УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Мазур Л.М., Маляренка А.В.,
Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
(далі - ПАТ
«Дельта Банк») до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та звернення стягнення на
предмет іпотеки,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 28 серпня 2013 року та рішення
апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня
2013 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ПАТ «Дельта Банк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та звернення
стягнення на предмет іпотеки.

На обґрунтування позовних вимог
посилалося на те, що 19 травня
2008 року між Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі
- АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 був
укладений договір про надання
споживчого кредиту № 0, згідно з
умовами якого банк надав позичальнику
кредитні кошти у розмірі 80 000
доларів США, з розрахунку 15 % річних зі
строком повернення 21 травня 2028
року.

З метою забезпечення належного
виконання зобов'язання за кредитним
договором, 19 травня 2008 року було
укладено договір іпотеки № 85812 між АКІБ
«УкСиббанк» та ОСОБА_5, відповідно до
якого остання передала банку в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 40,60
кв. м та житловою площею 20 кв. м, яка
належить їй на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу
квартири.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ПАТ «Дельта Банк» було укладено
договір купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, відповідно до якого в
порядку, обсязі та на умовах,
визначених цим договором, АТ
«УкрСиббанк» передає (відступає) АТ
«Дельта Банк» права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, внаслідок чого АТ «Дельта
Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як
кредитора (стає новим кредитором) у
зазначених зобов'язаннях, а також до АТ
«Дельта Банк» переходить
(відступається) право вимагати (замість
АТ «УкрСиббанк») від боржників повного,
належного та реального виконання
обов'язків за кредитними та
забезпечувальними договорами.

Оскільки відповідачем належним чином у
строки, передбачені кредитним
договором умови, договору не
виконувалися, станом на 22 лютого 2013
року виникла заборгованість у сумі 848 857
грн 88 коп., що складається із
заборгованості по тілу кредиту - 606 839
грн 91 коп., а також заборгованості по
відсотках - 242 017 грн 97 коп., яку позивач
просив стягнути з боржника, звернувши
стягнення на предмет іпотеки, який
належить другому відповідачу по
справі, шляхом його продажу на
публічних торгах у межах процедури
виконавчого провадження.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 28 серпня 2013 року
позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк»
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ
«Дельта Банк» заборгованість за
договором про надання споживчого
кредиту № 0 від 19
травня 2008 року, укладеним між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_4, у розмірі 848 857
грн 88 коп.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
15 жовтня 2013 року апеляційну скаргу ПАТ
«Дельта Банк» задоволено частково,
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 28 серпня 2013 року в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про звернення стягнення на предмет
іпотеки скасовано та ухвалено в цій
частині нове рішення.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором №
0 від 19 травня 2008 року, яка
нарахована станом на 22 лютого 2013 року в
сумі 848 857 грн 88 коп., та включає в себе:
заборгованість по кредиту - 75 921,42
доларів США, що по курсу НБУ становить
606 839 грн 91 коп., заборгованість по
відсотках - 30 278,74 доларів США, що по
курсу НБУ становить 242 017 грн 97 коп.,
звернуто стягнення на нерухоме майно:
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_5 на підставі договору
купівлі-продажу квартири,
посвідченого 08 жовтня 2004 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
за реєстровим № 4238, право власності
зареєстроване в Київському міському
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна 12 жовтня 2004 року та
записано у реєстраційну книгу №
д. 982-162 за реєстраційним № 3142, яку
передано АКІБ «УкрСиббанк» за
договором іпотеки № 85812 від 19 травня 2008
року.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
присуджено провести шляхом проведення
прилюдних торгів із встановленням
початкової ціни предмету іпотеки на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій.

В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій і передати справу
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про часткове задоволення
позовних вимог виходив з того, що
предмет іпотеки не належить
позичальнику, а є власністю ОСОБА_5, яка
не була належним чином попереджена
щодо наявності заборгованості,
усунення порушення зобов'язань за
основним договором та про звернення
стягнення на предмет іпотеки; при цьому
суд дійшов висновку, що позивачем
одночасно заявлено вимоги як про
стягнення заборгованості за кредитним
договором до позичальника, так і про
звернення стягнення на предмет іпотеки
до іпотекодавця, що суперечить чинному
законодавству, оскільки виконання
основного зобов'язання виключає
можливість задоволення вимог за
рахунок забезпечувального
зобов'язання, а тому відмовив у
задоволенні позовних вимог в частині
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог про звернення стягнення на
предмет іпотеки, керувався ст. ст. 33, 35, 39
Закону України «Про іпотеку», та
правильно врахував роз'яснення,
викладенні у п. п. 9, 42 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів»,
дійшовши обґрунтованого висновку щодо
правомірності обраного позивачем
способу захисту, який ґрунтується на
законі, та доведений наданими у справу
доказами.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом апеляційної
інстанції були дотримані норми
матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів
попередніх інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 28 серпня 2013 року
та рішення апеляційного суду м. Києва
від 15 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Л.М. Мазур А.В. Маляренко В.А. Нагорняк