Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Боднар О.В., Кеміня М.П.

при секретарі: Гаврилко В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ПАТ КБ
«ПриватБанк» на заочне рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
16 січня 2014 року по справі за позовом ПАТ
КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором ,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
(надалі Банк) звернувся в суд із
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що 22.05.2006 року Банк та відповідач ОСОБА_2
уклали кредитний договір, відповідно
до якого відповідач отримав кредит у
розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 36% на рік. Однак
відповідач не виконав належним чином
свої зобов'язання за кредитним
договором, в результаті чого станом на
30.09.2013 року виникла заборгованість по
кредиту згідно розрахунку на загальну
суму 11 434 грн., яку позивач просить
стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Ужгородського
міськрайонного суду від 16 січня 2014 року
в задоволенні заявленого позову
відмовлено.

На дане рішення Банк подав апеляційну
скаргу, в якій просив скасувати
зазначене рішення та ухвалити нове,
яким позов задовольнити в повному
обсязі, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновку суду фактичним обставинам
справи. Зокрема, зазначає, що суд
неправильно застосував позовну
давність, оскільки відповідач під час
розгляду справи не заявляв про
застосування позовної давності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника Банку,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Закарпатської
області вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем пропущено строк
позовної давності.

Однак такого висновку суд дійшов з
порушенням норм матеріального й
процесуального права.

Відповідно до ст.526 ЦПК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог закону.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені законом
або договором (ч.1 ст. 611 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Матеріалами справи встановлено, що
22.05.2006 року між Банком та відповідачем
ОСОБА_2 укладено кредитний договір,
відповідно до якого відповідач отримав
кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 36%
на рік (а.с.16, 17).

Відповідач умови кредитного договору
належним чином не виконує внаслідок
чого виникла заборгованість.

Згідно наданого Банком розрахунку
заборгованість ОСОБА_2 становить 11 434
грн., яка складається з: 1959,97 грн.
заборгованості за кредитом, 8453,36 грн.
заборгованості по процентам за
користування кредитом, 1020,67 грн. штрафу
(а.с.9-15).

З врахуванням наведеного заявлений
Банком позов є обґрунтований.

Висновки суду першої інстанції про
пропущення Банком строку позовної
даності колегією суддів не можуть бути
взяті до уваги виходячи з наступного.

Згідно ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна
давність - це строк в межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу; загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність, відповідно до ч.3 ст.
267 ЦК України, застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Матеріалами справи стверджено, що
відповідач участі в справі в суді
першої інстанції не приймав, заяву про
застосування строку позовної давності
до винесення судом першої інстанції не
робив, а тому у суду першої інстанції не
було правових підстав для відмови у
позові у зв'язку з спливом строку
позовної давності.

Посилання суду першої інстанції на п.7
ч.11 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, є помилковим, оскільки ця
вимога стосується позасудового
повернення споживчого кредиту і
спрямована на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Така правова позиція висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 20 листопада 2013 року в справі
№6-126цс13. Зазначена Постанова прийнята
з підстав передбачених п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК
України, а тому висновки викладені в
ній є обов'язковими для всіх судів
України (ч.2 ст. 214, ч.1 ст. 360-7 ЦПК України).

З врахуванням наведеного рішення суду
першої інстанції, у відповідності до
ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову з вище наведених
підстав.

Відповідно до вимог статті 88 ЦПК
України з відповідача ОСОБА_2 на
користь Банку підлягає до стягнення
351,20 грн. судових витрат понесених за
подачу позовної заяви та апеляційної
скарги (а.с.4, 52).

Виходячи з вищезазначеного та
керуючись вимогами ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319
ЦПК України -,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» -
задовольнити.

Заочне рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 16 січня 2014 року
- скасувати, ухваливши по даній справі
нове рішення.

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором від 22.05.2006 року на
загальну суму 11 434 грн., яка складається
з: 1959,97 грн. заборгованості за кредитом,
8453,36 грн. заборгованості по процентам
за користування кредитом, 1020,67 грн.
штрафу, а також 351,20 грн. понесених
судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач:

Судді :