Справа № 185/3770/14-ц
Провадження № 2/185/1864/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді:
Бондаренко В.М.,

при секретарі:
Данильченко Ю.О.

розглянувши у відкритому заочному
судовому засіданні в м. Павлограді
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору:
Павлоградська товарна біржа, про
визнання договору купівлі-продажу
нерухомого майна дійсним, визнання
права власності, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору: Павлоградська товарна
біржа, про визнання договору
купівлі-продажу нерухомого майна
дійсним, визнання права власності, в
якому просила суд договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 30 жовтня 1996 року на
Павлоградській товарній біржі між нею
з однієї сторони та ОСОБА_2 з другої
сторони - визнати дійсним; визнати за
нею право власності на квартиру
АДРЕСА_1.

В обґрунтування пред'явленого позову
позивача посилалася на те, що 30 жовтня
1996 року нею був укладений договір
купівлі-продажу нерухомого майна, а
саме: однокімнатної квартири АДРЕСА_1, з
ОСОБА_2. При цьому, на момент укладання
зазначеного договору вона мала
прізвище "ОСОБА_1", яке в подальшому
змінила на "ОСОБА_1", у зв'язку з
реєстрацією шлюбу 12.03.2005 року. Цей
договір купівлі-продажу нерухомого
майна був складений та зареєстрований
Павлоградською товарною біржею 30
жовтня 1996 року, реєстраційний номер -
10/89-НД. Їй на руки був виданий договір
купівлі-продажу нерухомого майна і в
подальшому вона стала власником
зазначеної у договорі квартири,
зареєструвала дану угоду в КП
Павлоградське МБТІ. Ними були виконані
всі істотні умови договору
купівлі-продажу нерухомого майна,
тобто вона прийняла майно та сплатила
за нього відповідачу належну за
договором грошову суму. Відповідач в
свою чергу втратив інтерес до цього
правочину та не бажає посвідчувати
зазначений договір нотаріально.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, надала суду заяву про
розгляд справи за її відсутності,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про день та час слухання
справи, причини неявки суду не відомі.

Відомостей про неможливість з'явитися
в судове засідання відповідач суду не
надав. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК
України, ухвалив розглядати справу
заочно.

Представник третьої особи
Павлоградської товарної біржі в судове
засідання не з'явився, хоча був
належним чином повідомлений про день
та час слухання справи, причини неявки
суду не відомі. Відомостей про
неможливість з'явитися в судове
засідання суду не надав.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає,
що позов підлягає задоволенню за
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Положеннями ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963
року) передбачено, що нотаріальне
посвідчення угод обов'язкове лише у
випадках, зазначених у законі.
Недодержання в цих випадках
нотаріальної форми тягне за собою
недійсність угоди з наслідками,
передбаченими ч. 2 т. 48 цього Кодексу.

Якщо одна із сторін повністю або
частково виконала угоду, що потребує
нотаріального посвідчення, а друга
сторона ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі за вимогою
сторони, яка виконувала угоду, визнати
угоду дійсною. В цьому разі наступне
нотаріальне оформлення угоди не
вимагається.

У відповідності до вимог ст. 224 ЦК УРСР
(в редакції 1963 року) за договором
купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. п. 1, 4 Договору
купівлі-продажу нерухомого майна,
укладеного на Павлоградській товарній
біржі 30 жовтня 1996 року (а.с. 4-5),
продавець ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1, яка
в подальшому змінила прізвище на
ОСОБА_1, купила однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1 у ОСОБА_2 за 12 531,00 грн. Пунктом 4
вказаного договору підтверджується, що
гроші Продавцем отримані від Покупця
до підписання цього договору. Пунктом 5
даного договору засвідчено, що дана
квартира до цього часу нікому не
продана, не подарована, в спорі та під
забороною не знаходиться.

Таким чином, сторони відповідно до
вимог ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року),
яка діяла на час укладання вказаного
договору, виконали вказану норму
матеріального права та вимоги ч. 2 ст. 47
ЦК України (в редакції 1963 року), яка
діяла на час укладання договору,
сторони повністю виконали угоду і в
цьому випадку суд вправі за вимогою
сторони, яка виконувала угоду, визнати
угоду дійсною. В цьому разі наступне
нотаріальне оформлення угоди не
вимагається.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 Закону
України "Про товарну біржу" від 10 грудня
1991 року, який діяв на час виникнення
спірних правовідносин - 30 жовтня 1996
року, угоди, зареєстровані на біржі, не
підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 48 Закону
України "Про власність" від 07 лютого 1991
року, який діяв на час виникнення
спірних правовідносин, власник може
вимагати усунення будь-яких порушень
його права, хоч би ці порушення і не
були поєднані з позбавленням
володіння, і відшкодування завданих
цим збитків.

Статтею 49 вказаного закону
передбачено, що володіння майном
вважається правомірним, якщо інше не
буде встановлено судом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 50 даного закону
власник має право вимагати повернення
(віндикації) свого майна з чужого
незаконного володіння.

Відповідно до довідки КП Павлоградське
МБТІ № 92 від 14.05.2014 року право власності
на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за
ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу, зареєстрованого 30.10.1996
року Павлоградською товарною біржею р.
№ 10/89.

Відповідно до копії паспорту
громадянина України встановлено, що
ОСОБА_1 з 13 січня 1997 року зареєстрована
у АДРЕСА_1.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги позивача доведені матеріалами
справи, обґрунтовані та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного вище,
керуючись ст. ст. 10, 60, 131, 174, 210-215, 224-228 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору: Павлоградська товарна
біржа, про визнання договору
купівлі-продажу нерухомого майна
дійсним, визнання права власності -
задовольнити в повному обсязі.

Договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, укладений 30 жовтня 1996 року на
Павлоградській товарній біржі між
ОСОБА_1, яка в подальшому змінила
прізвище на ОСОБА_1, з однієї сторони та
ОСОБА_2 з другої сторони - визнати
дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційного порядку.

Суддя: В. М. Бондаренко