Справа № 432/4501/13-ц
Провадження №2/432/58/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 р.

Стахановськицй
міський суд Луганської області

у складі:

головуючого: судді ШАРГАРОВСЬКОЇ В.І.

при секретарі СКРИПНИК Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Стаханові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в
інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
виділ в натурі частки квартири, що
знаходиться у спільній частковій
власності, або стягнення грошової
компенсації вартості частки в спільній
частковій власності,-

В С Т
А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до
Стахановського міського суду
Луганської області із позовом до
відповідача про виділ в натурі частки
квартири, що знаходиться у спільній
частковій власності, або стягнення
грошової компенсації вартості частки в
спільній частковій власності.

В обгрунтування заявлених вимог
представник позивача зазначив, що
позивач є співвласником квартири,
розташованої в м. Стаханові по пр.
Леніна, 29/33. Зазначена квартира була
приватизована 31.10.2006 р. та належала на
праві спільної часткової власності
батькові позивача - ОСОБА_4, матері
позивача - ОСОБА_3 та позивачу по 1/3
частині квартири кожному. Приблизно у
2009 р. батько позивача та відповідач
розірвали шлюб. Після розірвання шлюбу
ні батько позивача, ні позивач свої
частки в квартирі в натурі не виділяли.
Батько позивача продовжував мешкати в
своїй частині квартири. ІНФОРМАЦІЯ_1.
батько позивача помер. Позивач вчасно
прийняла спадщину у вигляді його 1/3
частини квартири, зазначеної вище.
Таким чином, після отримання спадщини
після померлого батька, позивач стала
власником 2/3 частини квартири, а
власником решти 1/3 частини квартири
залишилася відповідач. Позивач бажає
мешкати в квартирі, але не бачить
можливості мешкати в ній без виділення
частки, яка їй належить за законом в
натурі, оскільки між нею та
відповідачем склалися неприязливі
стосунки, крім того, позивач має свою
родину, яка складається з її чоловіка
та малолітньої дитини. В теперішній час
в квартирі мешкає відповідач, а позивач
вимушена жити зі своєю родиною окремо.
Між сторонами добровільної згоди на
розділення квартири не досягнуто,
відповідач не бажає звільняти частину
квартири позивача від своїх власних
речей та надавати позивачу її частку
квартири у вільне володіння та
користування. Ринкова оцінка спірної
квартири складає 60 379 грн. Просить суд
виділити позивачу в натурі у вільне
володіння та користування 2/3 частини
квартири АДРЕСА_1, тобто 30,3 кв.м.
квартири, або стягнути з відповідача на
користь позивача грошову компенсацію
за її частку в квартирі в сумі 40 252,60
грн.; припинити право спільної
часткової власності на квартиру
АДРЕСА_1 та визнати за позивачем право
приватної власності на 2/3 частини
квартири; стягнути з відповідача на
користь позивача судові витрати,
понесені позивачем: 406 грн. - в рахунок
відшкодування судового збору; 2 000 грн. -
витрати на отримання правової
допомоги. Між судовими засіданнями,
12.03.2014 р., представник позивача подав
суду уточнену позовну заяву відповідно
до якої просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача
грошову компенсацію за її частку
квартири в сумі 39 070 грн.; припинити
право спільної часткової власності на
квартиру АДРЕСА_1 та визнати за
відповідачем право приватної
власності на квартиру за умови та після
виплати позивачу вартості її частки
квартири; стягнути з відповідача на
користь позивача судові витрати,
понесені позивачем : 406 грн. -
відшкодування сплаченого судового
збору; 2 000 грн. - витрати на отриману
правову допомогу; 1 200 грн. - кошти на
оплату судової будівельно - технічної
експертизи. 15.04.2014 р. представником
позивача була подана ще одна уточнена
позовна заява, відповідно до якої
просить суд стягнути з відповідача на
користь позивача грошову компенсацію
за її частку квартири в сумі 39 070 грн.;
припинити право спільної часткової
власності на квартиру АДРЕСА_1; визнати
за відповідачем право приватної
власності на квартиру; стягнути з
відповідача на користь позивача судові
витрати, понесені позивачем : 406 грн. -
відшкодування сплаченого судового
збору; 2 000 грн. - витрати на отриману
правову допомогу; 1 200 грн. - кошти на
оплату судової будівельно - технічної
експертизи.

В судовому засіданні позивач була
відсутня, скориставшись своїм правом,
передбаченим ст. 38 ЦПК України приймати
участь у справі через своїх
представників.

Представники позивача в судовому
засіданні були відсутні, надавши суду
заяви про розгляд справи за їх
відсутністю. Вимоги позивача, заявлені
в уточненій позовній заяві від 15.04.2014 р.
підтримують і просять задовольнити у
повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні була
відсутня, також скориставшись своїм
правом, передбаченим ст. 38 ЦПК України,
приймати участь у справі через свого
представника.

Представник відповідача в судовому
засіданні був відсутній, надавши суду
заяву про розгляд справи за його
відсутністю. В заяві також зазначив, що
відповідач вимоги позивача в частині
стягнення з неї на користь позивача
грошової компенсації за частку
позивача в квартирі в сумі 39 070 грн.;
припинення права спільної часткової
власності на квартиру АДРЕСА_1,
визнання за відповідачем права
приватної власності на квартиру та
стягнення суми судового збору в
розмірі 406 грн. визнає у повному обсязі.
Не згодна з вимогами позивача про
стягнення з відповідача на користь
позивача витрат на правову допомогу в
сумі 2 000 грн., оскільки правова допомога
позивачу надана не адвокатами та
позивачем не надано розрахунку витрат
на надання правової допомоги, також
вважає, що витрати на проведення
експертизи повинні бути розподілені
між сторонами в рівних частках,
оскільки варіант вирішення спору,
зазначений позивачем в уточненій
позовній заяві від 15.04.2014 р.,
пропонувався відповідачем позивачу ще
до її звернення до суду.

У відповідності до положень ч.2 ст. 158
ЦПК України заяви представників
позивача та представника відповідача
судом прийняті.

На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справі... на
підставі доказів, наданих сторонами. В
судовому засіданні досліджені всі
докази, надані сторонами. Клопотання
про витребування і дослідження інших
доказів до суду не надійшли. Суд
постановляє рішення на підставі
доказів, наданих сторонами і
досліджених під час судового розгляду
справи.

Дослідивши письмові докази та оцінивши
усі докази по справі в їх сукупності
суд приходить до наступних висновків:

відповідно до ст. 1 Першого протоколу
Європейської конвенції про захист прав
людини та основоположний свобод кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений свого майна,
інакше, як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом або
загальними принципами міжнародного
права.

На підставі положень ст. 41 Конституції
України та ч.1 ст. 319 ЦК України кожен має
право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю...
Згідно з положеннями ч.2 ст. 41
Конституції України, ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом.

Власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності, відповідно до
положень ч.1 ст. 356 ЦК України, є спільною
частковою власністю.

Частина 1 статті 364 ЦК України визначає,
що співвласник має право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Частина 2 зазначеної вище статті
передбачає, що якщо виділ у натурі
частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (ч.2 ст. 183 цього Кодексу),
співвласник, який бажає виділу, має
право на одержання від інших
співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою.

Частина 1 статті 61 ЦПК України
встановлює, що обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню.

Таким чином, оскільки відповідачем
визнаються вимоги позивача відносно
спірної квартири, факт того, що
квартира АДРЕСА_1 знаходиться у
спільній частковій власності позивача
та відповідача, факт того, що позивачу
на праві власності належить 2/3 частини ,
а відповідачу -1/3 частина зазначеної
вище квартири, факт того, що виділити в
натурі позивачу її частку в спірні
квартирі не можливо, факт того, що
ринкова вартість квартири складає 58 600
грн., а вартість частки позивача - 39 070
грн., факт того, що позивач не заперечує
проти сплати їй відповідачем, як
співвласником квартири грошової
компенсації вартості частки позивача в
спірній квартирі вважаються судом
встановленими і доведеними.

Частина 4 статті 174 ЦПК України
визначає, що у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Відповідно до абзацу 6 пункту 11
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове
рішення у цивільній справі» за змістом
ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову, яке не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, суд у
мотивувальній частині рішення може
вказати лише про визнання позову та
прийняття його судом.

Враховуючи, як зазначено вище, що
відповідачем визнаються вимоги
позивача, заявлені в уточненій
позовній заяві від 15.04.2014 р. відносно
спірної квартири та відносно
відшкодування судового збору в сумі 406
грн., суд вважає за можливе, на підставі
ч.4 ст. 174 ЦПК України, вимоги позивача в
цій частині задовольнити, оскільки
судом приймається визнання
відповідачем цієї частини позовних
вимог, бо цим не порушуються права
позивача та інших осіб.

Відповідно до положень ст. 79 ч.1 ЦПК
України судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи.

Частина 3 зазначеної вище статті
зазначає, що до витрат, пов'язаних з
розглядом справи, належать: витрати на
правову допомогу; витрати сторін та їх
представників, що пов'язані з явкою до
суду; витрати, пов'язані із залученням
свідків, спеціалістів, перекладачів та
проведення судових експертиз; витрати,
пов'язані з проведенням огляду доказів
за місцем їх знаходження та вчинення
інших дій, необхідних для розгляду
справи; витрати, пов'язані з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача.

Частина 1 статті 84 ЦПК України зазначає,
що витрати, пов'язані з оплатою
правової допомоги адвоката або іншого
фахівця у галузі права, несуть сторони,
крім випадків надання безоплатної
правової допомоги.

Таким чином, законодавець не обмежує
право певної особи на отримання
компенсації витрат на правову
допомогу, надану не адвокатом, а іншим
фахівцем у галузі права.

Частина 2 зазначеної вище статті
передбачає, що гранічний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Стаття 1 Закону України «Про гранічний
розмір компенсаційних витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» встановлює,
що розмір компенсаційних витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною…, не
може перевищувати 40% встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза
судовими засіданнями та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді, що визначається у відповідному
судовому рішенні.

Позивачем та її представниками не
надано суду відомостей з приводу
кількості годин, витрачених
представниками позивача під час
надання правової допомоги позивачу як
під час судових засідань, так і за їх
межами, що робить неможливим визначити,
виходячи з якого розрахунку годинних
витрат, з урахуванням гранічних
розмірів компенсації, встановлених ст.
1 Закону України «Про гранічний розмір
компенсаційних витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах», визначений
розмір правової допомоги в сумі саме 2
000 грн.

Частина 1 статті 60 ЦПК України
передбачає, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень...

Оскільки позивіачем та її
представниками не надано суду
переконливих доказів з приводу
кількості годин, витрачених її
представниками на надання правової
допомоги, за таких обставин, на
підставі ч.1 ст. 60 ЦПК України, витрати
на правову допомогу відшкодуванню не
підлягають і вимоги позивача в цій
частині слід залишити без задоволення.

Частина 2 статті 86 ЦПК України зазначає,
що кошти на оплату судової експертизи
вносяться стороною, яка заявила
клопотання про проведення експертизи.

В судовому засіданні за клопотанням
представника позивача, на підставі
ухвали Стахановського міського суду
Луганської області від 16.01.2014 р. було
призначено та проведено будівельно -
технічну експертизу (а.с.52-76).
Відповідно до вимог ч.2 ст. 86 ЦПК України
позивачем було проведено оплату
зазначеної експертизи в сумі 1 200 грн.,
що підтверджено копією квитанції
(а.с.91).

Частина 1 статті 88 ЦПК України визначає,
що стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином, доводи представника
відповідача в частині розподілу витрат
на проведення судової експертизи між
обома сторонами в рівних частках з тих
підстав, що відповідач пропонувала
позивачу вирішити спір позасудовим
способом, не можуть бути прийняті судом
до уваги, оскільки не ґрунтуються на
законі. Розподіл судових витрат
законодавець пов'язує з розглядом
спору саме в суді, а не позасудовим
способом.

Вимоги позивача з приводу спірної
квартири судом задоволені у повному
обсязі, нею документально підтверджено
оплату судової експертизи, тому,
відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК
України витрати позивача на проведення
судової експертизи в сумі 1 200 грн., слід
стягнути з відповідача на користь
позивача у повному обсязі.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що вимоги позивача
підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.1 Першого Протоколу
Європейської конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод; ст. 41
ч.1, ч.2 Конституції України; ст. 1 Закону
України «Про гранічний розмір
компенсаційних витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах»; абз. 6 п. 11
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове
рішення у цивільній справі»; ст.ст. 319,
328, 356 ч.1, 364 ч.1, ч.2 ЦК України; ст.ст. 10, 11,
38, 60, 61 ч.1, 79 ч.1, ч.3, 84 ч.1, ч.2, 86 ч.2, 88 ч.1, 158
ч.2, 174 ч.4, 212-215, 292, 294 ЦПК України суд ,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Припинити право спільної часткової
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
грошову компенсацію за її частку
квартири АДРЕСА_1 в сумі 39 070 грн.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 406
грн. в рахунок відшкодування
сплаченого судового збору та 1 200 грн. в
рахунок відшкодування вартості
судової будівельно - технічної
експертизи.

В задоволенні вимог ОСОБА_1 в частині
стягнення зі ОСОБА_3 на її користь 2 000
грн. в рахунок відшкодування витрат на
правову допомогу відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження, якщо апеляційну скаргу
подано не було. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом
подання протягом 10 днів, з дня
отримання його копії, апеляційної
скарги до апеляційного суду Луганської
області через Стахановський міський
суд Луганської області.

Головуючий
Шаргаровська В.І.