Справа №482/1624/13-ц 05.05.2014 05.05.2014 05.05.2014
Провадження №22-ц/784/1423/14
Головуючий у І інстанції Баранкевич В.О
Доповідач в апеляційної інстанції
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 травня 2014 року
м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Серебрякової Т.В. та Самчишиної
Н.В.,

із секретарем судового засідання -
Руднік Є.М.,

переглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» рішення
Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 06 лютого 2014
року, ухваленого у цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

у с т а н о в и л а :

03 вересня 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
"ПриватБанк" (надалі Банк) пред'явив до
ОСОБА_2 зазначений позов, який
обґрунтовувало наступним.

07 березня 2007 року Банк та ОСОБА_2 в
простій письмовій формі, шляхом
підписання останньою заяви
позичальника, уклали кредитний договір
№ NKXRRX05500019, складовими якого, крім
названої заяви, ще є й Умови про надання
споживчого кредиту фізичним особам
(надалі Умови).

Згідно цього договору, Банк
зобов'язувався надати позичальнику
строковий кредит у розмірі 3 978 гривень,
на придбання товару, згідно з
рахунком-фактурою № 76 від 06 березня 2007
року, під зворотне зобов'язання тої
використати кредит на цілі, зазначені в
заяві, і повернути його до 07 березня 2009
року, а також сплатити: відсотки за
користування ним, виходячи з
відсоткової ставки 1,0 % на місяць від
суми залишку заборгованості по
кредиту; єдиноразову винагороду за
надання фінансового інструменту
(комісія) у розмірі 663 гривні та
щомісячну винагороду за надання
фінансового інструменту у розмірі 95
гривень 47 копійок.

В ньому ж, сторони домовилися, що у разі
прострочки виконання грошового
зобов'язання позичальник сплачує Банку
штраф, розмір якого визначається сумою
фіксованої складової у розмірі 500
гривень + 5% від суми заборгованості, і
крім того, пеню, розмір якої
визначається виходячи з відсоткової
ставки 0,15 % від суми простроченої
заборгованості по кредиту за кожний
день прострочки платежу, але не менше 1
гривні.

Взятий на себе обов'язок Банк виконав
вчасно і у повному обсязі, і чекав
відповідної добросовісної договірної
поведінки від позичальника, про те та
не сплативши жодного платежу,
заборгувала Банку станом на 24 липня 2013
року 45 199 гривень 40 копійок, з яких:

· 3 978 гривень 00 копійок
заборгованість зі сплати тіла кредиту;

· 15 970 гривень 01 копійка
заборгованість за відсотками за
користування позиченими грошима;

· 2 291 гривня 28 копійок
заборгованість по комісії за
користування кредитом;

· 20 331 гривня 57 копійок - пені за
несвоєчасність виконання зобов'язання
за договором;

· 500 гривень штрафу (фіксована
частина);

· 2 128 гривень 54 копійок штрафу
(процентна складова).

Посилаючись на виписані обставини,
Банк просив стягнути з ОСОБА_2 на його
користь указану заборговану грошову
суму.

Рішенням Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 06 лютого 2014
року в задоволенні позову відмовлено, у
зв'язку зі спливом строку позовної
давності.

Банк подав на це рішення апеляційну
скаргу, у якій просив його скасувати та
ухвалити нове - про задоволення у
позову в повному обсязі.

В обґрунтування скарги посилався на
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи та
положенням чинного цивільного
законодавства.

Апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, рішення суду І інстанції
скасувати, оскільки районний суд
ухвалив його без точного дотримання
положень чинних цивільного та
цивільно-процесуального законодавств,
і ухвалити у справі нове рішення, про
часткове задоволення позову.

Вирішуючи спір таким чином, як
викладено в оскарженому судовому
рішенні, районний суд вважав, що для
цього є законні підстави і таке
повністю відповідає засадам
цивільного та цивільно-процесуального
законодавств про свободу договору та
диспозитивність судового процесу.
Відповідач, за кредитним договором
взяла у Банку на споживчі потреби
грошові кошти, які повинна була
повернути до 07 березня 2009 року. Банк про
це достеменно знав, проте пред'явив
даний позов лише 03 вересня 2013 року,
тобто за спливом позовної давності у 5
років, яка встановлена Умовами про
надання кредиту, а тому у позові слід
відмовити.

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області не погоджується
з обставинами та правовідносинами,
встановленими судом 1 інстанції, його
висновки щодо них та результату
вирішення справи вважає помилковими,
необґрунтованими й незаконними.

Так, в силу ст. 11 ЦК України,
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Договір, в тому числі і договір
кредиту, є підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків.

В силу статей 251, 253, 509, 525-526, 598, 610,
611, 616, 622, 631 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості і виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Сторони по зобов'язанню повинні
сприяти одна одній у належному його
виконанні, а у разі виникнення
труднощів у однієї із сторін - всіляко
сприяти зменшенню збитків.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зобов'язання припиняється повністю або
частково на підставах, встановлених
договором або законом.

Особа, яка порушила зобов'язання
(не виконала його, або виконала з
порушенням умов) повинна нести
негативні наслідки такої поведінки, а
саме, сплатити в межах позовної
давності неустойку і відшкодувати
збитки.

При цьому, сторона не
звільняється від виконання
зобов'язання в натурі.

Зазначене у повній мірі стосується і
кредитних зобов'язань, які не виконані
належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, Банк
за кредитний договором № NKXRRX05500019 від 07
березня 2007 року, укладеному у простій
письмовій формі, надав ОСОБА_2 кредит у
розмірі 3 978 гривень на придбання
товару, згідно з рахунком-фактурою № 76
від 06 березня 2007 року, під зворотне
зобов'язання тої використати кредит на
цілі, зазначені в заяві, і повернути
його до 07 березня 2009 року, а також
сплатити: відсотки за користування ним,
виходячи з відсоткової ставки 1,0 % на
місяць від суми залишку заборгованості
по кредиту; єдиноразову винагороду за
надання фінансового інструменту
(комісія) у розмірі 663 гривні та
щомісячну винагороду за надання
фінансового інструменту у розмірі 95
гривень 47 копійок.

ОСОБА_2, гроші взяла і використала за
цільовим призначенням, проте жодного
платежу по його сплаті так і не
здійснила, у зв'язку з чим станом на 24
липня 2013 року виникла заборгованість у
розмірі 45 199 гривень 40 копійок, з яких:

· 3 978 гривень 00 копійок
заборгованість зі сплати тіла кредиту;

· 15 970 гривень 01 копійка
заборгованість за відсотками за
користування позиченими грошима;

· 2 291 гривня 28 копійок
заборгованість по комісії за
користування кредитом;

· 20 331 гривня 57 копійок - пені за
несвоєчасність виконання зобов'язання
за договором;

· 250гривень штрафу (фіксована
частина);

· 1 111 гривень 95 копійок штрафу
(процентна складова).

За такого і відповідно до статей 525, 589,
590, 625, 1048, 1049, 1054, глави 51 ЦК України та
розділу 5 підпунктів 5.1., 5.3., 5.4. Умов, що
діяли на момент укладення договору,
ОСОБА_2 повинна була б відповідати за
неналежне виконання кредитного
зобов`язання і нести негативні
наслідки таких своїх дій, а саме,
сплатити Банку прострочені відсотки,
комісію, штрафні санкції та пеню.

Оскільки вона у добровільному порядку
заборговані грошові кошти не сплачує,
то вони підлягали б стягненню за
судовим рішенням апеляційної
інстанції.

Проте, вирішуючи вимоги Банку про
стягнення заборгованих за кредитом
грошових сум, як на думку колегії, крім
виписаних вище обставин, слід виходити
із положень ст. 267 ЦК України про
позовну давність, пунктів 5.3 - 5.5. Умов
надання споживчого кредиту - де
визначено, що позовна давність по
нарахуванню пені встановлюється у три
роки, а за іншими вимогами - у 5 років, і
взявши до уваги заяву відповідача про
застосування позовної давності (а.с. 29),
то до стягнення підлягають наступні
грошові суми:

· 3 978 гривень 00 копійок
заборгованість зі сплати тіла кредиту;

· 12 693 гривні 89 копійок,
заборгованість, в межах позовної
давності, за відсотками за
користування позиченими грошима;

· 572 гривні 82 копійки
заборгованість , в межах позовної
давності, зі сплати комісії за
користування кредитом;

· 4 411 гривень 65 копійок - пені, в
межах 3-х років, за прострочку грошового
зобов'язання;

· 1 332 гривні 82 копійки штрафу ( 250
гривень фіксована складова + 1 082 гривні
82 копійки процентна складова), а всього
22 989 гривень 18 копійок.

Зазначені висновки у повній мірі
відповідають чинному законодавству,
умовам договору, позиції
Конституційного Суду України та
міжнародній практиці, щодо
врегулювання спорів між банками та
позичальниками, які виникають з
кредитних відносин.

Зокрема, Конституційний Суд України у
рішенні від 11 липня 2013 року по справі
щодо офіційного тлумачення положень
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасно виконання грошових
зобов'язань» від 22 листопада 1996 року
дійшов висновку, що умови договору
споживчого кредиту, його укладання та
виконання повинні підпорядковуватися
таким засадам, згідно з якими особа
споживача вважається слабкою стороною
у договорі та підлягає особливому
правовому захисту з урахуванням
принципів справедливості,
добросовісності і розумності, як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права.

Такий висновок Конституційного Суду
України узгоджується з положеннями
Резолюції Генеральної Асамблеї ООН
«Керівні принципи для захисту
інтересів споживачів» від 09 квітня 1985
року № 39/248, в якій наголошено, що
споживачі нерідко перебувають у
нерівному становищі з точки зору
економічних умов, рівня освіти та
купівельної спроможності, а тому
принципи захисту інтересів споживачів
мають, зокрема, за мету сприяти країнам
у боротьбі зі шкідливою діловою
практикою усіх підприємств на
національному та міжнародному рівнях,
яка негативно позначається на
споживачах.

За такого, як на думку колегії,
стягнення з відповідача на користь
позивача грошової суми у названому
вище розмірі у повній мірі відповідає
виписаному і не ущемляє інтересів обох
сторін.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача слід
стягнути 473 гривні 00 копійок на
відшкодування судових витрат
останнього в двох судових інстанціях (
229 гривень 40 копійок мінімальний розмір
збору у суді першої інстанції + 243
гривні 60 копійок мінімальний розмір
збору у суді апеляційної інстанції = 473
гривні 00 копійок ).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 06 лютого 2014
року скасувати і ухвалити у справі нове
рішення, яким позов публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» :

· 3 978 гривень 00 копійок,
заборгованості зі сплати тіла кредиту;

· 12 693 гривні 89 копійок,
заборгованості зі сплати відсотків за
користування позиченими грошима;

· 572 гривні 82 копійки
заборгованості зі сплати комісії за
користування кредитом;

· 4 411 гривень 65 копійок - пені за
прострочку грошового зобовязання;

· 1 332 гривні 82 копійки штрафу, а
всього 22 989 гривень 18 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити за їх недоведеністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» 473
гривні 00 копійок на відшкодування
витрат зі сплати судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу протягом двадцяти днів може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: