Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц/778/1742/14
Головуючий у 1 інстанції: Колесник С.Г.
Суддя-доповідач: Кухар С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2014 року

місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Онищенко
Е.Асуддів:Ломейко В.О. Кухаря С.В.при
секретаріКамінській О.Є.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк" на
рішення Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 10 лютого 2014 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк"
звернувся до суду з вказаним позовом
посилаючись на те, що 07.02.2007р. між банком
і відповідачем був укладений кредитний
договір, на підставі якого відповідач
отримав кредит в розмірі 10000 грн. 00 коп.,
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 22.80 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом, з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. Кредит
був наданий у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана ним заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою та
Тарифами складає між ним та банком
Договір.

Відповідно до п. 9.12 Кредитного
договору, договір діє протягом 12
місяців з моменту підписання. Якщо
протягом цього терміну жодна зі сторін
не проінформувала іншу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично продовжується на такий же
термін.

Відповідач належним чином не виконував
свої зобов'язання, кредит та відсотки
за ним вчасно не погашав, у зв'язку з чим
станом на 31.05.2013р. за ним утворилася
заборгованість в сумі 31759 грн. 11 коп.,
яка складається з заборгованості за
кредитом в сумі 9833 грн. 50 коп.,
відсотками за користування кредитом в
сумі 14219 грн. 86 коп., заборгованості по
комісії за користування кредитом в
сумі 5717 грн. 22 коп., штрафу (фіксована
частина) в сумі 500 грн. 00 коп., та штрафу
(процентна складова) в сумі 1488 грн. 53
коп. за порушення строків платежу по
будь-якому з грошових зобов'язань.

Банк просив суд стягнути з відповідача
заборгованість за кредитом в сумі 31759
грн. 11 коп., а також витрати по оплаті
судового збору в розмірі 317 грн. 59 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 10 лютого 2014 року
відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
"ПриватБанк" посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати, ухвалити нове яким
позов задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
07 лютого 2007 року Банк надав ОСОБА_5
кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користуванням кредитом у розмірі 22,8%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом, з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки (а.с. 8).

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана ним заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою та
Тарифами складає між ним та банком
Договір про надання банківських
послуг.

На порушення умов договору позичальник
взяті на себе зобов'язання не
виконував, передбачені умовами
договору платежі не вносив, в зв'язку з
чим станом на 31.05.2013 року має
заборгованість в сумі 31759 грн. 11 коп.,
яка складається з заборгованості за
кредитом в сумі 9833 грн. 50 коп.,
відсотками за користування кредитом в
сумі 14219 грн. 86 коп., заборгованості по
комісії за користування кредитом в
сумі 5717 грн. 22 коп., штрафу (фіксована
частина) в сумі 500 грн. 00 коп., та штрафу
(процентна складова) в сумі 1488 грн. 53
коп. за порушення строків платежу по
будь-якому з грошових зобов'язань.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність. Зокрема, частина друга статті
258 ЦК України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил
користування платіжною карткою (а.с. 11,
11 зворот) граничний строк дії картки
(місяць і рік) указано на ній і вона
дійсна до останнього календарного дня
такого місяця, строк погашення
процентів за кредитом визначено
щомісячними платежами, а строк
погашення кредиту в повному обсязі
визначено останнім днем місяця
вказаного на картці (поле MONTH), останній
платіж за вказаним договором здійснено
в травні 2007 року, а дія картки
закінчилась 7 лютого 2010 року. Докази про
отримання нової карти за цим договором
відсутні, і на це банк не посилався.

Відповідач відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК
України до ухвалення рішення звернувся
до суду першої інстанції з письмовою
заявою про застосування позовної
давності (а.с. 14). В судовому засіданні
представник позивача з клопотанням про
поновлення строку позовної давності до
суду не звертався.

Відповідно до умов укладеного договору
строк дії карти визначений у 3 роки та
строк дії кредитного ліміту співпадає
зі строком дії карти (а.с. 8 зворот),
тобто моментом закінчення дії договору
є 07.02.2010 року, а тому строк позовної
давності сплив 07.02.2013 року.

Даний позов до суду було подано банком
лише 09.07.2013 року, тобто за межами
загального строку позовної давності.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що відповідачем останній
платіж по кредитній картці було
зроблено в травні 2007 року, в зв'язку з
чим позивач 25.09.2008 року звернувся до
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя з заявою про видачу судового
наказу. Тобто ще в 2008 році позивачу вже
було відомо про порушення свого права.

Аналогічна правова позиція викладена в
Постанові Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 19
березня 2014 року (справа №6-14цс14).

Таким чином, правильно визначивши
правовідносини, що виникли між
сторонами суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про відмову в
позові за пропуском строку позовної
давності. Доводи скарги не
спростовують вірних висновків суду
першої інстанції.

Таким чином колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав, для визнання рішення суду
першої інстанції таким, що ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
скасування чи з міни цього рішення
немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів. -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 10 лютого 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий: Судді: