РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Нора Н.В.

при секретарі - Заверуха О.Б.

з участю прокурора - Пандяка
М.І.

представника відповідача Концерну
«Військторгсервіс» - Чир А.П.

представника відповідача
ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові справу за позовом
Львівського прокурора з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
Західного регіону України в інтересах
Міністерства оборони України до
Концерну «Військторгсервіс», ОСОБА_3,
третьої особи Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Львівській області про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу та зобов'язання до
вчинення дій, суд -

в с т а н о в и в:

Позивач Львівський прокурор з нагляду
за додержанням законів у воєнній сфері
Західного регіону України в інтересах
Міністерства оборони України
звернувся до суду з позовом до
відповідачів про визнання недійсним
договору купівлі-продажу та
зобов'язання до вчинення дій.

У судовому засіданні прокурор Пандяк
М.І. вимоги підтримав, пояснив, що у
ході проведення прокурорської
перевірки законності реалізації
нерухомого майна Міністерства оборони
України встановлено, що 02.10.2009р. між
Концерном «Військторгсервіс» в особі
начальника філії «Управління
Західного оперативного командування»
та гр. ОСОБА_3 укладено договір
купівлі-продажу приміщення перукарні,
розташованою за адресою АДРЕСА_1. Однак,
вказане нерухоме майно було
реалізоване без дозволу Міністерства
оборони України та без відповідного
погодження Фонду державного майна
України. Довіреністю директора
Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_6,
виданої начальнику філії Управління
торгівлі Західного оперативного
командування ОСОБА_7, передбачено, що
останній має право здійснювати
відчуження нерухомого майна лише з
дозволу органу управління майном
концерну - Міністерства оборони
України. Відповідно до наказу
Міністерства оборони України № 47 від
31.01.2006р. Головне управління торгівлі
тилу МОУ припинило свою діяльність у
зв'язку із створенням Концерну
«Військторгсервіс». Оскільки
довіреність Міністерства оборони
України від 04.10.2004р. №220/2071, що видана
начальнику Головного управління
торгівлі тилу Міністерства оборони
України втратила свою чинність
внаслідок припинення даної юридичної
особи, а згідно з довіреністю директора
Концерну «Військторгсервіс», що видана
начальнику філії Управління торгівлі
Західного оперативного командування
даного концерну ОСОБА_7 не уповноважує
останнього самостійно здійснювати
реалізацію майна, тому спірний договір
підлягає визнанню недійсним. Крім того,
12.05.2005р. окремим дорученням Міністр
оборони України скасував довіреність
від 04.10.2004р. №220/2071 надану ОСОБА_6 і
остання повернута до
адміністративного департаменту
Міністерства оборони України. В
підтвердження позову покликається на
копію статуту Концерну
«Військторгсервіс», копію договору
купівлі-продажу приміщення перукарні,
інші долучені до справи докази, які
просить вважати вичерпними у
підтвердження позовних вимог.

Представник відповідача Концерну
«Військторгсервіс» - Чир А.П., по
належній довіреності від 15.01.2014р., позов
визнав частково, мотивуючи тим, що на
основі аналізу документів, які
знаходяться в матеріалах справи, та
відсутності погодження Фонду
державного майна, вважає, що попереднім
керівництвом Концерну
«Військторгсервіс» було незаконно
реалізовано спірне майно.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4, по належній довіреності від
05.06.2013р., проти позову заперечив,
мотивуючи тим, що довіреністю від
04.10.2004р. Міністерство оборони України
уповноважило начальника Головного
управління торгівлі Тилу МОУ ОСОБА_6, на
надання від імені Міністерства оборони
України підприємствам (установам)
військової торгівлі висновків
(дозволів) на відчуження майна, діючи на
підставі цієї довіреності, ОСОБА_6
18.10.2004р. видав начальнику державного
підприємства МОУ «Управління торгівлі
Західного оперативного командування»
ОСОБА_7 дозвіл на відчуження приміщення
перукарні, що знаходиться на АДРЕСА_1.
Лише 12.02.2005р. Міністр оборони України
скасував довіреність від 04.10.2004р. та
повідомив про це повіреного ОСОБА_6 В
подальшому Головне управління
торгівлі Тилу МОУ було реорганізовано
у Концерн «Військторгсервіс», а
державне підприємство МОУ «Управління
торгівлі Західного оперативного
командування» - у філію «Управління
торгівлі Західного оперативного
командування» Концерну
«Військторгсервіс» з
правонаступництвом усіх прав та
обов'язків, а відтак і дозволу на
відчуження нерухомого майна. 12.09.2007р.
довіреністю директора Концерну
«Військторгсервіс» було уповноважено
начальника Філії «Управління торгівлі
Західного оперативного командування»
ОСОБА_7 на відчуження нерухомого майна
з дозволу органу управління майном,
тобто начальник Філії «Управління
торгівлі Західного оперативного
командування» ОСОБА_7 при укладенні
оспорюваного договору діяв на підставі
чинного і не скасованого дозволу
начальника Головного управління
торгівлі Тилу МОУ ОСОБА_6 від 18.10.2004р.
Крім того, просить врахувати термін
позовної давності, оскільки
оспорюється договір купівлі-продажу
приміщення перукарні укладений
02.10.2009р., однак позов подано прокурором
лише 28.05.2013р. При цьому просить
відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи -
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Львівській
області в останнє засідання не
з'явився, про слухання справи
повідомлений належним чином, про
причини неявки не повідомив.
Враховуючи матеріали даної справи, суд
вважає можливим розглянути справу у
відсутності представника цієї
установи.

Представники сторін не заперечили
проти розгляду справи у відсутності
позивача за наявності представника
особи, в інтересах якої подано позов, та
висловлення попередню позивачем
позиції про підтримання позову. Суд
погоджується з такою позицією,
оскільки це відповідає вимогам ст. 169
ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, суд
оцінивши подані сторонами докази та
оглянувши матеріали даної справи,
вважає, що в позові слід відмовити,
виходячи з таких мотивів.

Ст. 60 ЦПК України регламентує обов'язок
кожної сторони довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

У судовому засіданні встановлено, що
02.10.2009 року приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 було посвідчено договір
купівлі-продажу приміщення перукарні,
розташованої за адресою АДРЕСА_1,
згідно якого Концерн
«Військторгсервіс» в особі начальника
Філії «Управління торгівлі Західного
оперативного командування» Концерну
«Військторгсервіс» ОСОБА_7, який діє на
підставі довіреності посвідченої
12.09.2007р. приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_9, продав, а громадяник
ОСОБА_3 купив вказане у договорі житло
(а.с. 22-23) та зареєстрував право
власності (а.с. 24 зворот).

Згідно довіреності від 04.10.2004р.
Міністерство оборони України
уповноважило начальника Головного
управління торгівлі Тилу МОУ ОСОБА_6, на
надання від імені Міністерства оборони
України підприємствам (установам)
військової торгівлі висновків
(дозволів) на відчуження майна.
Встановлено, що діючи на підставі цієї
довіреності, ОСОБА_6 18.10.2004р. видав
начальнику державного підприємства
МОУ «Управління торгівлі Західного
оперативного командування» ОСОБА_7
дозвіл на відчуження приміщення
перукарні, що знаходиться на АДРЕСА_1;
12.02.2005р. окремим дорученням Міністр
оборони України скасував довіреність
від 04.10.2004р. та повідомив про це
повіреного ОСОБА_6 (а.с. 27), про що не
заперечив позивач.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 249 ЦК
України права та обов'язки щодо третіх
осіб, що виникли внаслідок вчинення
правочину представником до того, як він
довідався або міг довідатися про
скасування довіреності, зберігають
чинність для особи, яка видала
довіреність, та її правонаступників. Це
правило не застосовується, якщо третя
особа знала або могла знати, що дія
довіреності припинилася.

З долученої до матеріалів справи
довіреності директора Концерну
«Військторгсервіс» від 12.09.2007р.
вбачається, що було уповноважено
начальника Філії «Управління торгівлі
Західного оперативного командування»
ОСОБА_7 на відчуження нерухомого майна
з дозволу органу управління майном
Концерну - Міністерства оборони
України, (а.с. 25). Тобто начальник Філії
«Управління торгівлі Західного
оперативного командування» ОСОБА_7 на
час укладення оспорюваного договору
діяв на підставі чинного і не
скасованого дозволу начальника
Головного управління торгівлі Тилу МОУ
ОСОБА_6 від 18.10.2004р.

В позові Львівського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері Західного регіону
України в інтересах Міністерства
оборони України не наведено правових
підстав, за наявності яких суд вправі
визнати недійсним договір
купівлі-продажу та зобов'язати
повернути приміщення перукарні
Концерну «Військторгсервіс».

Враховуючи наведені вище обставини,
суд залишає позов без задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 11, 257, 267 ЦК України, суд-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Львівського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері Західного
регіону України в інтересах
Міністерства оборони України до
Концерну «Військторгсервіс», ОСОБА_3,
третьої особи Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Львівській області про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу та зобов'язання до
вчинення дій відмовити за
безпідставністю вимог.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя:
Нор Н. В.