РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

04.04.2014 року Франківський районний суд
м.Львова

в складі головуючого судді Ванівського
Ю.М.

при секретарі Радченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на частину гаража та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання права власності на гараж,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, мотивуючи тим, що в 1985 році
відповідач - його батько ОСОБА_2 купив у
гр.ОСОБА_3 гараж на АДРЕСА_2;
розпорядженням голови виконавчого
комітету Радянської районної ради
народних депутатів №245 від 20.07.1987 р.
відповідачеві було дозволено
експлуатувати цей гараж; відповідачем
цей гараж було придбано під час шлюбу з
матір'ю позивача ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач та відповідач проживали з
ОСОБА_4 в одному житлі за адресою:
АДРЕСА_1 на час її смерті; внаслідок
смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на
половину гаража; ОСОБА_4 за час свого
життя заповіту не складала; за
правилами спадкування позивач та
відповідач є спадкоємцями на майно
ОСОБА_4 в рівних частках - по 1/2 частині;
позивач вважає, що після смерті його
матері він набув право власності на ?
частину гаража, однак це його право
заперечує відповідач, тому позивач
звернувся до суду із позовом та просив
визнати за ним право власності на ?
частину гаража під літерою Б площею 18,8
кв.м. на АДРЕСА_2.

Відповідач звернувся до суду із
зустрічним позовом до позивача,
мотивуючи його тим, що він в 1985 році
виключно за свої кошти купив у ОСОБА_3
гараж на АДРЕСА_2, який розпорядженням
голови виконкому Радянської районної
ради народних депутатів №245 від 20.07.1987
р. було йому дозволено експлуатувати,
відповідач вважає, що має право
особистої власності на гараж.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, однак подав на
адресу суду заяву про розгляд справи у
його відсутність та відсутність його
довірителя, позовні вимоги ОСОБА_1
підтримують та просять відмовити в
задоволенні зустрічного позову.

Відповідач в судове засідання не
з'явився та подав суду заяву, у якій
зазначив, що переніс повторний інфаркт
та інсульт, та у зв'язку із цим
знаходиться на тривалому лікуванні і
не зможе бути присутнім у суді, просив
справу розглядати у його відсутності
за наявними матеріалами справи, свої
позовні вимоги підтримав, просив його
позов задоволити, а в задоволенні
первісного позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши матеріали
справи, вважає що первісний позов
підлягає до повного задоволення, а
зустрічний позов - до часткового
задоволення з таких підстав.

Як вбачається з розписки ОСОБА_3, 26
березня 1985 року він отримав від ОСОБА_2
500 карбованців за проданий гараж на
АДРЕСА_2.

Розпорядженням голови виконкому
Радянської районної ради народних
депутатів №245 від 20.07.1987 р. інвалідові 3
групи загального захворювання ОСОБА_2
було дозволено експлуатувати гараж на
АДРЕСА_2, який раніше належав гр.ОСОБА_3

Згідно з свідоцтвом про одруження,
виданим Ленінським райбюро ЗАГС
м.Львова, 5 лютого 1961 року було
зареєстровано шлюб між ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до свідоцтва про смерть,
виданого відділом ЗАГС виконкому
Львівської міської ради народних
депутатів, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно з листом П'ятої львівської
державної нотаріальної контори №1490/01-16
від 24.05.2013 р. спадкова справа після
смерті ОСОБА_4 спадкова справа не
заводилась.

Відповідно до довідки ЛКП «Навколо
базару» №1615 від 10.06.2013 року ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, була прописана у квартирі
АДРЕСА_1 з 10.04.1970 року, померла і
виписана 11.10.1996 року. У цій квартирі
зареєстровані ОСОБА_1 з 10.04.1070 року, його
батько ОСОБА_2 з 10.04.1970 року та його
дочка ОСОБА_6 з 11.12.1998 року. У квартирі
також були прописані син ОСОБА_7 з 18.01.1984
року до 25.05.1990 року, невістка ОСОБА_8 з
20.11.1985 року до 25.05.1990 року, внучка ОСОБА_9,
з 20.11.1985 року до 25.05.1990 року, внук ОСОБА_5
з 27.11.1989 року до 25.05.1990 року.

Судом встановлено, що при вирішенні
спору слід застосувати законодавство,
яке діяло до 1 січня 2004 року - Цивільний
кодекс УРСР 1963 року та Кодекс про шлюб
та сім'ю України, на час купівлі гаража
та смерті ОСОБА_4

Згідно з п.1 ст.22 Кодексу про шлюб та
сім'ю України, чинного на час купівлі
ОСОБА_2 гаражу, майно, нажите подружжям
за час шлюбу, є його спільною сумісною
власністю.

ОСОБА_2 не подано суду доказів, які
свідчать, що об'єкт спору - гараж був
набутий ним виключно за власні кошти.
Таким чином гараж був спільною
власністю ОСОБА_2 та його дружини
ОСОБА_4.

Згідно з статтею 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до статті 16 Цивільного
кодексу України способами захисту
цивільних прав та інтересів може бути,
зокрема, визнання права.

Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.524 Цивільного кодексу
УРСР, чинного на час смерті ОСОБА_4,
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом; спадкоємство за законом
має місце, коли і оскільки воно не
змінено заповітом.

Згідно з ст.525 Цивільного кодексу УРСР
часом відкриття спадщини визнається
день смерті спадкодавця, а при
оголошенні його померлим - день,
зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
УРСР місцем відкриття спадщини
визнається останнє постійне місце
проживання спадкодавця, а якщо воно
невідоме, - місцезнаходження майна або
його основної частини.

Згідно з ст.527 Цивільного кодексу УРСР
спадкоємцями можуть бути особи, що
були живими на момент смерті
спадкодавця, а також діти померлого,
зачаті при його житті і народженні
після його смерті.

Відповідно до ст.529 Цивільного кодексу
УРСР при спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого.

Згідно з ст.549 Цивільного кодексу УРСР
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном або якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені в цій статті дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 п.113 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 18 червня 1994 р. №18/5, чинної на момент
смерті ОСОБА_4, свідоцтво про право на
спадщину видається спадкоємцям, що
прийняли спадщину, тобто таким, які
фактично вступили в управління або
володіння спадковим майном чи подали
заяву в державну нотаріальну контору
про прийняття спадщини (ст.549
Цивільного кодексу). Доказом вступу в
управління чи володіння спадковим
майном можуть бути: довідка
житлово-експлуатаційної організації,
правління житлово-будівельного
кооперативу, виконавчого комітету
місцевої Ради народних депутатів чи
відповідної місцевої державної
адміністрації про те, що спадкоємець
безпосередньо перед смертю
спадкодавця проживав разом з ним.

З вищезгаданої довідки ЛКП «Навколо
базару» №1615 від 10.06.2013 року вбачається,
що на час своєї смерті ОСОБА_4 проживала
у квартирі АДРЕСА_1.

Згідно з листом П'ятої львівської
державної нотаріальної контори №1490/01-16
від 24.05.2013 р. спадкова справа після
смерті ОСОБА_4 спадкова справа не
заводилась.

Таким чином спадкоємцями майна ОСОБА_4
були її спадкоємці за законом першої
черги, які проживали з нею в одному
житлі на час її смерті, тим самим
спадкоємці фактично вступили в
управління та володіння майном,
належним спадкодавцеві. Такими особами
були позивач та відповідач, син та
чоловік спадкодавця, які мають
спадкові права у рівних частках.

Оскільки, ОСОБА_4 мала право на ? частину
гаража, її спадкоємці - сторони у справі
мають право на половину спадкового
майна кожний, тобто по ? частині гаража.

Право власності на іншу ? частину
гаражу має ОСОБА_2 як набувач цього
майна. В сукупності ОСОБА_2 має право
власності на ? частини гаражу.

Таким чином за ОСОБА_1 слід визнати
право власності на ? частину гаражу, а
за ОСОБА_2 - на ? частини гаражу.

Згідно з п.3.1. Порядку прийняття в
експлуатацію індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків та будівель і
споруд сільськогосподарського
призначення I та II категорій
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт, і
проведення технічного обстеження їх
будівельних конструкцій та інженерних
мереж, затвердженого наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України 19.03.2013 №95 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 15 квітня 2013 р. за №612/23144
документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 05 серпня 1992 року індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, які не підлягають
прийняттю в експлуатацію, вимогам
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил, зокрема
для потреб державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, є
технічний паспорт, складений за
результатами технічної
інвентаризації.

З технічного паспорту на гараж
вбачається, що спірний гараж
побудований на фундаменті -
залізобетоні та має площу 18,8 кв.м.

Керуючись ст.ст.10, 60, 169, 224, 226 Цивільного
процесуального кодексу України, ст.15, 16,
392 Цивільного кодексу України, ст.524-527,
529, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР, п.1 ст.22
Кодексу про шлюб та сім'ю України, ч.1
п.113 Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 18 червня 1994 р. №18/5
суд

вирішив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на частину гаража
задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування право власності на ?
частину гаража під літерою Б площею 18,8
кв.м. на АДРЕСА_2.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання права власності на гараж
задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/4
частини гаража під літерою Б площею 18,8
кв.м. на АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя:
Ванівський Юрій Михайлович