АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/627/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Федоріщева С.С. Доповідач -
Кіктенко Л.М.Категорія 48
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

2 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

Головуючого судді: Кіктенко Л.М.

Суддів: Глущенко Н.Г.,Осіяна О.М.

при секретарі: Нікуліній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 18
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18 листопада 2013
року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
дитини задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій
грошовій сумі у розмірі 800 грн.
щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2013 року
і до досягнення дитиною повноліття.

Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за минулий час -за три
роки, які минули до подачі позову до
суду, в розмірі 6984 грн.

З таким рішенням не погодився ОСОБА_2,
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального, процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
частковому скасуванню та зміні з
наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що сторони мають
спільну дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
батьком якого записаний ОСОБА_2 (а.с. 4
зворот). Ця дитина, згідно до
диспансерного листа потребує
спостереження у хірурга, масажу,занять
лікувальною фізкультурою, та занять у
логопеда (а.с. 11). Відповідно до довідки
Комунального підприємства
Житлове-експлуатаційне підприємство
№8 Дніпропетровської міської ради,
ОСОБА_2 проживає окремо від ОСОБА_3
разом зі своєю матір'ю ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с. 16), яка згідно до копії
посвідчення є пенсіонером (а.с. 17).
ОСОБА_2, згідно до копії його трудової
книжки, 27.09.2012 року звільнений з роботи
за угодою сторін, після чого офіційно
не працює (а.с. 18). Разом з тим, ОСОБА_2 є
працездатною особою, оскільки
інвалідності та хронічних захворювань
не має.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживають окремо
один від одного вже два роки, їх спільна
малолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
мешкає разом із ОСОБА_3, перебуває на
утриманні останньої. Позивачка
неодноразово зверталася до
відповідача з проханням надавати їй
грошові кошти на утримання їх спільної
дитини, але такі кошти не надавалися, що
підтверджував сам ОСОБА_2 в суді першої
інстанції.

Згідно положень ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Частина 2 ст. 183 СК України встановлює
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину, який не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Положення статті 141 СК України
встановлюють, що мати, батько мають
рівні права та обов'язки щодо дитини,
незалежно від того, чи перебували вони
у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між
батьками, проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно довідки Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі
м.Дніпропетровська Головного
управління мін доходів у
Дніпропетровській області(а.с.83-84)
відповідач ОСОБА_2 у період з 1 січня 2011
року по 31 грудня 2013 року -на час
розгляду даної справи судом першої
інстанції працював.

Тому відповідно до вимог ч.3 ст.181
Сімейного Кодексу України колегія
суддів вважає за необхідне оскаржуване
рішення суду змінити в частині розміру
стягнених з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на
користь ОСОБА_3 аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4 та
стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на
користь ОСОБА_3 аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі ?
частки щомісячно, але не менше, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
03 жовтня 2013 року і до досягнення
дитиною повноліття.

Також колегія суддів вважає за
необхідне рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
18 листопада 2013 року скасувати в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 на її
користь аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за минулий час -за три
роки, які минули до подачі позову до
суду в розмірі 6984 грн. і у задоволенні
позову в цій частині відмовити,
враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Частина 2 ст. 191Сімейного Кодексу
України встановлює, що аліменти за
минулий час можуть бути присуджені,
якщо позивач подасть суду докази того,
що він вживав заходів щодо одержання
аліментів з відповідача, але не міг їх
одержати у зв'язку з ухиленням
останнього від їх сплати. У цьому разі
суд може присудити аліменти за минулий
час, але не більш як за три роки.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що позивач вживала заходів щодо
одержання аліментів з відповідача, але
не могла їх одержати у зв'язку з
ухиленням останнього від їх сплати. У
зв*язку з цим відсутні підстави для
задоволення позову в частині стягнення
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за минулий час -за три
роки, які минули до подачі позову до
суду в розмірі 6984 грн. і у задоволенні
позову в цій частині слід відмовити. В
іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Керуючись ст.,ст. 209,303,307,309,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18 листопада 2013
року скасувати в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з
ОСОБА_2 на її користь аліментів на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за минулий час -за три
роки, які минули до подачі позову до
суду в розмірі 6984 грн. і у задоволенні
позову в цій частині відмовити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18 листопада 2013
року змінити в частині розміру
стягнених з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на
користь ОСОБА_3 аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на
користь ОСОБА_3 аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі ?
частки щомісячно, але не менше, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
03 жовтня 2013 року і до досягнення
дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: