Головуючий суду 1 інстанції - Кравченко
Доповідач - Назарова М.В.
Справа № 2/437/2831/13
Провадження № 22ц/782/5486/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області у складі:

головуючого судді
Назарової М.В.

суддів Галан
Н.М., Фарятьєва С.О.

при секретарі
Щуровій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду
м. Луганська від 28 листопада 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Арсенал
Страхування» та Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
про визнання розірваним договору
добровільного страхування від
нещасних випадків позичальника банку
та страхування кредиту та припинення
кредитного договору через
несправедливі умови в частині
подовження дії комплексного договору
добровільного страхування при
достроковій виплаті споживчого
кредиту, відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, _

В С Т А Н О В
И Л А :

У липні 2013 року позивачка
звернулася до суду із вказаним позовом,
який згодом уточнила, та просила
визнати розірваним комплексний
договір добровільного страхування від
нещасних випадків позичальника банку
та страхування кредиту №007.401333030.111 від
01.12.2012 року відповідно до п.13 вказаного
договору, та припинити зобов'язання
сторін з несправедливими умовами у
виплаті суми 2586,96 грн. з 01.12.2012 року при
достроковій сплаті самого кредиту
18.06.2013 року в сумі 10790 грн., та як
навмисно укладеного шляхом обману на
вкрай невигідних та несправедливих для
споживача умовах, та у результаті
обману споживача - пенсіонера похилого
віку, на якого не розповсюджується дія
цього комплексного договору
добровільного страхування №007.401333030.111
від 01.12.2012 року; застосувати наслідки
визнання угоди припиненою із
несправедливими умовами з 01.12.2012 року, а
саме: стягнути з відповідача ПрАТ «СК
«Арсенал Страхування» безпідставно
стягнуті з відповідача грошові кошти в
сумі 2586,96 грн. з рахункового рахунку
НОМЕР_1 кредитного договору №401333030 від
01.12.2012 року ПАТ «Альфа-Банк», відкритого
на ім'я ОСОБА_2; зобов'язати відповідача
ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»
перерахувати грошові кошти в сумі 2586,96
грн. на розрахунковий рахунок НОМЕР_1
кредитного договору №401333030 від 01.12.2012
року ПАТ «Альфа-Банк», відкритого на
ім'я ОСОБА_2; визнати розірваним
кредитний договір №401333030 від 01.12.2012
року ПАТ «Альфа-Банк» з 01.12.2012 року - п. 2.5
б) про зняття всієї суми 2586,96 грн. з
рахункового рахунку НОМЕР_1 кредитного
договору №401333030 від 01.12.2012 року при
достроковій сплаті самого споживчого
кредиту 18.06.2013 року в сумі 10790 грн. і
припиненим зобов'язання сторін в
частині продовження дії комплексного
договору добровільного страхування №
007.401333030.111 від 01.12.2012 року при
достроковій оплаті споживчого кредиту
18.06.2013 року у сумі 10790 грн. як умисно
укладеного обманним шляхом на вкрай
невигідних і несправедливих для
споживача умовах; зобов'язати
відповідача ПАТ «Альфа-Банк» визначити
частику суми кредиту, яка залишилася,
на розрахунковому рахунку НОМЕР_1
кредитного договору № 401333030 від 01.12.2012
року при достроковій оплаті самого
кредиту 18.06.2013 року у сумі 10790 грн.
згідно вимог з п. 1 по п. 4 даного позову;
стягнути з відповідача ПрАТ «Страхової
компанії «Арсенал Страхування» на
користь позивача матеріальну шкоду,
витрачену на обстеження та лікування у
сумі 2173 грн. 25 коп.; стягнути з
відповідачів ПрАТ «Страхової компанії
«Арсенал Страхування» та ПАТ
«Альфа-Банк» на користь позивача
компенсацію моральної шкоди по 10000 грн.
з кожного; винести ухвалу на адресу ПАТ
«Альфа-Банк» о призупиненні з 18.06.2013
року нараховувати штрафні санкці за
несвоєчасну уплати суми кредиту, що
залишилася, з розрахункового рахунку №
НОМЕР_1 кредитного договору №401333030 від
01.12.2012 року при достроковій оплаті
кредиту 18.06.2013 року у сумі 10790 грн. до
винесення рішення суду про визначення
розміру суми кредиту, що залишилася, по
достроково оплаченому кредитному
договору № 401333030 від 01.12.2012 року по
розрахунковому рахунку НОМЕР_1.

Підставами позову зазначала те,
що вважає вищевказані договори
несправедливими, оскільки вони поклали
на неї обов'язки сплачувати страхові
внески навіть за умови виплати
отриманого кредиту; договір
страхування не може покладати на неї
будь-яких обов'язків, оскільки згідно
його умов страховим випадком є втрата
позичальником роботи, в той час як
позивачка є пенсіонером та відповідно
ця умова не могла її стосуватись;
відповідачами на позивача було
покладено зайві грошові зобов'язання з
виплати страхового внеску в сумі 2586,96
грн. і сам договір страхування
позивачка уклала внаслідок помилки
через протиправні дії представника
страхової компанії; відповідно до п. 13
договору страхування перший
відповідач повинен був повернути
позивачці страховий платіж в сумі 2586,96
грн. у разі дострокового припинення
договору врахування; в порушення вимог
ч. 3 ст. 203 ЦК України договір
страхування не відповідав її
внутрішній волі, оскільки вона не
бажала переплачувати зайву суму в
розмірі 2586,96 грн. та уклала договір
страхування внаслідок обману.

Також позивачка зазначила, що
відповідачами не було виконано умови
вищевказаних поговорів в частині
надання кредиту без комісії, що
відповідно до п. 2, 3 ст. 651 ЦК України є
підставою для їх розірвання.

Позивачка не могла знати про дійсні
умови кредитного договору та договору
страхування, оскільки вони надруковані
шрифтом, який неможливо прочитати.

Також вважала, що кредитний договір та
договір страхування не відповідає
вимогам ст. 18 Закону України «Про
захист прав споживачів» оскільки
містить несправедливі умови, які
створюють суттєвий дисбаланс
договірних прав та обов'язків сторін
покладаючи на позивачку додаткові
грошові зобов'язання.

Матеріальна шкода полягає у витратах
на обстеження та лікування, а моральну
шкоду завдано внаслідок протиправних
дій відповідачів, їй було завдано
душевних страждань та шкоду здоров'ю.

Оскаржуваним рішенням суду у
задоволенні позовних вимог відмовлено
за необґрунтованістю. Вирішено долю
судових витрат.

В апеляційній скарзі апелянт просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити повністю її позовні
вимоги, оскільки судом порушені норми
матеріального та процесуального права.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які брали участь у розгляді
справи, розглянувши справу у межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу такою,
що підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
законним і обґрунтованим є рішення,
коли суд виконав всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом на основі повного і всебічного
з'ясування обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суду
першої інстанції. Апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що 01.12.2012р. позивачка
ОСОБА_2 уклала з ПАТ «Альфа-Банк»
кредитний договір № 401333030 від 01.12.2012 р.,
згідно якого сума та валюта кредиту
13365,95 грн. /п. 2.1/; процентна ставка за
користування кредитом 0,01 % /нуль цілих
одна сота відсотків річних /п. 2.2./; дата
остаточного повернення Кредиту, яка є
датою припинення нарахування
відсотків та комісійної винагороди за
надання /інформації/ виписок за
рахунком становить 03.12.2013 року /п. 2.3/;
Кредит надається позичальнику для:
оплати /часткової оплати товарів
згідно з переліком /далі - Товар/, що
вказаний у специфікації у загальній
сумі 10778,99 грн. шляхом безготівкового
перерахування грошових коштів /п. 2.5.а/;
оплати страхового платежу згідно з
умовами комплексного договору
добровільного страхування ризиків
Позичальника сумі 2586,96 грн., шляхом
безготівкового перерахування грошових
коштів у сумі страхового платежу на
поточний рахунок ПрАТ СК «Арсенал
Страхування»; /а.с. 13/.

Того ж дня позивач уклала з ПАТ
«Арсенал Страхування» комплексний
договір страхування від нещасних
випадків позичальника та страхування
кредиту від 01.12.2012 р. № 007. 401333030.111, за
яким застрахувала майнові інтереси, що
не суперечать закону і пов'язані з
життям, здоров'ям та працездатністю
Застрахованої особи, а також пов'язані
із відшкодуванням Страхувальником
/ОСОБА_2./ заподіяної ним шкоди
Вигодонабувачу /кредитору//ПАТ
«Альфа-Банк»/ внаслідок невиконання
/або неналежного виконання/
Страхувальником /ПрАТ «СК «Арсенал
Страхування»/ своїх обов'язків,
передбачених Кредитним договором,
укладеним між Вигодонабувачем
/Кредитором/ та Страхувальником
/Позичальником/ щодо своєчасного,
повного повернення ним кредиту та
відсотків за користуванням ними.

Згідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір
може бути змінено або розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом.

Оскільки позивачка, заявляючи вимоги
про розірвання кредитного договору та
договору страхування, в порушення
вимог ст. 60 ЦПК України не навела суду
конкретні обставини істотного
порушення відповідачами умов
кредитного договору та договору
страхування, то суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
необґрунтованість позовних вимог в цій
частині.

Крім того, згідно зі ст. 627 ЦК України,
відповідно до ст.ст. 3, 6 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Укладаючи договір, сторона з'ясовує, на
яких умовах він укладається, а відтак з
власної ініціативи визначає для себе
правила подальшої поведінки, які в
подальшому не мають безпідставно
змінюватися на вимогу однієї зі сторін.

Апелянт не заперечує, що нею особисто
підписані вищезазначені договори,
додатки до них.

Пунктом 5 Кредитного договору, зокрема,
визначено, що ОСОБА_2 підтверджує, що
вона попередньо ознайомлена у
письмовій формі з умовами надання
кредиту, в тому числі вартістю кредиту,
його особливостями, перевагами та
недоліками, інформацією про сукупну
вартість кредиту з урахуванням
реальної процентної ставки та значення
абсолютного подорожчання кредиту,
вартості, видів та предметів супутніх
послуг та інше.

Звертаючись до суду, а потім - і з
апеляційною скаргою на рішення суду,
позивач ретельно аналізує зміст
договорів, щодо яких ставиться питання
про їх розірвання, а тому її посилання
на неможливість ознайомитися з ними
під час укладення внаслідок
нечитаємого тексту є такими, що не
заслуговують на увагу.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрали законної сили, не доказуються
при розгляду інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Аналогічні вищезазначеним доводам
доводи вже були використані ОСОБА_2 у
якості обґрунтування її позовних вимог
про визнання договору страхування
недійсним та ці доводи рішеннями судів
першої та апеляційної інстанції були
визнані необгрунтованими у справі за
її позовом до ПрАТ «СК «Арсенал
Страхування», третя особа - ПАТ
«Альфа-Банк» про визнання договору
недійсним, відшкодування шкоди /а.с.
26-31/.

Рішенням Ленінського райсуду м.
луганська від 13.06.2013 року, що набрало
чинності /а.с. 26-31/, було встановлено, що
при укладенні Комплексного Договору
страхування від 01.12.2012 року жодних
порушень чинного законодавства з боку
ПрАТ «СК «Арсенал страхування»
допущено не було, а твердження позивача
про вкрай невигідні і несправедливі
для позивача умови Договору та обман
позивача працівниками відповідача є
безпідставними.

З врахуванням вказаних обставин, суд
дійшов правильного висновку про те, що
заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги про
визнання кредитного договору та
договору страхування розірваними є
необгрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що позивачкою не було
доведено факту порушення
відповідачами її прав та умов
кредитного договору та договору
страхування, суд також правильно
вирішив про відсутність підстав для
задоволення її позовних вимог в
частині стягнення матеріальної та
моральної шкоди.

Так само не заслуговують на увагу
доводи апеляційної скарги про
незаконність судового рішення щодо
вимог позивачки про стягнення з
першого відповідача на її користь
безпідставно утриманої суми
страхового платежу в розмірі 2586,96 грн.

Доводи апеляційної скарги в цій
частині є фактично підставами позову,
яким суд дав правильну оцінку.

Позивачка обґрунтовувала вищевказані
вимоги тим, що в порушення умов
кредитного договору про надання
кредиту без комісії з неї було
безпідставно утримано страховий
платіж за договором страхування.

Вказані доводи спростовуються змістом
договору страхування, згідно п. 2 якого
ОСОБА_2 зобов'язалась сплатити на
користь страхової компанії одноразову
загальну страхову премію (страховий
платіж) в сумі 2586,96 грн. та, відповідно,
знала про цю умову, підписуючи договір
страхування.

Позивачка безпідставно вважає, що
страховий платіж за договором
страхування є комісією за кредитним
договором, оскільки ці платежі не є
тотожними чи взаємопов'язаними,
передбачені різними договорами та
мають сплачуватись на адресу різних
отримувачів.

Таким чином, доводи апелянта про
нарахування другим відповідачем
комісії за кредитним договором не
відповідають дійсності та не
заслуговують на увагу.

Доводи апелянта про те, що страховою
компанією було порушено умови п. 13
Договору страхування щодо повернення
страхового платежу у разі виконання
страхувальником зобов'язань за
кредитним договором, не заслуговують
на увагу, оскільки як вбачається з
повідомлення другого відповідача від
26.07.2013р. вих. № 59275-23.1-6/6 /а.с. 22/ позивачка
мала непогашену заборгованість за
кредитним договором, у зв'язку з чим у
страхової компанії не виникло
зобов'язання щодо повного або
часткового повернення страхового
платежу.

За вказаних обставин позовні вимоги
ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «Аресенал
Страхований» про стягнення
безпідставно утриманого страхового
платежу в сумі 2586,96 грн. та зобов'язання
першого відповідача перерахувати
зазначену суму на розрахунковий
рахунок позивачки вірно визнані судом
необгрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Отже, судом вірно встановлені
обставини справи та застосовано
правильно норми матеріального та не
порушені норми процесуального права
під час вирішення спору, і судова
колегія не вбачає підстав для зміни чи
скасування рішення у вказаній частині
за доводами апеляційної скарги.

Проте, суд першої інстанції з огляду на
вимоги ч.ч. 3, 4 ст. 88 ЦПК України
припустився помилки, стягуючи судовий
збір з позивача на користь держави.

Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про
захист прав споживачів» споживачі
звільняються від сплати судового збору
за позовами, що пов'язані з порушенням
їх прав.

Тому рішення в цій частині за доводами
апеляційної скарги підлягає
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Луганська від 28 листопада 2013 року

змінити, скасувавши його в частині
стягнення з ОСОБА_2 судового збору у
сумі 273,47 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий:

Судді: