СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2-н/759/441/14
ун. № 759/5650/14-ц
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті заяви

09 квітня 2014 року суддя
Святошинського районного суду м. Києва
Заєць Т.О., розглянув справу за заявою
Комунального підприємства «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду в Святошинському районі м. Києва»
про видачу судового наказу про
примусове стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

03.02.2014 року КП «ДУОЖФ в Святошинському
районі м. Києва» звернулося з заявою
про видачу судового наказу про
примусове стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2
заборгованості за житлово-комунальні
послуги в розмірі по 6 437,75 з кожного, та
витрати на судовий збір в розмірі по 60,
90 грн. з кожного. В обґрунтування вимог
заяви посилається на те, що власниками
квартири АДРЕСА_1 є: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 В даному приміщенні
зареєстровані, проживають та
користуються житлово-комунальними
послугами боржники. Між сторонами
виникли фактичні договірні відносини
на підставі особового рахунку.
Протягом тривалого часу боржники не
оплачують житлово-комунальні послуги,
у зв'язку з чим за період з 01.05.2011 по
01.03.2014 року утворилась заборгованість в
сумі 12 875,49 грн. Справу передано судді
08.04.2014 року.

Розглянувши матеріали заяви, у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу необхідно відмовити на підставі
наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 98 ЦПК України, у
заяві повинно бути зазначено вимоги
заявника і обставини, на яких вони
ґрунтуються.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23.12.2011 р. № 14 «Про практику
розгляду судами заяв у порядку
наказного провадження» постановлено,
якщо заявлено вимогу про стягнення
заборгованості за надані
житлово-комунальні, телекомунікаційні
послуги, послуги телебачення та
радіомовлення (п. 3 ч. 1 ст 96 ЦПК), судовий
наказ може бути видано за наявності
відповідних договорів про надання
таких послуг, інших письмових доказів,
що підтверджують фактичне надання та
отримання таких послуг. Крім того,
заявник має обґрунтувати свої вимоги
та додати документи, що вказують на
правильність і безспірність
розрахунків, а також застосування
тарифів на відповідні послуги.

Як вбачається з рахунку-попередження
№73 від 31.03.2014 року, заборгованість за
спожиті житлово-комунальні послуги
станом на кінець 03.2011 становить 7 426,41
грн., заборгованість за період з 04.2011
року по 03.2014 року складає 20 639,02 грн. В
заяві заявник просить стягнути
заборгованість за період з 01.05.2011 року
по 01.03.2014 року в розмірі 12 875,49 грн.

З наведеного вбачається, що заявлені
вимоги не відповідають розрахунку
заборгованості, в матеріалах заяви
відсутні докази обґрунтованості
нарахованої суми заборгованості за
житлово-комунальні послуги, що
вказують на правильність і
безспірність розрахунків, а також
застосування тарифів на відповідні
послуги. Також в матеріалах заяви
відсутній договір про надання
житлово-комунальних послуг, укладений
між заявником та боржником, на підставі
якого повинні проводитися нарахування
та оплати послуг, тобто відсутній
документ, який підтверджує право
вимоги заявника.

На підставі вищевикладеного,
суд приходить до висновку про
відсутність права вимоги заявника щодо
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги, а тому
заявлені вимоги можуть бути предметом
розгляду в порядку позовного
провадження, у зв'язку з чим у прийнятті
заяви про видачу судового наказу
необхідно відмовити.

Суддя відмовляє у прийнятті заяви
про видачу судового наказу, у разі якщо:
із заяви і поданих документів
вбачається спір про право (п. 2 с. 3 ст. 100
ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 96, 100, 101 ЦПК
України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті Комунального
підприємства «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду в
Святошинському районі м. Києва» про
видачу судового наказу про примусове
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1,
ОСОБА_2.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на ухвалу суду першої інстанції
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

СУДДЯ
Т.О. ЗАЄЦЬ