на 4
роки.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач покликається на такі
обставини:

02.02.2012р. Залізничним районним судом м.
Львова по справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до позивача, третя особа орган
опіки і піклування Залізничної
районної адміністрації про визначення
способу участі у спілкуванні та
вихованні неповнолітніх дітей
прийнято рішення, яким позов
задоволено частково. Встановлено
наступні способи участі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 у вихованні їх онуків, а дітей
позивача - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2: першу суботу,
третю неділю щомісяця забирати онуків
до свого місця проживання за адресою:
АДРЕСА_1, з 11 год. 00 хв. до 14 год.00 хв.
після чого повертати дітей позивачу;
другу середу щомісяця забирати онуків
до свого місця проживання за адресою
АДРЕСА_1, з 14 год. ОО хв. до 18 год.00 хв.
після чого повертати дітей позивачу;
спільно відпочивати з онуками на
курорті (при наявності відповідних
курортних (санаторних) путівок один раз
протягом літа кожного року, за
погодженням із позивачем. Рішенням
колегії суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області від 06.06.2012р. рішення
Залізничного районного суду м. Львова
було змінено, визначено замість дня
середи - другу суботу щомісяця з 11,00 год.
до 18,00 год. забирати онуків до свого
місця проживання за адресою АДРЕСА_1,
після чого повертати онуків позивачу.
07.07.2012р. відповідачі повинні були
з'явитись за місцем проживання
позивача та дітей в будинок АДРЕСА_2.
Позивач зібрав дітей для того, щоб вони
могли іти з дідом і бабою. В цей день
прийшов лише відповідач ОСОБА_3 Будучи
вже на сходовій клітці біля квартири,
діти сказали, що вони не хочуть іти з
дідом. ОСОБА_3 взяв за руку молодшого
сина ОСОБА_7 і силою почав тягнути.
Хлопчик почав плакати, впиратись і впав
на коліно і лікоть, від чого отримав
тілесні ушкодження. Це відбувалось в
присутності іншого сина ОСОБА_5.
Свідками цих подій були сусіди по
сходовій клітці. Цей інцидент призвів
до сильного психологічного стресу в
обох дітей. Кожного разу в день,
визначений судом, коли позивач починає
збирати дітей перед приходом діда і
баби, діти починають нервувати, не
хочуть збиратись. Після 07.07.2012р. приходи
відповідачів відбувались за участю
державних виконавців та представників
органу опіки та піклування. Діти
відмовлялись іти з відповідачами, про
що кожного разу державні виконавці
складали відповідний акт. Відмови
дітей іти з дідом і бабою викликали у
відповідачів обурення, яке в
присутності дітей та сторонніх людей
виливалось образами і звинуваченнями в
адресу позивача. Такі постійні стреси
під час відвідин відповідачів,
негативно впливають на здоров'я дітей.
Позивач вимушений звертатись за
допомогою, як до лікарів, так і до
психологів. Після пережитого стресу, а
саме смерті матері дітей, стреси, які
діти переживають при виконанні рішення
суду, негативно впливають на розвиток
дітей. Позивач, як батько дітей, не може
допустити, щоб діти страждали, оскільки
саме на ньому лежить обов'язок
піклуватися про здоров'я дітей, їх
фізичний, духовний та моральний
розвиток. Не дивлячись на рішення суду,
яким визначено дні та години
спілкування з дітьми, відповідачі
приходять до дітей під час занять в
навчальні заклади, де навчаються діти.
Такі зустрічі негативно впливають на
дітей. Діти приходять емоційно
збуджені, розповідають позивачу про те,
що баба і дід говорять про позивача
погані речі, звинувачують його у смерті
їхньої матері. Це також негативно
впливає на психологічний стан дітей.
Підтвердженням цього є висновки
лікарів та психологів. На даний час
діти не хочуть іти з відповідачами до
місця їхнього проживання, як визначено
судом, і ця думка повинна бути
врахована. Реалізовуючи своє право на
спілкування та участь у вихованні
дітей, відповідачі вчиняють дії, які
порушують права дітей, не враховують
думки самих дітей. Постійний негатив та
зневага по відношенню до позивача зі
сторони відповідачів, який вони
висловлюють на адресу позивача та
адресу його матері в присутності дітей,
не можуть виховати в дітей повагу та
любов до позивача, як батька, та сім'ї, в
якій вони живуть.

Як батько, позивач вважає, що на
сьогоднішній день зустрічі та
спілкування відповідачів з дітьми
негативно впливають на здоров'я дітей,
їх психологічний стан.

А тому, за обставин, які склались після
прийняття судових рішень, виходячи
виключно з інтересів дітей, позивач
вважає за необхідне звернутись до суду
з позовом про тимчасове обмеження
відповідачів у спілкуванні та участі у
вихованні моїх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_7.

На підставі наведеного позивач просить
суд позов задоволити.

Позивач - ОСОБА_4 у судовому засіданні
заявлені у позовній заяві вимоги
підтримав, просить суд позо задоволити.

Відповідач - ОСОБА_2 у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечила, та пояснила, що при її
зустрічах з онуками жодним чином не
порушуються права дитини, вона
відповідно поводиться з онуками,
жодних перешкод для продовження
зустрічей не бачить.

Відповідач - ОСОБА_3 у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечив та пояснив, що з турботою
ставиться разом з дружиною до своїх
онуків. Жодним чином не налаштовують
онуків проти їхнього батька.

Представник органу опіки та піклування
- Міхновський Г.А. у судовому засіданні
проти задоволення позову заперечив, та
пояснив, що бабуся та дідусь мають
право на виховання своїх онуків, та не
можуть бути позбавлені цього права.
Крім цього, порядок участі бабці та
дідуся в участі у вихованні дітей
встановлено судовими рішеннями.

Свідок - ОСОБА_10 у судовому засіданні
пояснила, що є сусідкою позивача. Їй
відомо, що відповідачі декілька разів
приходили на зустріч до онуків за їх
адресою проживання, однак діти неохоче
йшли на контакт з бабусею та дідусем,
опиралися та не хотіли йти разом з ними.

Свідок - ОСОБА_11 у судовому засіданні
пояснив, що є сусідом позивача. Діти
позивача під час відвідин бабці і
дідуся не охоче йшли на контакт з ними
та не виявляли бажання іти кудись разом
з ними.

Свідок - ОСОБА_12 у судовому засіданні
пояснив, що при зустрічах з бабцею та
дідусем, останні лякають його своєю
поведінкою, негарно виражаються про
його батька тощо.

Свідок - ОСОБА_13 у судовому засіданні
пояснив, що при зустрічі за бабусею та
дідусем останні здійснюють на нього
психологічний тиск, наговорюють на
його батька, спонукають до того, щоб той
втік дому до них.

Свідок - ОСОБА_14 пояснила, що працює
педагогом у школі, де навчається
ОСОБА_13 Під час шкільних зустрічей з
онуком бабця та дідусь розмова із
дитиною проходить під психологічним
тиском. Дідусь та бабуся у бесідах з
онуком зневажливо висловлюються про
батька, звинувачують його у смерті
матері. У спілкуванні із рідними
ОСОБА_13 займає пасивну позицію.

Суд заслухавши пояснення сторін та
свідків, дослідивши докази по справі
приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Встановлено, що 02.02.2012р. Залізничним
районним судом м. Львова по справі за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя
особа орган опіки і піклування
Залізничної районної адміністрації
про визначення способу участі у
спілкуванні та вихованні
неповнолітніх дітей прийнято рішення,
яким позов задоволено частково.
Встановлено наступні способи участі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вихованні їх онуків
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2:

першу суботу, третю неділю щомісяця
забирати онуків до свого місця
проживання за адресою: АДРЕСА_1, з 11 год.
00 хв. до 14 год.00 хв. після чого повертати
дітей батькові - ОСОБА_4;

другу середу щомісяця забирати онуків
до свого місця проживання за адресою
АДРЕСА_1, з 14 год. 00 хв. до 18 год.00 хв.
після чого повертати дітей батькові -
ОСОБА_4;

спільно відпочивати з онуками на
курорті (при наявності відповідних
курортних (санаторних) путівок один раз
протягом літа кожного року, за
погодженням із батьком - ОСОБА_4.

Рішенням колегії суддів Судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Львівської області від 06.06.2012р. рішення
Залізничного районного суду м. Львова
було змінено, визначено замість дня
середи - другу суботу щомісяця з 11,00 год.
до 18,00 год. забирати онуків до свого
місця проживання за адресою АДРЕСА_1,
після чого повертати онуків батькові -
ОСОБА_4

Відповідно до ст. 171 СК України дитина
має право на те, щоб бути вислуханою
батьками, іншими членами сім'ї щодо
питань, що стосуються її особисто.
Дитина, яка може висловити свою думку,
має бути вислухана при вирішенні між
батьками, іншими особами спору щодо її
виховання.

Відповідно до ст.257 СК України баба, дід
мають право спілкуватись зі своїми
онуками та брати участь у їх вихованні,
однак відповідно до ст.13 ЦК України при
здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватись від дій, які
могли б порушити права інших осіб. Не
допускаються зловживання правом в
будь-яких формах, при здійсненні
цивільних прав особа повинна
додержуватись моральних засад
суспільства.

Як вбачається із Акту державного
виконавця від 11.08.2012 року (а.с. 14) при
виході за адресою боржника - ОСОБА_4 у
АДРЕСА_2, щодо виконання рішення суду
ОСОБА_4 не чинив перешкод ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 у виховуванні ОСОБА_12 та ОСОБА_13,
однак діти відмовилися йти з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

Із Акта державного виконавця від 19.08.2012
року (а.с. 15) вбачається, що при виході за
адресою АДРЕСА_2, щодо виконання
судового рішення ОСОБА_4 не чинив
перешкод у наданні дітей стягувану,
однак діти відмовилися іти з ОСОБА_3
ОСОБА_2 на виконання рішення не
з'явилася

Із Довідки від 20.11.2012 року виданої
педіатричним відділенням
«Західноукраїнського
спеціалізованого дитячого медичного
центру» (а.с. 16) вбачається, що дітей
ОСОБА_4, 2004р.н. та ОСОБА_12, 2002р.н.
приходять провідати бабця і дідусь зі
сторони мами. Але діти їх трохи бояться,
бо вони погрожують татові і намовляють
їх втекти, також погано говорять про
тата і бабцю з якою діти живуть. Діти
мають добре відношення до бабці та діда
та за результатами проективних методик
вони відіграють важливу роль в їхньому
житті. Але оскільки діти мають незначні
ознаки посттравматичного розладу то
агресивна поведінка бабці та діда не
сприяють гармонійному розвитку дітей.
Рекомендовано з метою забезпечення
дітям сприятливих умов розвитку, після
перенесеної психотравми, обмежити
контакт з агресивно налаштованим
дідусем та бабцею, або дозволити
бачитися з дідусем і бабцею, але при
умові, що ті не демонструють
агресивність і не налаштовують дітей
проти тата.

Судом встановлено, що протягом 2012-2013
навчального року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 3
рази бачилися з внуком ОСОБА_5.
Зустрічі відбувалися на перерві у
присутності соціального педагога.
Представники психологічної служби
зауважили , що дитина на зустрічі з
бабою та дідом йде з небажанням,
помітно нервує, боїться, хоча під час
зустрічі родичі спілкуються з дитиною
спокійним тоном. У свою чергу ОСОБА_5
сидів напружено, відповідав неохоче та
односкладно. Під час бесіди з
психологом ОСОБА_5 розповів, що він не
хоче, щоб до нього приходили дідо з
бабою, тому що вони говорили йому
втікати з дому і жити у них, не слухати
тата, звинувачували тата у смерті мами,
обзивали його тата та інше.

Ці обставини об'єктивно стверджуються
Довідкою про психологічний стан учня
ОСОБА_5 від 21.05.2013 року № 104 (а.с. 62).

Судом встановлено, що ОСОБА_13,
ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається у Комунальному
закладі Львівської обласної ради
«Навчально-реабілітаційний центр
«Левеня». Протягом 2012-2013 навчальних
років його відвідували ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, ОСОБА_18 у присутності
практичного психолога або соціального
педагога. Відповідно до службових
записок, поданих педагогічними
працівниками розмова із дитиною
проходить під психологічним тиском.
Дідусь і бабуся у бесідах з онуком
зневажливо висловлюється про батька,
звинувачують його у смерті матері. У
спілкуванні із рідними матері ОСОБА_7
займає пасивну позицію.

Ці обставини об'єктивно стверджуються
Листом від 24.05.2013 року № 224/03 (а.с. 120).

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України
встановлено, що дитина має бути
забезпечена можливістю здійснення її
прав, установлених Конституцією
України, Конвенцією прав дитини, іншими
міжнародними договорами України, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною радою України.

Конвенцією про права дитини (схваленою
резолюцією 44/25 від 20.11.1989 року на 44-й
сесії генеральної асамблеї ООН і
ратифікованої Постановою Верховної
Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ)
встановлено, що у всіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергово увагу
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст. 3)
і що держави учасниці забезпечують
дитині, здатній сформулювати власні
погляди, право вільно висловлювати ці
погляди з усіх питань, що стосуються
дитини, причому поглядам дитини
приділяється належна увага згідно з її
віком і зрілістю. З цією метою дитині,
зокрема, надається можливість бути
заслуханою в ході будь якого судового
чи адміністративного розгляду, що
стосується дитини, безпосередньо або
через представників чи відповідний
орган у порядку, передбаченому
процесуальними нормами національного
законодавства (ст. 12).

Європейською конвенцією про
здійснення прав дітей від 25.01.1996 року
встановлено, що дитині , яка внутрішнім
законодавством визнається такою, що
має достовірний рівень розуміння, під
час розгляду судовим органом справи,
яка її стосується, надаються такі
права, здійснення яких вона може
вимагати: а) отримувати свою відповідну
інформацію; б) отримувати консультації
та висловлювати свої думки, тощо. У
справі, яка стосується дитини , судовий
орган до ухвалення рішення, зокрема:
визначає, чи має він достатньо
інформації для ухвалення рішення у
найвищих інтересах дитини; надає
дитині можливість висловити свою
думку; приділяє належну увагу думці,
висловленій дитині.

Вищенаведені норми міжнародного права
в повній мірі знайшли своє
відображення у ст. 27-1 ЦПК України.

Відтак, заслухавши думку неповнолітніх
ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які у судовому
засіданні підтвердили ту обставину, що
їхні зустрічі з бабусею та дідусем по
маминій стороні мають негативний вплив
на них, суд приходить до висновку, що
надання можливості відповідачам
спілкуватися з онуками всупереч їхній
волі та бажанню (на даний час) будуть
суперечити їхнім інтересам.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що заявлені позовні вимоги підлягають
до часткового задоволенні і
відповідачів слід обмежити у праві у
вихованні та спілкуванні з онуками

Керуючись ст.ст. 58, 59, 60, 88, 213 ЦПК України,
7, 171, 257 СК України, ч.ч. 3, 12 Конвенції про
права дитини (схваленою резолюцією 44/25
від 20.11.1989 року на 44-й сесії генеральної
асамблеї ООН і ратифікованої
Постановою Верховної Ради України від
27.02.1991 року № 789-ХІІ), ст.ст. 3, 6
Європейської конвенції про здійснення
прав дітей від 25.01.1996 року суд, -

В И Р І Ш И В:

Цивільний позов ОСОБА_4 ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа: Залізнична районна
адміністрація - орган опіки та
піклування про обмеження права у
вихованні та спілкуванні з дітьми -
задоволити частково.

Обмежити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
спілкуванні та участі у вихованні
онуків ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_13,
ІНФОРМАЦІЯ_2 терміном на 3 місяці.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення, а особами,
які не були присутні в судовому
засіданні в 10-денний строк з дня
отримання копії цього рішенням.

Суддя
Галайко Н.М.