Справа № 758/5149/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С.
,

при секретарі - Кравцовій Ю.
В.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з
вищезазначеною заявою, мотивуючи свої
вимоги тим, що позивачем, ОСОБА_1,
пред'явлено позов до ОСОБА_3 про поділ
спільного майна подружжя.

Зазначає, що спільним сумісним майном
подружжя є наступне нерухоме майно, яке
є власністю відповідача, а саме: об'єкт
нерухомості - 1: житлова квартира за
адресою: АДРЕСА_1, вартість якої згідно
зі звітом про оцінку майна становить -
810 030, 00 грн.; об'єкт нерухомості - 2:
житлова квартира за адресою: АДРЕСА_2,
вартість згідно зі звітом про оцінку
майна становить - 982 912, 00 грн.; об'єкт
нерухомості - 3: земельна ділянка за
адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 0,222
га, вартість згідно зі звітом про
оцінку майна становить - 253 080, 00 грн.

Вважає, що оскільки перелічене майно,
що є спільною сумісною власністю
подружжя, без згоди позивача може бути
відчужено на користь будь-якій іншій
особі, то існує досить висока
ймовірність того факту, що
відповідачка може в будь-який момент
здійснити його відчуження, що може
значно утруднити або взагалі зробити
неможливим виконання рішення суду,
оскільки останньою на сьогоднішній
день вже здійснено спробу його
відчуження, а саме на продаж виставлено
спірне сумісне майно подружжя без
отримання згоди позивача, а саме:
квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2. У
зв'язку з чим звертається з даною
заявою до суду.

Дослідивши в сукупності матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
заява підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, в
провадженні Подільського районного
суду м. Києва дійсно перебуває
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про поділ майна та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ
майна та розподіл майна подружжя.

Як вбачається з матеріалів зазначеної
справи, предметом спору між сторонами в
ній є розподіл спільного майна
подружжя до складу якого сторонами,
зокрема включено: квартиру АДРЕСА_1;
квартиру АДРЕСА_2 та земельну ділянку
за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею
0,222 га.

Судом встановлено, що всі зазначені
об'єкти нерухомості на даний час є
власністю ОСОБА_3 (зареєстровані за
нею).

Як вже зазначалося вище, заявник
звертаючись із заявою про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
зазначені об'єкти нерухомості мотивує
її тим, що відповідачка ОСОБА_3 на даний
час виставила на продаж квартиру
АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2.

Стаття 151 ЦПК України, визначає, що суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити передбачені цим
Кодексом заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України, позов
забезпечується зокрема, шляхом
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб.

Верховний суд України в своїй
Постанові Пленуму «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
№ 9 від 22.12.2006 року, зазначив, що
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати
особа, котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Оцінюючи в сукупності надані докази,
встановлені в судовому засіданні
обставини, суд приходить до висновку
про доведеність того, що між сторонами
дійсно виник спір та існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову, вид забезпечення
позову у вигляді накладення арешту на
спірне майно, відповідає заявленим
позовним вимогам, а тому заява підлягає
задоволенню.

На підставі вищевикладеного, Постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006
року, керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК
України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке
належить на праві власності ОСОБА_3,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків: НОМЕР_1, а саме:
квартиру АДРЕСА_1; квартиру АДРЕСА_2;
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування жилого будинку за
адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 0,222
га (Державний акт на право власності на
земельну ділянку Серія ЯБ № 280909 від
08.12.2004 року), до вирішення справи по суті
та вступу рішення в законну силу.

Ухвала про забезпечення позову набирає
законної сили з моменту її
проголошення та підлягає негайному
виконанню в порядку, встановленому для
виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення
позову не зупиняє її виконання, а також
не перешкоджає подальшому розгляду
справи

Строк пред'явлення ухвали до виконання
один рік.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали

СуддяВ. С. Декаленко