Справа № 664/1748/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року

Цюрупинський районний суд

Херсонської області

в складі: головуючого судді
Заславець
Н.В.

при секретарі

Бондаревій Т.К.

за участю представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Цюрупинську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право на користування
житловим будинком, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання його
втратившим право користування
житловим будинком із зняттям з
реєстрації.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 позов підтримав і суду
пояснив, що позивачу ОСОБА_1 на підставі
договору дарування від 02.06.2010 року
належить житловий будинок,
розташований в АДРЕСА_1. В даному
житловому будинку зареєстрований її
батько ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
близько з дня дарування в будинку не
проживає, не є членом сім*ї позивача,
місце його фактичного проживання вона
не знає, оскільки вони не спілкуються.
Реєстрація відповідача не дозволяє їй
розпоряджатися будинком на власний
розсуд та обмежує її законні права та є
перешкодою в отримані нею пільг по
субсидії. Ніяких домовленостей з
приводу збереження будинку за
відповідачем при укладені договору
дарування не було, як і відсутній
договір житлового найму. Речі
відповідача в будинку відсутні.
Представник сільської ради в
присутності сусід оглянув будинок і
підсобні приміщення та склав акт про не
проживання відповідача за місцем його
реєстрації. Просить визнати
відповідача таким, що втратив право
користування житловим будинком.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений через публікацію
оголошення в газеті «Наддніпрянська
правда плюс» №24(35) від 26.06.2014 року. Тому
суд розглядає справу у відповідності
до ст.224 ЦПК України та ухвалює заочне
рішення, проти чого представник
позивача не заперечує.

Заслухавши пояснення
представника позивача та дослідивши
письмові матеріали справи, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що позивач є
власником житлового будинку,
розташованого в АДРЕСА_1, відповідно до
договору дарування житлового будинку
від 02.06.2010 року, посвідченого
нотаріально за реєстром № 521,Ю право
власності на нерухоме майно
зареєстровано у БТІ 21.06.2010 року.
Відповідно до довідки Цюрупинського РС
УДМС України в Херсонській області від
19.05.2014 р. та довідки, виданої
Козачелагерською сільрадою
Цюрупинського району ОСОБА_2 значиться
зареєстрованим у будинку АДРЕСА_1,
однак у вказаному будинку відповідач
не проживає, договір житлового найму
відсутній. Місце проживання ОСОБА_2 не
відоме. Особистих речей відповідача за
місцем проживання позивача немає,
близько трьох років за вищевказаною
адресою він не проживає, що
підтверджено актом обстеження від
15.04.2014р., складеного за участі
представника Козачелагерської
сільради, та підтверджено довідкою
органу місцевого самоврядування від
19.05.2014 р.

Статтею 391 ЦК України закріплено
право захисту власності - власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень 405 ЦК України
члени сім*ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

Таким чином, відповідач у спірному
приміщенні не проживає та належним
позивачеві житлом не користуються.
Доказів щодо наявності усної
домовленості про збереження за
відповідачем права на користування
житловим приміщенням чи належно
укладеного договору житлового найму
між сторонами, судом не встановлено.
Відповідно до положень ст. 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи є
житловий будинок, квартира, інше
приміщення, придатне для проживання в
ньому, у відповідному населеному
пункті, в якому фізична особа проживає
постійно, переважно чи тимчасово.
Реєстрація відповідача у будинку
позивача обмежує майнові інтереси
позивача, як власника, які пов'язані з
правом володіння, користування та
розпорядження відповідно до положень
ст. 316 ЦК України. Згідно ст. 391 ЦК
України власник житла вправі вимагати
усунення перешкод у здійсненні свого
права користування та розпорядження
своїм майном. Тому зазначені обставини
є підставою для визнання відповідача
таким, що втратив право користування
спірним житлом .

Витрати у справі суд вважає за
необхідне віднести на позивача.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 60, ч.3 ст.209, 212-215, 224-228
ЦПК України, ст. 41 Конституції України,
ст.ст. 29, 391 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила
право на користування житловим
будинком задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
втратившим право на користування
житловим будинком, розташованим в
АДРЕСА_1, належним ОСОБА_1 на праві
власності.

Витрати у справі віднести на позивача.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом , що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

На рішення протягом десяти днів з дня
постановлення ухвали про залишення
заяви про його перегляд без
задоволення може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Херсонської області через
Цюрупинський районний суд.

Суддя
Н.В.
Заславець