Ухвала

іменем україни

23 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької
В.С., Кафідової О.В.,

Ступак О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства
з обмеженою відповідальністю «Кей
Стоун», ОСОБА_4, Ленінського відділу
держаної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції, третя особа без самостійних
вимог щодо предмета спору - Публічне
акціонерне товариство «Фідокомбанк»,
про визнання недійсними прилюдних
торгів, скасування протоколу та акта
проведення прилюдних торгів,
скасування свідоцтва про право
власності на квартиру, за касаційними
скаргами ОСОБА_4 та Публічного
акціонерного товариства «Фідокомбанк»
на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 18 листопада
2013 року та рішення апеляційного суду
Миколаївської області від
17 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, вимоги якого
під час розгляду справи уточнив та
остаточно просив визнати недійсними
прилюдні торги від 02 лютого 2012 року у
частині продажу лота № 47 - належної
йому на праві власності двокімнатної
квартири АДРЕСА_1; скасувати протокол
від 02 лютого 2012 року про проведення
указаних прилюдних торгів та акт
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції (далі - Ленінського ВДВС
Миколаївського МУЮ) від 16 лютого 2012
року про проведення прилюдних торгів;
скасувати свідоцтво про право
власності на зазначену квартиру,
посвідчене 01 березня 2012 року приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 Свої
вимоги обґрунтовував тим, що він є
боржником у виконавчому провадженні з
виконання рішення суду про стягнення з
нього кредитної заборгованості, однак
державним виконавцем не було його
повідомлено про відкриття виконавчого
провадження та про вчинення інших
виконавчих дій. Крім того Товариство з
обмеженою відповідальністю «Кей
Стоун» (далі - ТОВ «Кей Стоун»), яке
організовувало проведення торгів, на
порушення вимог закону не повідомило
його про час та місце проведення
прилюдних торгів, про стартову ціну
реалізації майна, провело торги з
порушенням встановленого законом
порядку з одним покупцем та без
отримання дозволу органу опіки та
піклування, незважаючи на те, що в
квартирі зареєстрована малолітня
дитина.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 18 листопада
2013 року позов задоволено частково.
Визнано недійсними прилюдні торги з
реалізації квартири АДРЕСА_1, проведені
02 лютого 2012 року, оформлені протоколом
від 02 лютого 2012 року № NII091150
про проведення прилюдних торгів з
реалізації майна, яке є власністю
ОСОБА_3, та актом про реалізацію
предмета іпотеки з прилюдних торгів,
затвердженим начальником Ленінського
ВДВС Миколаївського МУЮ 16 лютого 2012
року. Вирішено питання про судові
витрати. У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від
17 березня 2014 року скасовано рішення
суду першої інстанції у частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про скасування протоколу і акта про
проведення торгів та свідоцтва про
право власності. Ухвалено в цій частині
нове рішення, яким указані позовні
вимоги задоволено. У іншій частині
рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач ОСОБА_4
просить скасувати рішення судів першої
й апеляційної інстанцій, закрити
провадження у справі, обґрунтовуючи
свою вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У касаційній скарзі третя особа -
Публічне акціонерне товариство
«Фідокомбанк» (далі - ПАТ
«Фідокомбанк») просить скасувати
рішення судів першої й апеляційної
інстанцій, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції,
обґрунтовуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційна скарга
ПАТ «Фідокомбанк» підлягає
задоволенню, а касаційна скарга
ОСОБА_4 - задоволенню
частково з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Виходячи з вимог ст. 316 ЦПК України щодо
змісту, рішення апеляційного суду
повинно мати: мотивувальну частину із
зазначенням мотивів зміни рішення,
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення;
встановлених судом першої інстанції
обставин, а також обставин,
встановлених апеляційним судом, і
визначених відповідно до них
правовідносин; назви, статті закону, на
підставі якого вирішено справу;
резолютивну частину із зазначенням
висновку апеляційного суду про зміну
чи скасування рішення, задоволення
позову або відмову в позові повністю чи
частково; висновку апеляційного суду
по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Справа
розглядається в апеляційному суді за
правилами, встановленими для розгляду
справи судом першої інстанції, з
винятками і доповненнями,
встановленими законом.

Таким чином, у судовому рішенні
апеляційний суд зобов'язаний дати
відповіді на всі доводи апеляційної
скарги, оскільки інакше буде порушено
вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду в
такому його елементі як мотивування
судового рішення судом, який має право
на дослідження нових доказів і
переоцінку доказів.

Проте оскаржувані судові рішення
першої й апеляційної інстанцій
зазначеним вимогам закону не
відповідають.

У матеріалах справи на а. с. 44 міститься
клопотання представника ОСОБА_4 про
закриття провадження у цій справі №
2/489/1910/13 з тих підстав, що 26 грудня 2012
року ОСОБА_3 вже звертався до
Ленінського районного суду м.
Миколаєва з аналогічним за змістом
позовом до ОСОБА_4 та
інших відповідачів про скасування
протоколу проведення прилюдних торгів
з реалізації арештованого майна -
квартири АДРЕСА_1, акта державного
виконавця про реалізацію арештованого
майна та свідоцтва про право власності
на зазначену квартиру, виданого 01
березня 2012 року приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу Миколаївської області ОСОБА_5 на
ім'я ОСОБА_4

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 04 липня 2013 року
у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про
закриття провадження у справі №
2/489/1910/13 відмовлено (а. с. 56).

Постановляючи вищезазначену ухвалу,
суд першої інстанції, з висновками
якого у подальшому погодився й
апеляційний суд, виходив з того, що в
обох справах різними є відповідачі: у
справі № 2/489/606/13 відповідачем, серед
інших, зазначено Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області; у справі, що розглядається, з
боку органів ДВС зазначено ВДВС
Миколаївського МУЮ, тому відсутні
підстави для застосування п. 2 ч. 1 ст. 205
ЦПК України.

Проте такі висновки суду є помилковими
і такими, що не узгоджуються з наявними
у справі доказами.

Зокрема, на а. с. 46-48 міститься копія
позовної заяви ОСОБА_3 до ВДВС ГУЮ у
Миколаївській області, ТОВ «Кей Стоун»,
ОСОБА_4, третя особа - ПАТ «Ерсте Банк»,
про скасування свідоцтва про право
власності, скасування акта державного
виконавця про реалізацію арештованого
майна та протоколу проведення
прилюдних торгів проведеного аукціону
та реалізації арештованого майна, яка
адресована до Ленінського районного
суду м. Миколаєва у грудні 2012 року.

Крім того, у матеріалах справи на а. с. 49
міститься копія заяви
ОСОБА_3 від 06 березня 2013 року про
відмову від вищезазначеного позову та
закриття провадження у справі з тих
підстав, що він разом з ОСОБА_4 дійшли
домовленості щодо вирішення
зазначеного спору в позасудовому
порядку, про що уклали попередній
договір від 06 березня 2013 року, згідно з
яким ОСОБА_4 повинен до 31 березня 2013
року передати йому квартиру АДРЕСА_1.

Згідно з копією ухвали Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 06
березня 2013 року заяву ОСОБА_3
задоволено. Провадження у справі №
2/489/606/13 за позовом ОСОБА_3 до УДВС ГУЮ у
Миколаївській області, ТОВ «Кей Стоун»,
ОСОБА_4, треті особи: ПАТ «Ерсте Банк»,
приватний нотаріус Миколаївського
міського нотаріального округу
Миколаївської області ОСОБА_5, про
оскарження результатів прилюдних
торгів та скасування свідоцтва про
право власності на нерухоме майно
закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України (а. с. 45).

Звертаючись у червні 2013 року до суду з
цим позовом, ОСОБА_3 зазначив
відповідачами ВДВС ГУЮ у Миколаївській
області, ТОВ «Кей Стоун», ОСОБА_4;
третьою особою - ПАТ «Ерсте Банк»;
вимогами - про оскарження результатів
все тих же прилюдних торгів та
скасування свідоцтва про право
власності на те ж саме нерухоме майно.

Тобто фактично зазначений позов подано
з приводу спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав, щодо якого набрала
законної сили ухвала суду про закриття
провадження у справі у зв'язку з
відмовою позивача від позову.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо набрали законної сили
рішення суду або ухвала суду про
закриття провадження у справі у зв'язку
з відмовою позивача від позову або
укладенням мирової угоди сторін,
ухвалені або постановлені з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

Частиною 3 ст. 206 ЦПК України
установлено, що у разі закриття
провадження у справі повторне
звернення до суду з приводу спору між
тими самими сторонами, про той самий
предмет і з тих самих підстав не
допускається.

Проте на вищевикладене суд уваги не
звернув, порушив норми процесуального
права, що призвело до неможливості
встановити фактичні обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи.

Переглядаючи справу в апеляційному
порядку, апеляційний суд на порушення
вимог ст. ст. 303, 304, 316 ЦПК України не
перевірив у достатньому обсязі як
доводів апеляційних скарг, так і
законності й обґрунтованості рішення
суду першої інстанції по суті
вирішеного спору.

Оскільки суди першої й апеляційної
інстанцій на порушення вимог
ст. ст. 212-215, 303, 315 ЦПК України не
дотрималися норм процесуального права,
що призвело до неможливості встановити
фактичні обставини, які мають значення
для правильного вирішення справи, тому
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково, а ухвалені у справі судові
рішення - скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції з підстав, передбачених ч. 2
ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Фідокомбанк»
задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 18 листопада
2013 року та рішення апеляційного суду
Миколаївської області від
17 березня 2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук
Судді: В.С.
Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Ступак

І.М. Фаловська