Ухвала

іменем україни

9 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Савченко В.О., Парінової І.К., Фаловської
І.М.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
МКП "Чернівціспецкомунтранс», третя
особа на стороні відповідача - первинна
профспілкова організація МКП
"Чернівціспецкомунтранс», про визнання
наказу про звільнення незаконним,
скасування як незаконного наказу від 4
березня 2013 року «Про скасування наказу
про звільнення та поновлення на
роботі», стягнення вихідної допомоги
та безпідставно утриманої вихідної
допомоги, відшкодування моральної
шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 8 листопада 2013 року
та рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 26 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з доповненим згодом позовом до
МКП "Чернівціспецкомунтранс» про
визнання наказу про звільнення
незаконним, скасування як незаконного
наказу від 4 березня 2013 року «Про
скасування наказу про звільнення та
поновлення на роботі», стягнення
вихідної допомоги та безпідставно
утриманої вихідної допомоги,
відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивував тим, що з
листопада 2003 року працював у
відповідача водієм, наказом від 4
лютого 2013 року був звільнений з роботи
на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у
зв'язку зі скороченням чисельності
штату.

Посилаючись на незаконність свого
звільнення та подальшого поновлення на
роботі, з перерахунком виплачених
коштів, ОСОБА_4 просив позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 8
листопада 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 26 грудня 2013
року зазначене рішення районного суду
в частині відмови в задоволенні вимог
про відшкодування моральної шкоди
скасовано й в цій частині ухвалено нове
рішення, яким на користь ОСОБА_4
стягнуто 1 500 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
ухвалені у справі судові рішення
скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання
про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи в
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції, виходив з того, що при
звільнені позивача не було порушено
вимог трудового законодавства, які
передбачають особливі умови
звільнення за скороченням штату
працівників. Після звернення позивача
у зв'язку зі змінами в організації
виробництва та праці, наказом від 4
березня 2013 року відповідач поновив
права ОСОБА_4 шляхом скасування
виданого ним попереднього наказу про
звільнення, поновив його на роботі із
проведенням нарахування у
добровільному порядку втраченого
заробітку за час вимушеного прогулу,
згідно чинного трудового
законодавства.

Апеляційний суд фактично погодився з
висновками суду першої інстанції, при
цьому зазначив про під ставність вимог
про відшкодування моральної шкоди, яку
було завдано позивачу незаконним
звільнення, що визнав й сам відповідач.
При визначенні розміру морального
відшкодування, суд вірно визначив
обсяг і характер моральних страждань
та врахував засади розумності,
справедливості і виваженості.

Такі висновки судів є обґрунтованими
та узгоджуються з матеріалами справи,
при встановленні зазначених фактів
судами не було порушено норм
цивільного процесуального
законодавства, правильно визначено
характер спірних правовідносин та
вірно застосовано положення п. 1 ч. 1
ст.40, ст. ст. 42, 49-2, 237-1 КЗпП України.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4
висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 8 листопада 2013 року
та рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 26 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Савченко В.О.

Парінова І.К.

Фаловська І.М.