Справа № 427/9179/13-ц
Провадження № 22ц/782/590/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого: Дронської І.О.

суддів: Оробцової Р.І.,
Карташова О.Ю.,

при секретарі Булгаковій М.Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Свердловського міського суду
Луганської області від 13 січня 2014 року
у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Свердловську
Луганської області про встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернулась до суду із зазначеним
позовом, в обґрунтування якого
зазначила, що з 1958 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2
Останній працював горнорабочим
очисного забою з повним робочим днем
під землею ВО «Свердловантрацит». Під
час виконання трудових обов'язків
ОСОБА_3 захворів на професійне
захворювання та МСЕК йому було
встановлено 40% втрати професійної
працездатності. ОСОБА_3 часто хворів,
задихався та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер від
професійного захворювання-
антросилікоза. На її звернення до ВВД
ВССНВ у м.Свердловську щодо
встановлення факту, що смерть ОСОБА_2
пов'язана з наявним за життя
професійним захворюванням та виплати
відповідних страхових виплат, їй було
відмовлено та рекомендовано
звернутися до суду. Вважає, що має право
на страхові виплати, оскільки її
чоловік помер від професійного
захворювання. Просила встановити факт,
що смерть ОСОБА_2, яка настала
ІНФОРМАЦІЯ_1, пов'язана з професійним
захворюванням - антракосилікозом.

Рішенням Свердловського
міського суду Луганської області від
13 січня 2014 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Свердловську
Луганської області відмовлено за
необґрунтованістю.

Не погодившись з зазначеним
рішенням суду, позивачем ОСОБА_1 подано
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на незаконність рішення та порушення
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просила скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити по справі нове
рішення, яким її позов задовольнити в

повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб
які брали участь у справі, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає скаргу такою, що
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, але апеляційний суд
не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повного і всебічного
з'ясування обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Так, судом першої інстанції було
встановлено, що 26.01.1958року було
зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1Відповідно до копії трудової
книжки ОСОБА_2 з 14.11.1962року по 04.06.1984року
працював на роботах під землею та
звільнився з роботи у зв'язку з
переходом на пенсію за віком.

Відповідно до довідки МСЕК від
19.03.1992року ОСОБА_2 з 01.02.1992року
встановлено 40% втрати професійної
працездатності за професійним
захворюванням безстроково.

Наявність у ОСОБА_2 професійного
захворювання - пневмоконіозу
підтверджується також витягом з акту
огляду МСЕК №1503005.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. В графі
причина смерті значиться
-«антракосилікоз».

Зазначені обставини повністю
відповідають матеріалам справи та
сторонами не заперечувались.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд
першої інстанції виходив з того, що під
час виконання трудових обов'язків в
підземних роботах, пов'язаних з
видобутком вугілля, ОСОБА_2 отримав
професійне захворювання -
пневмоконіоз, у свідоцтві про смерть
причиною смерті ОСОБА_2 зазначено -
антрокосилікоз, але висновок про
встановлення зв'язку його смерті з
наявним за життя у ОСОБА_2 професійним
захворюванням медико-соціальною
експертною комісією не складався, а з
матеріалів експертної справи ОСОБА_2
вбачається, що на даний момент
встановити зв'язок не є можливим.
Враховуючи, що законодавством
передбачено встановлення причинного
зв'язку смерті з професійним
захворюванням лише за результатами
проведеної відповідної
медико-соціальної експертизи, за
результатами якої складається
висновок про наявність чи відсутність
визначеного зв'язку, за відсутності
висновку МСЕК, суд першої інстанції
вважав за потрібне відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Проаналізував наявні дані, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
повно та всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі та надані
сторонами, в їх сукупності, всі докази,
відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України,
правильно визначив природу спірних
правовідносин та прийшов до вірного
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК
України позивач зобов'язаний довести
ті обставини справи, на які він
посилається, як на підставу своїх
вимог. Відсутність належних доказів є
підставою для відмови в задоволенні
позову.

Як вбачається з позовної заяви
ОСОБА_1 остання посилається на те, що
її чоловік ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер
від професійного захворювання та
просила суд встановити зазначений
факт, що для неї має юридичне значення,
оскільки надасть можливість
реалізувати право на отримання
страхових виплат у зв'язку зі смертю
чоловіка.

Відповідно до ч.1 ст.179 ЦПК України
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Предметом доказування у
зазначеному спорі є наявність
причинного зв'язку смерті ОСОБА_2,
відповідно до свідоцтва про смерть від
ІНФОРМАЦІЯ_1 з причини -антракосилікоз,
а.с.10., з наслідками раніше отриманого
професійного захворювання -
пневмоконіозу, наявність якого
підтверджена висновками МСЕК, а.а.с.6-8.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що встановлення того, чи є професійне
захворювання «пневмоконіоз» причиною
смерті ОСОБА_2, при наявності
зазначення у свідоцтві про смерть
останнього причини смерті -
«антракосилікоз», потребує
спеціальних знань у галузі медицини та
надання висновку з цього питання
законодавством віднесено до
компетенції відповідної
медико-соціальної експертизи,
відсутність якого ( висновку) є
підставою для відмови у задоволенні
позовних вимог.

Як встановлено судом першої
інстанції та вбачається з матеріалів
справи висновок МСЕК щодо наявності
причинного зв'язку смерті ОСОБА_2 з
раніше отриманим професійним
захворюванням, відсутній.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК
України доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими доводи ОСОБА_1 про те,
що причиною смерті її чоловіка ОСОБА_2
стало професійне захворювання, від
якого він постійно лікувався до дня
смерті, оскільки позивачем ОСОБА_1 не
надано належних доказів зазначеного.

Як встановлено колегією суддів
медична документація, у т.ч. й
амбулаторна карта ОСОБА_2 у позивача
відсутня.

Як вбачається з відповіді
профпатологічної МСЕК відсутність
амбулаторної кари померлого ОСОБА_5, а
також відсутність будь-яких медичних
документів, що відображають стан
хворого за період з 1992року до моменту
смерті, виключає можливість провести
експертизу та зробити висновок про
причинно-наслідковий зв'язок смерті
ОСОБА_5 з професійним захворюванням.

На підставі зазначеного, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
позивачем не надано доказів щодо
наявності передбачених законом
підстав для встановлення факту, що
смерть ОСОБА_2 пов'язана з раніше
отриманим професійним захворюванням.

Між тим, колегія суддів вважає
помилковим посилання суду першої
інстанції на положення ч.9 ст.34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань", оскільки
зазначений Закон набрав чинності після
смерті ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії у часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Відповідно до ст.5 ЦК України акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, яки виникли з дня набрання
ними чинності. Акт цивільного
законодавства не має зворотної дії у
часі, крім випадків, коли він пом'якшує
або скасовує цивільну
відповідальність особи. Якщо цивільні
відносини виникли раніше і
регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Як вбачається з рішення
Конституційного Суду України N 1-рп/99
від 09.02.1999, яке, відповідно до ст. 150
Конституції України є обов'язковим до
виконання на території України,
остаточним і оскарженню не підлягає,
принцип закріплений у частині першій
статті 58 Конституції України, за якою
дію нормативно-правового акта в часі
треба розуміти так, що вона починається
з моменту набрання актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

На момент смерті ОСОБА_2 були
чинними Правила відшкодування
власником підприємства, установи і
організації або уповноваженим ним
органом шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням своїх трудових обов'язків,
затверджених Постановою КМУ від
23.06.1993року № 472, та відповідні Положення
про медико - соціальну експертизу,
затвердженого постановою КМУ від 22.02.92
р No 83, Порядком організації й
проведення медико -соціальної
експертизи втрати працездатності,
затвердженим постановою КМУ від 04.04.94 р
No 221, наказом Міністерства охорони
здоров'я " Про затвердження Порядку
встановлення медико -соціальними
експертними комісіями ступеня втрати
професійної працездатності у
відсотках працівникам, яким нанесене
ушкодження здоров'я, пов'язане з
виконанням трудових обо'язків" від
22.11.95р No 21.

Аналіз зазначених норм дає
можливість зробити висновок про те, що
встановлення причини смерті
потерпілого у разі, коли
законодавством передбачено надання
пільг сім'ї потерпілого та
встановлення причинного зв'язку смерті
потерпілого з раніше наявним у
останнього професійним захворюванням
віднесено до компетенції МСЕК, яка
надає відповідний висновок, що
повністю аналогічно положенням п.9 ст.34
Закону України

«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань» щодо необхідного
підтвердження причинного зв'язку
смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я висновком відповідних
медичних закладів, що діє на теперішній
час, а тому зазначення судом першої
інстанції положень п.9 ст. 34 Закону, не
призвело до неправильного вирішення
справи по суті.

На підставі зазначеного, колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1
та встановлення факту, що смерть
ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
пов'язана з професійним захворюванням.

Керуючись ст.ст. 209, 303,304,п.1 ч.1 ст.307,
ст.ст. 308, 313,314,315,317,319 ЦПК України судова
колегія,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Свердловського
міського суду Луганської області від
13 січня 2014 року у справі за позовною
заявою ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Свердловську
Луганської області про встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням, залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді: