АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/789/2014
Головуючий в І інстанції Крапівіна О.П.
Доповідач: Лісова Г.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року квітня місяця 07 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Лісової
Г.Є.Суддів:Семиженка Г.В. Прокопчук
Л.П.При секретарі:Мироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Херсоні цивільну
справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» на рішення Генічеського
районного суду Херсонської області від
6 лютого 2013 року за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості
по кредиту

В С Т А Н О В И Л А:

8.01.2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося
в суд з позовом до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості по кредиту, посилаючись
на те, що 29.03.2008 року банк надав ОСОБА_5
кредит шляхом відкриття
відновлювальної відкличної кредитної
лінії на загальну суму 30000 грн. та з
встановленим лімітом кредитної лінії
на рахунку на час укладення договору в
сумі 3000 грн. Держатель кредитної
платіжної картки зобов'язувався
щомісячно в строки визначені правилами
здійснювати погашення кредиту у
вигляді обов'язкового мінімального
платежу, складові якого зазначені у
Тарифах. Держатель картки зобов'язаний
щомісячно в строки визначені Правилами
здійснювати погашення частини суми
заборгованості за кредитною лінією,
яка виникла за попередній звітний
місяць, заборгованість за Овердрафтом,
проценти, пеню у разі порушення строків
сплати кредиту та процентів за
користування ним. Оскільки
відповідачка не виконувала належним
чином зобов'язання за кредитним
договором, то станом на 2.11.2012 року
утворилася заборгованість по тілу
кредиту в розмірі 2905 грн.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_5
2905 грн. заборгованості за кредитним
договором та 214,60 грн. понесених судових
витрат.

Рішенням Генічеського районного
суду Херсонській області від 6 лютого
2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення
суду ПАТ «Дельта Банк» просить його
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Посилається на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права. Так, суд не врахував, що кредитна
лінія продовжується кожного року на
умовах Тарифу та кредитного договору, а
тому застосування строку давності до
діючого зобов'язання є незаконним та
суперечить нормам чинного
законодавства.

У судовому засіданні представник
ПАТ «Дельта Банк» апеляційну скаргу
підтримав з підстав викладених у ній,
просить її задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилася, письмові заперечення на
апеляційну скаргу до суду не подала.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Суд першої інстанції встановивши,
що 29.03.2008 року банк надав відповідачці
грошові кошти в розмірі 3000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну карту відповідно до
умов укладеного з нею договору
№001-21031-290308 від 29.03.2008 року, які
позичальник мав повернути погашаючи
кредит щомісячними мінімальними
платежами зі сплатою процентів за
користування кредитною лінією та/або
овердрафтом за ставками, які зазначені
в тарифах та за яким існує
заборгованість в розмірі 2905 грн.,
відмовив у задоволенні позовних вимог
з підстав пропуску позивачем позовної
давності.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи 29
березня 2008 року ОСОБА_5 уклала з
публічним акціонерним товариством
«Дельта Банк» договір №001-21031-290308 на
відкриття карткового рахунку та
обслуговування платіжної картки, за
яким отримала кредит у сумі 3000 грн. для
розрахунків за товари чи послуги,
зняття готівки та вчинення інших
операцій не заборонених законом.

За умовами договору вона
зобов'язувалася щомісяця, в строки
визначені Правилами, здійснювати
погашення заборгованості у вигляді
обов'язкового мінімального платежу,
обумовленого тарифами на
обслуговування платіжної картки. Строк
дії договору визначено сторонами до
повного виконання зобов'язань за
договором.

Відповідачка з умовами договору та
тарифами на обслуговування платіжної
картки була ознайомлена, зауважень не
мала, про що зазначено на самому
договорі та тарифах до нього та
підтверджено її підписом.

З наданого банком розрахунку
вбачається, що ОСОБА_5 прострочувала
повернення грошових коштів внаслідок
чого утворилася заборгованість по
кредиту станом на 2.11.2012 року в розмірі
2905 грн., яка складається лише з тіла
кредиту в зазначеному розмірі.

Останні платежі були здійснені
відповідачкою в листопаді 2009 року в
розмірі 150 грн. та в лютому 2010 року в
сумі 735 грн., і зараховані банком на
погашення пені і комісії.

З позовом до суду про стягнення з
ОСОБА_5 неповернутого кредиту в розмірі
2905 грн. позивач звернувся 8 січня 2013
року.

Відмовляючи у задоволенні позову
про стягнення заборгованості суд
виходив з того, що на момент подачі
позовної заяви сплив строк позовної
давності.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно з ч.1 ст.258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Відповідно до ч.ч.3 і 4 ст.267 ЦК
України позовна давність
застосовується лише за заявою сторони
у спорі, зробленою до винесення
рішення. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідачка ОСОБА_5 не була
присутня під час розгляду справи судом
першої інстанції та не подала заяву про
застосування позовної давності під час
розгляду справи в суді першої
інстанції.

ОСОБА_5 не з'явилася в судове
засіданні і суду апеляційної інстанції
та не заявила про застосування
позовної давності.

Пункт 7 ч.11ст.11 Закону України «Про
захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з самою ч.11 ст.11 зазначеного
Закону стосується позасудового
повернення споживчого кредиту, а тому
висновок суду про те, що позовна
давність про повернення споживчого
кредиту застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі не
відповідає обставинам справи та не
ґрунтується на законі.

За таких обставин рішення суду
першої інстанції як постановлене з
порушенням норм матеріального і
процесуального права підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307,309 ЦПК України,
ст.ст.257,258,267,1054 ЦК України, колегія
суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ
«Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Генічеського районного
суду Херсонської області від 6 лютого
2013 року скасувати і ухвалити нове
рішення.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» 2905 грн. заборгованості за
кредитним договором та 214 грн. 60 коп.
понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді