Провадження № 2/127/1754/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16.05.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого -
судді Бессараб Н. М.,

при секретарі
Демидюк А.О.,

з участю: позивача
ОСОБА_1,

представників відповідача Галінського
О.Ф., Радзієвського С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства власників гаражів №2 про
визнання недійсним правочином з
правовими наслідками недійсності
правочину рішення зборів Товариства
власників гаражів №2 від 08.12.2012 року, у
тому числі щодо обрання ОСОБА_4 головою
правління Товариства власників
гаражів №2 та про визнання за
власниками гаражів статус споживача,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2013 року до суду звернувся
ОСОБА_1 з позовом до товариства
власників гаражів №2 (далі - ТВГ №2), у
якому просив суд винести рішення, яким
визнати неправомочним рішення зборів
від 08.12.2012 року щодо обрання ОСОБА_4
головою правління.

Позовна заява мотивована тим, що
ТВГ №2 є об'єднанням громадян,
діяльність якого регулюється
Конституцією України, Законом України
«Про об'єднання громадян», а також
Статутом. Вищим органом управління ТВГ
№2 є загальні збори. Відповідно до
Статуту загальні збори обирають
правління, а те у свою чергу - голову
правління. Відповідно до протоколу №1
засідання зборів уповноважених від
08.12.2012 року головою правління було
обрано ОСОБА_4, що само по собі є
нелегітимним, призвело до порушення
публічного порядку, цивільного права
та підлягає захисту. Крім того,
невідомими залишилися повноваження
самих уповноважених, оскільки до
протоколу зборів мало бути, але не
долучено про них жодних відомостей, що
викликає сумнів у їх правомочності.

В судовому засіданні до початку
розгляду справи по суті, ОСОБА_1 змінив
та збільшив позовні вимоги, подавши
письмову заяву і просив суд винести
рішення, яким рішення зборів від 08.12.2012
року, у тому числі щодо обрання ОСОБА_4
головою правління Товариства
власників гаражів №2 визнати недійсним
правочином з правовими наслідками
недійсності правочину та за власниками
гаражів визнати статус споживача (а.с.
40, 70). Позивач на обставинах, викладених
в позовній заяві позовні вимоги
підтримав повністю та просив їх
задовольнити.

Представники відповідача в
судовому засіданні заявлені позовні
вимоги не визнали, просили відмовити в
задоволенні позову. Пояснили, що
рішення зборів від 08.12.2012 року щодо
обрання ОСОБА_4 головою правління ТВГ
№2 було прийнято відповідно до Статуту
товариства та чинного законодавства.
Також представник відповідача ОСОБА_4
суду пояснив, що на зборах від 08.12.2012
року список уповноважених не
затверджувався, бо список
уповноважених був затверджений ще
раніше, тобто до 08.12.2012 року, коли посаду
голови правління товариства обіймав
ОСОБА_5

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 суду
пояснили, що в зв'язку із важкою
хворобою попереднього голови
правління товариства та його заявою
про звільнення з посади, було вирішено
скликати загальні збори на 08.12.2012 року
для обрання нового голови правління.
Так, 08.12.2012 року спочатку на загальних
зборах уповноважених було обрано
членів правління товариства, які в свою
чергу обрали головою правління ОСОБА_4
Після чого ОСОБА_4 головою правління
ТВГ №2 затвердили загальні збори
уповноважених.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
свідків та дослідивши матеріали справи
встановив такі факти і відповідні їм
правовідносини.

Згідно із статтями 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
надавши докази відповідно до вимог ст.
ст. 57- 60 ЦПК України. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності до правил ч. 1 ст. 15
ЦК України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 як
член ТВГ №2 звернувся до суду з позовом
до ТВГ №2 про визнання недійсним
правочином з правовими наслідками
недійсності правочину рішення зборів
від 08.12.2012 року щодо обрання ОСОБА_4
головою правління Товариства
власників гаражів №2 та про визнання за
власниками гаражів статусу споживача.

Статутом ТВГ №2 в редакції від
23.05.2011 року передбачено, що товариство
власників гаражів №2 є юридичною
особою, добровільним об'єднанням
громадян і діє на підставі Закону
України «Про об'єднання громадян» (який
був чинний на момент прийняття
оспорюваного рішення), інших
законодавчих актів України, а також
Статуту.

Відповідно до Закону України «Про
об'єднання громадян» від 16.06.1992 року,
котрий втратив чинність з 01.01.2013 року,
але на момент виникнення спірних
правовідносин був чинним, об'єднанням
громадян є добровільне громадське
формування, створене на основі єдності
інтересів для спільної реалізації
громадянами своїх прав і свобод.
Об'єднання громадян, незалежно від
назви (рух, конгрес, асоціація, фонд,
спілка тощо) відповідно до цього Закону
визнається політичною партією або
громадською організацією.

Статтею 3 Закону України «Про
об'єднання громадян» визначено, що
громадською організацією є об'єднання
громадян для задоволення та захисту
своїх законних соціальних,
економічних, творчих, вікових,
національно-культурних, спортивних та
інших спільних інтересів.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
об'єднання громадян» об'єднання
громадян створюються і діють на основі
добровільності, рівноправності їх
членів (учасників), самоврядування,
законності та гласності. Вони вільні у
виборі напрямів своєї діяльності. Всі
основні питання діяльності об'єднань
громадян повинні вирішуватись на
зборах всіх членів або представників
членів об'єднання.

Відповідно до ст. 13 Закону України
«Про об'єднання громадян» об'єднання
громадян діє на основі статуту або
положення.

Заперечуючи проти позовних вимог
ОСОБА_1 представники відповідача,
зокрема, посилались на те, що позивач не
є членом ТВГ №2, оскільки ОСОБА_1 ще в 1979
році написав заяву про вибуття із
членів ТВГ №2 та просив замість нього
прийняти батька ОСОБА_9, що й було
зроблено. Будь-які рішення загальних
зборів товариства або протоколи
правління щодо поновлення ОСОБА_1 в
членстві ТВГ №2 не приймалися (а.с. 107, 108,
128).

В пункті 1.6 Статуту вказано, що членство
у товаристві ґрунтується на праві
обов'язкового вступу до складу його
членів при наявності гаража та
транспорту, обов'язкового виконання
сторонами своїх обов'язків та
безперешкодного виходу із складу
членів товариств при продажі чи
переоформленні гаража на іншу особу.
Прийом (вступ) громадян до складу
членів товариства та виходу
(виключення) із складу його членів
оформляється рішенням правління
товариства і регламентується Статутом.

Позивач ОСОБА_1 є власником гаража
під номером НОМЕР_1, який розташований в
ТВГ №2, що знаходиться у м. Вінниці по
Сабарівському шосе, №1-а згідно
договору дарування гаража від 13.06.2002
року, посвідченого ОСОБА_10, приватним
нотаріусом Першої вінницької
державної нотаріальної контори,
зареєстрованого в реєстрі за №5-888,
котрий раніше належав на праві
власності його батькові ОСОБА_9 (а.с. 135,
140).

Судом встановлено, що рішенням
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 20.08.2009 року, яке набуло законної
сили 01.09.2009 року, скасовано постанову
зборів уповноважених членів ТВГ №2 від
27.10.2007 року в частині виключення із
членів товариства ОСОБА_1 (а.с. 138, 139).

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Враховуючи викладене, суд
критично оцінює доводи відповідача про
те, що ОСОБА_1 не є членом ТВГ №2,
оскільки після 2009 року у ТВГ №2 не
приймалися будь-які рішення про
виключення ОСОБА_1 із членів
товариства.

Як наслідок, після набуття рішенням
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 20.08.2009 року законної сили,
товариство повинно було вирішити
питання щодо поновлення позивача в
членстві товариства (прийняття
відповідного рішення згідно з вимогами
Статуту та закону), тому відсутність в
товаристві будь-яких рішень загальних
зборів товариства або протоколів
правління щодо поновлення ОСОБА_1 в
членстві ТВГ №2 на думку суду не
спростовують доводів позивача про те,
що він є членом ТВГ №2.

Відповідно до розділу 5 Статуту
вищим органом самоврядування ТВГ №2 є
загальні збори (збори уповноважених). У
період між зборами справами товариства
керує обране правління.

Загальні збори (збори
уповноважених) мають виключно такі
повноваження: приймають рішення про
створення гаражного товариства;
приймають (затверджують) Статут
товариства, вносять до нього зміни і
доповнення; обирають членів правління,
членів ревізійної комісії;
заслуховують звіти голови ревізійної
комісії та голови правління про їх
діяльність; приймають рішення про
філії товариства без права юридичної
особи, про ліквідацію чи реорганізацію
товариства, припинення його
діяльності. Затверджують рішення
правління з питань: про обрання і
звільнення голови правління; про
обрання і звільнення голови ревізійної
комісії; про виконання актів перевірок
контролюючих органів, в тому числі і
ревізійної комісії; про виключення з
членів товариства; про господарчу
діяльність, виконання кошторису
витрат; про кошторис витрат на поточний
рік та встановлений розмір членських
внесків; про створення та зміни
інфраструктури товариства; про
звернення до виконавчих органів
місцевого самоврядування по виділенню
земельної ділянки.

Збори правомочні вирішувати
питання, якщо на них присутні не менш
половини членів товариства, а збори
уповноважених - при наявності 23
уповноважених від членів товариства.

Вибори уповноважених по одному
від кожного з десяти членів товариства
провадяться правлінням товариства у
наявному порядку. Правління затверджує
поіменний список уповноважених
обраних від десяти членів товариства
строком на 5 років.

При неможливості зібрати 2/3
уповноважених від членів товариства,
за згодою присутніх на зборах,
приймається рішення вважати збори
дійсними, при ознайомленні відсутніх
на зборах з матеріалами зборів,
врахуванні їх доповнень до прийнятих
рішень та підписом про їх згоду.

Виконавчим органом товариства є
правління товариства, яке підзвітне
загальним зборам (зборам
уповноважених) і здійснює керівництво
всією діяльністю товариства. Правління
обирається у встановленому Статутом
порядку зі складу членів товариства
строком на 5 років.

Відповідно до п. 5.10 Статуту голова
правління товариства обирається
правлінням товариства строком на 5
років, затверджується загальними
зборами товариства, зборами
уповноважених, входить до складу
правління і керує його роботою.

Згідно протоколу засідання
правління ТВГ №2 від 08.12.2012 року було
вирішено: звільнити ОСОБА_5 з посади
голови правління з 08.12.2012 року, за
власним бажанням і обрати ОСОБА_4
головою правління ТВГ №2 з 08.12.2012 року
та це рішення затвердити на
сьогоднішніх зборах уповноважених ТВГ
№2 (а.с. 82-83).

Того ж дня, 08.12.2012 року рішенням
загальних зборів уповноважених членів
ТВГ №2 звільнено ОСОБА_5 з посади голови
правління та обрано ОСОБА_4 головою
правління ТВГ №2 (а.с. 2,3).

Таким чином, виходячи з аналізу
положень Статуту ТВГ №2, фактичних
обставин справи та наданих сторонами
доказів, суд вважає, що процедура
обрання голови правління в ТВГ №2 була
дотримана та здійснена згідно із
законодавством та Статутом.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається із позовної заяви,
підставою заявленого позову ОСОБА_1
зазначив те, що рішення зборів
уповноважених від 08.12.2012 року про
обрання головою правління ОСОБА_4 є
недійсним, оскільки невідомими
залишилися повноваження самих
уповноважених, оскільки до протоколу
зборів мало бути, але не долучено про
них жодних відомостей, що викликає
сумнів у їх правомочності.

Статутом передбачено, що вибори
уповноважених по одному від кожного з
десяти членів товариства провадяться
правлінням товариства у наявному
порядку. Правління затверджує
поіменний список уповноважених
обраних від десяти членів товариства
строком на 5 років. При неможливості
зібрати 2/3 уповноважених від членів
товариства, за згодою присутніх на
зборах, приймається рішення вважати
збори дійсними, при ознайомленні
відсутніх на зборах з матеріалами
зборів, врахуванні їх доповнень до
прийнятих рішень та підписом про їх
згоду.

З протоколу засідання загальних
зборів уповноважених членів ТВГ №2 від
08.12.2012 року вбачається, що були присутні
уповноважені члени ТВГ №2 в кількості 56
осіб згідно списку (а.с. 2-3, 141).

Відповідно до положень Статуту ТВГ №2 в
редакції від 23.05.2011 року, яка була чинна
на день прийняття оспорюваного
рішення, порядок делегування членами
товариства повноважень уповноваженим
щодо участі у зборах уповноважених не
регламентовано, документального
механізму передачі волевиявлення
кожного члена товариства
уповноваженому Статутом не
передбачено.

Таким чином, уповноважені товариства
були обрані у відповідності до чинного
законодавства та згідно із чинним на
той момент Статутом.

Доводи позивача про неможливість
скликання 08.12.2012 року зборів ТВГ №2,
оскільки рішенням Вінницького
міського суду Вінницької області від
21.02.2013 року було скасовано низку
правочинів ТВГ №2 не спростовують
законність прийнятого ТВГ №2 рішення
від 08.12.2012 року про обрання ОСОБА_4
головою правління товариства, оскільки
дане рішення суду було ухвалено після
прийняття оскаржуваного рішення
товариства і зворотної дії в часі дане
рішення суду не має.

З урахуванням викладеного, суд
прийшов до висновку, що позовна вимога
ОСОБА_1 про визнання недійсним
правочином з правовими наслідками
недійсності правочину рішення зборів
від 08.12.2012 року щодо обрання ОСОБА_4
головою правління Товариства
власників гаражів №2 задоволенню не
підлягає.

Також суд прийшов до висновку, що
позовна вимога ОСОБА_1 про визнання за
власниками гаражів статусу споживача
до задоволення не підлягає, оскільки
вказане питання не відноситься до
компетенції суду, а визначається і
встановлюється відповідним
законодавством України.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України
у разі залишення позову без
задоволення, закриття провадження у
справі або залишення без розгляду
позову позивача, звільненого від
оплати судових витрат, судові витрати,
понесені відповідачем, компенсуються
за рахунок держави.

Так як позивач при подачі даного
позову до суду був звільнений від
сплати судового збору, тому згідно із ч.
4 ст. 88 ЦПК України судові витрати
понесені відповідачем в розмірі 1500,00
грн. на оплату юридичних послуг слід
компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, Законом
України «Про об'єднання громадян» від
16.06.1992 року, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства
власників гаражів №2 про визнання
недійсним правочином з правовими
наслідками недійсності правочину
рішення зборів Товариства власників
гаражів №2 від 08.12.2012 року, у тому числі
щодо обрання ОСОБА_4 головою правління
Товариства власників гаражів №2 та про
визнання за власниками гаражів статус
споживача - залишити без задоволення.

Понесені відповідачем судові витрати в
розмірі 1500,00 грн. на оплату юридичних
послуг компенсувати за рахунок
держави.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області.

Суддя: