Справа № 2-15/11
РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2013 року
Амур-Нижньодніпровський районний суду
м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді
Якименко Л.Г.

при секретарі
Черпак Ю.В.

розглянувши цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
треті особи Комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації», Приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
про визнання недійсними доручення та
договору купівлі-продажу квартири, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до суду з даним позовом до
відповідача про визнання недійсними
доручення на продаж та договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтуванні своїх позовних
вимог посилалися на те, що вказана
квартира на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 22.11.1996
року, виданого виконкомом
Дніпропетровської міської ради згідно
з розпорядженням №4/2166-96 від 22.11.1996 року
належала на праві спільної часткової
власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_7.

10.01.2001 року приватним нотаріусом
ОСОБА_4 була посвідчена довіреність від
імені ОСОБА_2 та ОСОБА_7, якою вони
уповноважували ОСОБА_1 продати за ціну
та на умовах за його розсудом належну
їм квартиру АДРЕСА_1. Для цього також
надано право подавати від їх імені
заяви, замовляти та одержувати
довідку-характеристику в БТІ,
підписувати договір купівлі-продажу та
здійснювати інші дії, пов'язані з
відчуженням квартири.

15.01.2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1,
який діяв за себе особисто та по
вказаній довіреності від імені ОСОБА_7
та ОСОБА_2, був укладений договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_9,
зареєстровано в реєстрі за №149.

Позивачі зазначають, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_7 не зверталися 10.01.2001 року до
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 з приводу
посвідчення від їх імені доручення на
продаж квартири, своїх підписів у
реєстровій книзі та в самому дорученні
не ставили. Про існування вказаного
доручення позивачам стало відомо
тільки у судовому засіданні при
розгляді справи про їх виселення.

Окрім цього, син позивачів ОСОБА_7
на той час знаходився у такому
фізичному стані, від якого він не міг
адекватно оцінювати свої дії та
керувати ними, оскільки з початку 90-х
років він був наркозалежним,
неодноразово проходив курси лікування,
перебував на диспансерному обліку в
центрі СНІДу та згодом внаслідок
вказаних захворювань ІНФОРМАЦІЯ_1 він
помер. Таким чином, відмітка приватного
нотаріуса ОСОБА_4 в дорученні про те, що
дієздатність ОСОБА_7 перевірено, не
відповідає дійсності.

Оригінал доручення чи його копії
ОСОБА_7 та ОСОБА_2 для укладання від їх
імені договору купівлі-продажу ОСОБА_1
не передавали. В той же час за
відсутності довіреності ОСОБА_1 не
звертався з приводу надання замовлення
та отримання довідки-характеристики в
КП «ДМБТІ». Жоден із співвласників
квартири не займався підготовкою
документів для її відчуження та
укладання договору купівлі-продажу.

Знаходячись під впливом тяжких
життєвих обставин ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_7 уклали з ОСОБА_3 договір застави
вказаної квартири на одержання від
останнього позики, який і був
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_9. Жоден із співвласників не мав
наміру укладати договір
купівлі-продажу належної їм квартири,
яка була їх єдиним житлом.

Посилаючись на дані обставини
позивачі просили суд визнати недійсним
доручення, посвідчене Приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстровано в реєстрі за №30, згідно
з яким ОСОБА_2 та ОСОБА_7 уповноважували
ОСОБА_1 продати за ціну та на умовах за
його розсудом належну їм квартиру
АДРЕСА_1, та здійснювати від їх імені
усі дії з приводу укладання договору
купівлі-продажу. Як наслідок, у зв'язку
з недійсністю довіреності, позивачі
просили визнати недійсним і договір
купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 від
15.01.2001 року, укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1, який діяв за себе особисто та по
вказаній довіреності від імені ОСОБА_7
та ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_9,
зареєстровано в реєстрі за №149. Окрім
цього, позивачі просили суд стягнути з
відповідача та їх користь 5 000 гривень
моральної шкоди та матеріальні збитки.

У судовому засіданні позивачі
підтримали позовні вимоги у повному
обсязі та просили їх задовольнити,
надали пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві.

Представник позивачів ОСОБА_10
позов підтримав, просив його
задовольнити та додатково пояснив, що
на час укладання договору
купівлі-продажу позивачі перебували у
край тяжкому життєвому становищі, у
зв'язку з чим були змушені взяти у борг
гроші у ОСОБА_3 та під заставу залишити
належну їм квартиру. Укладати договір
купівлі-продажу квартири позивачі
ніколи не мали наміру, оскільки інше
житло у них відсутнє. В ході слухання
справи заявив клопотання про
проведення почеркознавчої експертизи
та судово-психіатричних експертиз
відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_2.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову
заперечував посилаючись на те, що при
укладанні договору купівлі-продажу він
повністю сплатив вартість квартири
ОСОБА_1, який діяв також по довіреності
від імені дружини та ОСОБА_2 та сина
ОСОБА_7. Будь-яких порушень при
посвідченні договору допущено не було,
сторони досягли домовленостей, у
зв'язку з чим за рішенням суду позивачі
були виселені з квартири. Просив у
позові відмовити.

Представник третьої особи
Комунального підприємства
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації» в судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив, про день слухання
справи сповіщався належним чином.

Третя особа приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 проти
позову заперечувала та суду пояснила,
що 10.01.2001 року нею було посвідчено
доручення від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_7,
згідно з яким вони уповноважували
ОСОБА_1 продати за ціну та на умовах за
його розсудом належну їм квартиру
АДРЕСА_1, та здійснювати від їх імені
усі дії з приводу укладання договору
купівлі-продажу. Будь -яких порушень
діючого законодавства допущено не
було, вказані особи особисто були
присутні при посвідченні доручення та
поставили підписи у дорученні та в
реєстровій книзі. З цих підстав у
позовних вимогах про визнання
доручення недійсним просила відмовити.

Третя особа ОСОБА_5 просила
відмовити у позовних вимогах у повному
обсязі, оскільки на даний час вона є
добросовісною власницею спірної
квартири на законних підставах.

Оскільки позивачі та їх
представник у судове засідання
неодноразово не з'являлися, про день та
час слухання справи повідомлялися в
установленому законом порядку, тому
суд, зважаючи на те, що ними надавалися
вичерпні пояснення по справі, вважає за
можливе постановити рішення у їх
відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, та
третіх осіб, представника позивачів,
дослідивши матеріали справи та
висновки судово-психіатричних та
почеркознавчих експертиз, суд вважає
позовні вимоги такими, що не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено,
що квартира АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 22.11.1996 року, виданого виконкомом
Дніпропетровської міської ради згідно
з розпорядженням №4/2166-96 від 22.11.1996 року,
належала на праві спільної часткової
власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_7.

10.01.2001 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 була
посвідчена довіреність від імені
ОСОБА_2 та ОСОБА_7, якою вони
уповноважували ОСОБА_1 продати за ціну
та на умовах за його розсудом належну
їм квартиру АДРЕСА_1, а також надано
право подавати від їх імені заяви,
замовляти та одержувати
довідку-характеристику в БТІ,
підписувати договір купівлі-продажу та
здійснювати інші дії, пов'язані з
відчуженням квартири.

15.01.2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1,
який діяв за себе особисто та по
вказаній довіреності від імені ОСОБА_7
та ОСОБА_2, був укладений договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_9,
зареєстровано в реєстрі за №149.

В ході розгляду справи ухвалою
суду від 02.08.2007 року були призначені
судово-психіатричні експертизи
відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_7 з приводу
з'ясування психічного стану вказаних
осіб у період з 10.01.2001 року по 15.01.2001 року
(т.2, а.с.112).

Згідно з Актом №6 від 19.02.2008 року
відділення судово-психіатричних
експертиз КЗ «Дніпропетровська
обласна клінічна психіатрична
лікарня», ОСОБА_7 за життя хронічним
стійким психічним розладом не
страждав. Приблизно у 1997 році виявляв
психічні розлади внаслідок вживання
опіатів. На період, вказаний судом (з
10.01.2001 року по 15.01.2001 року), за своїм
психічним станом він міг розуміти
значення своїх дій та керувати ними (т.2
а.с.142,143).

Згідно з Актом №6 від 19.02.2008 року
відділення судово-психіатричних
експертиз КЗ «Дніпропетровська
обласна клінічна психіатрична
лікарня», ОСОБА_2 буд-яким психічним
захворюванням ніколи раніше не
страждала та на теперішній час не
страждає. На період, вказаний судом (з
10.01.2001 року по 15.01.2001 року), ОСОБА_2 могла
розуміти значення своїх дій та
керувати ними (т.2 а.с.144,145).

Таким чином, відсутні підстави
для визнання недійсним доручення від
10.01.2001 року з приводу психічного стану
ОСОБА_7 та ОСОБА_2, які, зі слів
позивачів, на час його підписання та
нотаріального посвідчення не могли
розуміти значення своїх дій та
керувати ними, хоча в судовому порядку
на той час і не були визнані
недієздатними.

За клопотанням позивачів та їх
представника ухвалою суду від 19.01.2006
року (т.2 а.с. 17) та ухвалою від 13.12.2006 року
(т.2, а.с.91) була призначена
судово-почеркознавча експертиза
стосовно належності підпису продавцю
ОСОБА_1 під текстом договору
купівлі-продажу від 15.01.2001 року, та
належності підписів ОСОБА_7 та ОСОБА_2 в
дорученні від 10.01.2001 року, а також
належності підпису співвласникам
квартири в замовленні №6/86 від 11.01.2001
року.

Згідно з Висновком
судово-почеркознавчої експертизи №784
від 09.02.2007 року, складеного Київським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз, підпис від імені продавця в
договорі купівлі-продажу від 15.01.2001
року виконано ОСОБА_1; підписи в
дорученні від 10.01.2001 року виконані
ОСОБА_2 та ОСОБА_7; підпис від імені
замовника в тексті письмового
замовлення №6/86 від 11.01.2001 року, що
знаходиться в інвентарній справі БТІ,
виконана не ОСОБА_1 (т.2, а.с.98-103).

Ухвалою суду від 27.09.2010 року (т.2
а.с. 200) та ухвалою суду від 21.06.2013 року(т.2
а.с. 246) по даній справі була призначена
додаткова судово-почеркознавча
експертиза стосовно належності
підпису продавцю ОСОБА_1 під текстом
договору купівлі-продажу від 15.01.2001
року, та належності підписів ОСОБА_7 та
ОСОБА_2 в дорученні від 10.01.2001 року;
належності підпису співвласникам
квартири в замовленні №6/86 від 11.01.2001
року; а також встановлення фізичного та
психічного стану ОСОБА_13 під час
підписання ним договору
купівлі-продажу від 15.01.2001 року, та
ОСОБА_7 і ОСОБА_2 під час підписання ними
доручення від 10.01.2001 року.

Згідно з Висновком додаткової
судово-почеркознавчої експертизи
№1687-13 від 24.10.2013 року, складеним
Дніпропетровським науково-дослідним
інститутом судових експертиз, підпис
від імені продавця в договорі
купівлі-продажу від 15.01.2001 року
виконано ОСОБА_1; підписи в дорученні
від 10.01.2001 року виконані ОСОБА_2 та
ОСОБА_7; підпис від імені замовника в
тексті письмового замовлення №6/86 від
11.01.2001 року, що знаходиться в
інвентарній справі БТІ, виконана не
ОСОБА_1 (т.2, а.с.98-103); вирішити питання, чи
виконані підписи в незвичних умовах, в
незвичному психічному та фізичному
стані виконавців у договорі
купівлі-продажу від 15.01.2001 року та
дорученні від 10.01.2001 року, не надається
можливим.

Враховуючи вищевикладене, суд
вважає, що в судовому засіданні не
знайшли свого підтвердження посилання
позивачів стосовно непідписання
ОСОБА_2 та ОСОБА_7 доручення від 10.01.2001
року, посвідченого Приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстровано в реєстрі за №30, згідно
з яким ОСОБА_2 та ОСОБА_7 уповноважували
ОСОБА_1 продати за ціну та на умовах за
його розсудом належну їм квартиру
АДРЕСА_1, та здійснювати від їх імені
усі дії з приводу укладання договору
купівлі-продажу.

Висновками судово-психіатричних
експертиз спростовані також і
посилання позивачів на відсутність
волевиявлення та перебування під час
підписання доручення ОСОБА_7 та ОСОБА_2
у психічному стані, за яким вони не
могли усвідомлювати значення своїх дій
та керувати ними.

Висновками вищевказаних
судово-почеркознавчих експертиз
спростовуються і ствердження
позивачів про те, що договір
купівлі-продажу квартири від 15.10.2001
року ОСОБА_1 не підписував.

Встановлена висновками
судово-почеркознавчої експертизи
невідповідність підпису ОСОБА_1 у
тексті письмового замовлення №6/86 від
11.01.2001 року, що знаходиться в
інвентарній справі БТІ, на думку суду,
не є підставою для визнання недійсним
договору купівлі-продажу, оскільки
порушень діючого законодавства при
укладанні та нотаріальному
посвідченні вказаного договору в ході
судового розгляду не встановлено.
Обставини, на які посилалися позивачі,
стосовно укладання між ними та ОСОБА_3
договору займу та, відповідно, у зв'язку
з цим договору застави, також ними в
суді не доведені, докази з цього
приводу суду не надані.

Відповідно до п.1 п.п.8 ст.214 ЦПК
України, суд вважає скасувати заходи
забезпечення позову, вжиті ухвалою
суду від 24.03.2005 року, та зняти заборону
на виконання дій по відчуженню
квартири АДРЕСА_1, що належить на праві
власності ОСОБА_5.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України,
ст.ст. 48, 54, 55, 56, 59, 63, 64 ЦК України в
редакції 1963 року), ст. 203, 315, 216 ЦК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в позові до
ОСОБА_3, треті особи Комунальне
підприємство «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації», Приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
про визнання недійсними доручення та
договору купівлі-продажу квартири, -
відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову,
вжиті ухвалою суду від 24.03.2005 року, та
зняти заборону на виконання дій по
відчуженню квартири АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_5.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя