Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Масенко Д.Є.
Справа № 437/6786/13-ц
Провадження № 22ц/782/751/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справ
апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого - судді Масенко Д.Є.,

суддів - Коротких О.Г., Орлова І.В.,

при секретарі - Соловей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду м.
Луганська від 03 лютого 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа - Інспекція
архітектурно-будівельного контролю у
Луганській області про заборону
здійснення будівельних робіт та
поновлення первісного положення
будівлі, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про виділення в натурі частки
житлового будинку та визнання права
власності, -

встановила:

У вересні 2012р. ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 та просила:
заборонити ОСОБА_3 проведення
будівельних робіт по зведенню 2-х
поверхового житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1 відновити початкове
положення будівлі за адресою: АДРЕСА_1
шляхом демонтажу цокольної частини
фундаменту.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач ОСОБА_2 послалась на ті
обставини, що згідно свідоцтва про
право власності їй на праві спільної
часткової власності належить 52/100
частини житлового будинку за адресою:
АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 322
кв.м., інша частина в розмірі 48/100
житлового будинку з 03.10.2011 року
належить ОСОБА_3 Після придбання
частини житлового будинку ОСОБА_3
зруйнував господарські будівлі та
почав будівництво нового 2-х
поверхового будинку. Під час будування
ОСОБА_3 залив фундамент у стик зі стіною
житлового дому літ. А-1 та частина
фундаменту сполучена зі стіною
квартири АДРЕСА_1, де згідно ескізного
проекту буде розташована сходова
клітка з 1-го на 2-ий поверх, яка входить
у двір, звів цоколь висотою 0,40 м., висота
будівлі буде складати 7,15 м., ухил
покрівлі з 2-го поверху будинку ОСОБА_3
направлено на житловий будинок літ А-1,
відступ від квартири АДРЕСА_1 житлового
будинку літ. А-1 складає 1м. Тому, позивач
ОСОБА_2 вважає, що ОСОБА_3 своїми діями
ігнорує норми ст. 103 Земельного кодексу
України, а саме без згоди співвласника
почав будівництво нового житлового
будинку, чим порушив її права та
інтереси.

Також позивач зазначила, що вона
зверталась до Інспекції
архітектурно-будівельного контролю у
Луганській області та отримала
відповідь про відсутність порушень з
боку ОСОБА_3 при будівництві житлового
будинку, однак це спростовується
висновком № 1026/10.6 експертного
будівельно-технічного дослідження
спеціаліста від 15.04.2013 року.

У серпні 2012р. позивач ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2, який у
подальшому уточнив та просив: виділити
ОСОБА_3 з домобудівництва АДРЕСА_1, з
урахуванням фактично встановленого
порядку користування житловим
будинком з господарськими будівлями та
спорудами квартиру №1, в рахунок 48/100
частин, яка складається з приміщення
житлового будинку літ. А-1, житлової
кімнати/1-/3 пл. 25,1 кв.м., загальною площею
25,1 кв.м., житловою площею 25,1 кв.м., а
також хвіртка №; виділити ОСОБА_2 з
домобудівництва АДРЕСА_1, з урахуванням
фактично встановленого порядку
користування житловим будинком з
господарськими будівлями та спорудами
квартиру АДРЕСА_1, в рахунок 52/100 частин,
яка складається з приміщення житлового
будинку літ. А-1, житлової кімнати /2-1/
пл.14,8 кв.м., житлової кімнати/2-2/ пл. 12,5
кв.м., кухня /2-3/ пл. 10,8 кв.м., тамбур /2-1/пл.
3,4 кв.м, загальною площею 41,5 кв.м.,
загальною площею 38,1 кв.м., житловою
площею 27,3 кв.м., а також прибудову літ.
А-1, тамбур літ. а2, ганок літ. а3, погріб
літ. Г, тамбур літ. б, літня кухня літ. Б,
сарай літ. Ж, гараж літ. З, сарай літ. К,
туалет літ. У2, хвіртка №?2, колонка
питна №4; припинити право спільної
часткової власності між ОСОБА_3 і
ОСОБА_2 на домобудівництво АДРЕСА_1;
визнати право власності за ОСОБА_3 на
АДРЕСА_1, яка складається з приміщення
житлового будинку літ. А-1, житлової
кімнати/1-/3 пл. 25,1кв.м., загальною площею
25,1 кв.м., житловою площею 25,1 кв.м., а
також хвіртка №, як самостійний об'єкт
з новою адресою.

В обґрунтування позову ОСОБА_3
зазначив, що він є власником 48/100 частин
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1
земельної ділянки площею 0,0160 га за цією
ж адресою, інша частина в розмірі 52/100
належить ОСОБА_2 З урахуванням фактично
встановленого порядку користування
житловим будинком з господарськими
спорудами в користуванні ОСОБА_3
знаходиться з домобудівництва АДРЕСА_1:
квартира №1, яка складається з
приміщення житлового будинку літ. А-1,
житлової кімнати/1-/3 пл. 25,1 кв.м.,
загальною площею 25,1 кв.м., житловою
площею 25,1 кв.м., а також хвіртка №
(господарські споруди були знесені у
зв'язку з подальшим будівництвом
нового будинку), а в користуванні
ОСОБА_2 знаходиться квартира АДРЕСА_1
яка складається з приміщення житлового
будинку літ. А-1, житлової кімнати /2-1/
пл.14,8 кв.м., житлової кімнати/2-2/ пл. 12,5
кв.м., кухня /2-3/ пл. 10,8 кв.м., тамбур /2-1/пл.
3,4 кв.м, загальною площею 41,5 кв.м.,
загальною площею 38,1 кв.м., житловою
площею 27,3 кв.м., а також прибудову літ.
А-1, тамбур літ. а2, ганок літ. а3, погріб
літ. Г, тамбур літ. б, літня кухня літ. Б,
сарай літ. Ж, гараж літ. З, сарай літ. К,
туалет літ. У2, хвіртка №?2, колонка
питна №4.

Також, позивач ОСОБА_3 зазначив, що
розподіл майна в натурі, яке
знаходиться у спільній частковій
власності йому необхідно для законного
користування, володіння та
розпорядження своїм майном.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Луганська від 10 грудня 2013 року було
об'єднано в одне провадження цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа - Інспекція
архітектурно-будівельного контролю у
Луганській області про заборону
здійснення будівельних робіт та
поновлення первісного положення
будівлі та цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділення в натурі
частки житлового будинку та визнання
права власності.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Луганська від 03 лютого 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було
відмовлено за необґрунтованістю, позов
ОСОБА_3 - задоволено, виділено ОСОБА_3 з
домобудівництва АДРЕСА_1, з урахуванням
фактично встановленого порядку
користування житловим будинком з
господарськими будівлями та спорудами
квартиру №1, в рахунок 48/100 частин, яка
складається з приміщення житлового
будинку літ. А-1, житлової кімнати/1-/3 пл.
25,1 кв.м., загальною площею 25,1 кв.м.,
житловою площею 25,1 кв.м., а також
хвіртка №; виділено ОСОБА_2 з
домобудівництва АДРЕСА_1, з урахуванням
фактично встановленого порядку
користування житловим будинком з
господарськими будівлями та спорудами
квартиру АДРЕСА_1, в рахунок 52/100 частин,
яка складається з приміщення житлового
будинку літ. А-1, житлової кімнати /2-1/
пл.14,8 кв.м., житлової кімнати/2-2/ пл. 12,5
кв.м., кухня /2-3/ пл. 10,8 кв.м., тамбур /2-1/пл.
3,4 кв.м, загальною площею 41,5 кв.м.,
загальною площею 38,1 кв.м., житловою
площею 27,3 кв.м., а також прибудову літ.
А-1, тамбур літ. а2, ганок літ. а3, погріб
літ. Г, тамбур літ. б, літня кухня літ. Б,
сарай літ. Ж, гараж літ. З, сарай літ. К,
туалет літ. У2, хвіртка №?2, колонка
питна №4; припинено право спільної
часткової власності між ОСОБА_3 і
ОСОБА_2 на домобудівництво АДРЕСА_1 та
визнано право власності за ОСОБА_3 на
АДРЕСА_1, яка складається з приміщення
житлового будинку літ. А-1, житлової
кімнати/1-/3 пл. 25,1кв.м., загальною площею
25,1 кв.м., житловою площею 25,1 кв.м., а
також хвіртка №, як самостійний об'єкт
з новою адресою.

Не погоджуючись з цим рішенням позивач
ОСОБА_2 звернулась з апеляційною
скаргою, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, просила скасувати рішення суду і
ухвалити нове, яким позов ОСОБА_2
задовольнити, а у задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
осіб, які з'явились, дослідивши надані
докази, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду дійшла до
наступного.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом, обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні, під
час ухвалення рішення суд у числі інших
вирішує також питання, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються, які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин, яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Наведені вимоги закону судом виконані
у повному обсязі не були.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2 суд 1 інстанції виходив з того,
що позивачем не надано доказів на
підтвердження того, що під час
проведення позапланої перевірки з
законності будівництва за адресою:
АДРЕСА_1 затвердження проекту
будівництва житлового будинку, дозволу
на виконання будівельних робіт мали
місце порушення вимог законодавства
України, що регулює відносини у сфері
земельних відносин та містобудування.

Також, суд першої інстанції виходив з
то, що ОСОБА_3 були надані усі
правовстановлюючі документи на
будівництво та на момент здійснення
перевірки порушень діючого
законодавства в сфері містобудування
не виявлено, а висновок дослідження
спеціаліста від 15.04.2014 року не може бути
прийнятий в основу рішення з підстав
того, що він не є висновком експерта в
розумінні положень ЦПК України.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 суд 1
інстанції виходив з положень ст.ст.
317,319,321, 356, 367 ЦК України, висновку
експерта № 1681/24 від 11.11.2013 року, яким
встановлено, що розділ в натурі
житлового будинку і будівель
домоволодіння АДРЕСА_1 технічно
можливий, з незначним відступом від
вимог державних будівельних норм
України табл.. №1, п.п. 2.22,2.24 ДБН В 2.2-15-2005
„Житлові будинки", що висуваються до
житлових будинків для індивідуальних
забудовників, та з того, що поділ
будинку в натурі повністю відповідає
порядку користування, який склався між
сторонами.

Проте судова колегія з таким висновком
погодитись не може з огляду на
наступне.

Як встановлено в судовому засіданні,
підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками
будинку за адресою: АДРЕСА_1 на праві
спільної часткової власності. Так,
ОСОБА_2 належить 52/100 частини, ОСОБА_3 48/10
часток, між співвласниками склався
певний порядок користування майном,
проте у листопаді 2012р. ОСОБА_3
зруйнувавши частину будівель і споруд,
які перебували у його користуванні,
почав будівництво двоповерхового
будинку без згоди співвласника ОСОБА_2

Згідно положень ч.1 ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

З огляду на встановлені обставини та
наведену правову норму, судова колегія
дійшла висновку про наявність з боку
ОСОБА_3 порушень прав ОСОБА_2 при
здійсненні права спільної часткової
власності через самовільне
зруйнування спільних будівель та
споруд і початок будівництва іншої
будівлі без згоди співвласника, а тому
порушене право підлягає відновленню
шляхом зобов'язання ОСОБА_3 демонтувати
цокольну частину фундаменту та
відновити самовільно знесені ним
будівлі і споруди, які перебували у
спільній частковій власності, проте
враховуючи розмір позовних вимог
ОСОБА_2, який обмежується демонтажем
цокольної частини фундаменту та
враховуючи положення ч.1 ст.303 ЦПК
України, судова колегія позбавлена
права виходу за ці межі і таким чином
порушене право ОСОБА_2 підлягає
відновленню шляхом зобов'язання ОСОБА_3
демонтувати цокольну частину
фундаменту.

Позовні вимоги ОСОБА_2 щодо заборони
ОСОБА_3 проводити будівельні роботи є
частиною вимог щодо демонтування
цокольної частини будинку та
самостійному розгляду не підлягають,
крім цього відсутні підстави для
заборони ОСОБА_3 дій з проведення
будівельних робіт на майбутнє,
оскільки дії, які не відбулись не
можуть порушувати прав особи.

Крім цього, судова колегія дійшла
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про виділ в натурі частки житлового
будинку та визнання права власності з
огляду на наступне.

Так, згідно договору купівлі-продажу
48/10 часток житлового будинку (а.с.5 т.1),
будинок АДРЕСА_1 складається з
житлового будинку літ. А-1 житловою
площею в цілому 46.6кв.м., загальною
площею в цілому 75,0кв.м., тамбуру літ. Б,
погребу літ. Г, літніх кухонь літ. Г, Б, Д,
гаражів літ. В, Е, убиральні літ. У, У1,
огорожі літ. №, №1,6,8, питної колонки
літ. № 4. У користування ОСОБА_3
переходить з житлового будинку літ А-1:
1-3 кухня - 4,9кв.м., 1-4 житлова 9,5кв.м., 1-5
житлова - 4,9кв.м., 1-6 житлова - 4,9кв.м.,
прибудова літ.А2-1, гараж літ. В, літня
кухня літ. Д, убиральня літ. У1, хвіртка
№, огорожа № 8.

Відповідно до положень ч.1 ст. 364 ЦК
України співвласник має право на виділ
у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності.

Таким чином, обставини справи та
наведена правова норма надає ОСОБА_3
право на виділ відповідної частини
спільного майна з урахуванням належних
йому 48/100 часток, з переліку майна з
якого складається житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1 що у цьому випадку не
має місця, оскільки вимоги ОСОБА_3
стосуються виділу з житлового будинку
А-1 та визнання за ним права власності
на житлової кімнати 1-3 площею 25,1кв.м. та
хвіртки №, які не входять до складу
будинок АДРЕСА_1 і утворились через
зруйнування ОСОБА_3 частини спільних
будівель та споруд для будівництво
двоповерхового житлового будинку на їх
місті без згоди співвласника ОСОБА_2

Згідно ст. 307 ЦПК України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право:

1) постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення
рішення без змін;

2) скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних

вимог;

3) змінити рішення;

4) постановити ухвалу про скасування
рішення суду першої інстанції і
закриття

провадження у справі або залишення
заяви без розгляду.

З огляду на викладене, рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення по суті позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Луганська від 03 лютого 2014 року -
скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким
задовольнити частково позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, зобов'язати ОСОБА_3 відновити
попередній стан будівлі за адресою:
АДРЕСА_1, шляхом демонтажу цокольної
частини фундаменту.

У задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про виділення в натурі частки
житлового будинку та визнання права
власності - відмовити за
необґрунтованістю.

Рішення набирає чинності негайно,
однак може бути оскаржено протягом 20
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: