Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа -
приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
про визнання правочину недійсним,
вчиненим під впливом обману,
за касаційною скаргою
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 на рішення
Дергачівського районного суду
Харківської області від 16 липня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 16 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6
про визнання договору купівлі-продажу
квартири недійсним, вчиненим під
впливом обману. В
обґрунтування позовних вимог позивачі
зазначили, що 03 липня 2009 року між ОСОБА_3
та ОСОБА_6 укладений договір
купівлі-продажу квартири під впливом
обману, оскільки вчинюючи спірний
правочин ОСОБА_3 вважав, що
укладає договір позики, забезпечений
заставою, предметом якої є квартира
АДРЕСА_1. Договір зареєстровано
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
Так, за договором ОСОБА_3
отримав 22 000 доларів США зі сплатою 3 %
річних на місяць. Суму боргу позивачі
повертали протягом 2009 - 2010 років
рівними платежами у розмірі 660 доларів
США, як за договором позики, а не за
договором купівлі-продажу, що не
заперечується відповідачем у
розписках. Враховуючи зазначене,
позивачі просили суд визнати договір
купівлі-продажу спірної квартири
недійсним, в зв'язку з тим, що він
вчинений під впливом обману з боку
відповідача.

Позивач, ОСОБА_5, згідно свідоцтва про
смерть померла
ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області від
16 липня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 16 жовтня 2013 року, позов
задоволено. Визнано договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_6, засвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
недійсним.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6
- ОСОБА_8 просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Касаційна скарга заявника підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції про задоволення позову, суд
апеляційної інстанції погодився з його
висновками про те, що спірний договір
купівлі-продажу укладено під впливом
обману з боку відповідача у формі
навмисного замовчування інформації
про зміст угоди, оскільки
волевиявлення ОСОБА_3 було спрямовано
на укладення саме договору позики,
обов'язки за яким останній виконував
відповідно до наявних в матеріалах
справи копій розписок; крім того,
ОСОБА_3 не мала безумовного
волевиявлення на відчуження власного
житла, що перебувало у спільній
сумісній власності подружжя, родина
ОСОБА_3 продовжувала проживати у
спірній квартирі, з реєстрації місця
проживання у цій квартирі не знімалися,
продовжують володіти та користуватися
цією квартирою, як власною.

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитися не
можна.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд, у
відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК
України, має право скасувати рішення
суду першої інстанції і ухвалити
рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням установленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду було зумовлено
поважними причинами.

Установлено, що 03 липня 2009 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 укладено договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Вказана квартира є спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_3 і
ОСОБА_3

В серпні 2009 року ОСОБА_6 звернувся із
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_3, ОСОБА_5 про усунення перешкод у
користуванні майном, виселення та
зняття з реєстраційного обліку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі
вказували на те, що ОСОБА_3 був
впевнений, що укладає з ОСОБА_6 договір
позики, забезпечений заставою,
предметом якої є вказана вище квартира.
На підтвердження своїх
доводів позивачі посилаються на
розписки видані ОСОБА_6 ОСОБА_3, з яких
вбачається, що останній повертав
відповідачу борг за договором позики.
Крім того, позивачі стверджують, що
ОСОБА_3 вчинив самогубство внаслідок
неправомірних дій ОСОБА_6

Також позивачі посилаються на те, що на
підставі заяви ОСОБА_3 про вчинення
злочину, поданої до правоохоронних
органів, 24 квітня 2013 року
слідчим відділом Дергачівського
районного відділу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Харківській області
розпочато кримінальне провадження
щодо скоєння відносно ОСОБА_3
шахрайських дій за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.4 ст. 190 КК України
(а.с.82).

Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 цього Кодексу

За правилом ст. 230 ЦК України правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у випадку навмисного введення іншої
сторони в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину. На
відміну від помилки, ознакою обману є
умисел у діях однієї зі сторін
правочину. Наявність умислу в діях
відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману. Обман щодо мотивів правочину не
має істотного значення.

Відповідно до роз'яснень, наведених у п.
20 Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» від 06.11.2009 року № 9 правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у випадку навмисного введення іншої
сторони в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину. На
відміну від помилки, ознакою обману є
умисел у діях однієї зі сторін
правочину. Наявність умислу в діях
відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману. Обман щодо мотивів правочину не
має істотного значення.

Вирішуючи спір суд апеляційної
інстанції всупереч вимогам статей 303, 316
ЦПК України на вказані положення
закону та роз'яснення уваги не звернув
та не перевірив обставин справи щодо
наявності факту обману, належним чином
не оцінив наявні в матеріалах справи
докази, зокрема наявну в матеріалах
справи заяву ОСОБА_3 від 03 липня 2009 року
про надання згоди на продаж квартири,
що є об'єктом спільної сумісної
власності; суд не звернув уваги також
на те, що наявність умислу в діях
відповідача не підтверджена належними
та допустимими доказами в розуміння
статей 58, 59 ЦПК України, зокрема вироком
суду.

Отже, суд апеляційної інстанції не
з'ясував, які правовідносини
випливають із встановлених обставин та
які правові норми підлягають
застосуванню до цих правовідносин, не
встановив всі обставини у справі, не
дослідив докази та не надав їм оцінки.

Оскільки порушення норм матеріального
та процесуального права призвело до
неправильного вирішення спору і ці
порушення допущені судом апеляційної
інстанції при розгляді справи, рішення
суду апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а справа передачі на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 16 жовтня 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька

М.К.
Гримич

О.В.
Умнова

І.М.
Фаловська