Головуючий суду 1 інстанції - Чернік
Доповідач - Кострицький В.В.
Справа № 417/154/13-ц
Провадження № 22ц/782/1741/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого - Кострицького
В.В.,

суддів: Коротких О.Г., Масенко Д.Є.

при секретарі - Щуровій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Марківського районного суду
Луганської області від 24 березня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3 в
інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2
до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього
сина ОСОБА_2 звернувся до суду з даним
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про відшкодування майнової та
моральної шкоди, завданої злочином.
Марківським районним судом Луганської
області від 24 березня 2014 року було
винесене рішення , яким позов ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування
майнової та моральної шкоди, завданої
злочином було задоволено частково і
стягнуто в солідарному порядку з
ОСОБА_4 і ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 в
рахунок відшкодування моральної шкоди
2000 грн.

Апелянт як незгодний з рішенням суду
першої інстанції вважає, що рішення
ухвалено з порушенням норм
матеріального права та висновки суду
не відповідають фактичним обставинам
справи, просить змінити рішення
Марківського районного суду
Луганської області, задовольнивши
позовні вимоги в повному обсязі.
Доводами апеляційної скарги є ті
обставини, що між злочинними діями
ОСОБА_4 і ОСОБА_7 щодо завдання тілесних
ушкоджень у вигляді закритого перелому
кісток носу, та порушенням функції
дихання і деформацією зовнішнього носу
є причинно-наслідковий зв'язок. В
апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що судом першої
інстанції значно занижено суму, яка
підлягає стягненню з ОСОБА_4 та ОСОБА_7
в рахунок відшкодування моральної
шкоди, оскільки на ствердження
апелянта, продовження звичайної
буденної поведінки та колишнього
способу життя стає ускладненим, інколи
взагалі неможливим.

Заслухавши доводи осіб, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої
інстанції виходив з того, що
протиправними діями ОСОБА_4 і ОСОБА_7 не
були спричинені ОСОБА_2 тілесні
ушкодження у вигляді викривлення
носової перегородки вправо, у зв'язку з
чим він знаходився на лікуванні в
медичному центрі ТОВ "Інтер" та не
поніс матеріальні витрати в сумі 7543
грн. 91 коп. Судом встановлена
відсутність причинно-наслідкового
зв'язку як між протиправними діями
засуджених і наявністю у ОСОБА_2
захворювання у вигляді викривлення
носової перегородки носа вправо, так і
між ушкодженнями, встановленими
вироком суду, і зазначеними майновими
втратами. Тому, на думку суду першої
інстанції, підстав для задоволення
позову в частині відшкодування
матеріальної шкоди немає. Відповідачі
своїми протиправними діями спричинили
позивачу тілесні ушкодження, завдавши
йому фізичного болю та душевних
страждань. Враховуючи обставини
вчинення кримінального
правопорушення, те, що матеріальні
витрати на лікування були відшкодовані
в період досудового розслідування
кримінального правопорушення, а також
вимоги розумності і справедливості,
суд вирішив, що сума в 2000 гривень буде
адекватною понесеним моральним
стражданням ОСОБА_2

Однак, з висновком суду частині
відмови у відшкодуванні матеріальної
шкоди погодитись не можна, оскільки суд
не правильно застосував норми
матеріального закону, що відповідно до
п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення в цій частині
нового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що
вироком Марківського районного суду
від 15.01.2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 були
визнані винними у вчиненні злочину ,
передбаченого ч.2 ст.296 КК України, а
саме в спричиненні легких тілесних
ушкоджень з короткочасним розладом
здоров'я у вигляді: закритого перелому
кісток носа зі зміщенням та
підгострого кон'юктивіту обох очей. З
21.03.2013 року по 24.03.2013 року ОСОБА_2
перебував на стаціонарному лікуванні в
медичному центрі ТОВ "Інтер". Згідно з
даними медичної карти стаціонарного
хворого № 91/13 ОСОБА_2 був
госпіталізований в плановому порядку
для оперативного лікування з
діагнозом: викривлення перегородки
носа вправо з порушенням функції
дихання, деформація зовнішнього носа.
Оперативним шляхом проведено
підслизову резекцію перегородки носа з
реімплантацією хрящя, закриту корекцію
зовнішнього носа.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України,
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
майну фізичної чи юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно п.1 ст. 1195 ЦК України, фізична
особа, яка завдала шкоди ушкодженням
здоров'я фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому витрати на
придбання ліків посиленого харчування,
протезування, стороннього догляду
тощо.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна та інше. Моральна
шкода відшкодовується одноразово.
Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого та інших обставин, які
мають істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Із роз'яснень, що містяться в п.п.3, 9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 25.05.2001 року "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди"
вбачається, що відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, тощо. Розмір відшкодування
моральної шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо) та
з урахуванням інших обставин. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції допущено помилку в
застосуванні норм матеріального права,
оскаржуване рішення в частині відмови
у відшкодуванні матеріальної шкоди
відповідно до ст.ст.1166, 1195 ЦК України
підлягає скасуванню на підставі п.3,4
ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового
рішення про задоволення позову в цій
частині. Оскільки, відповідачі були
визнані винними у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст.296 КК України, а
саме в спричиненні легких тілесних
ушкоджень з короткочасним розладом
здоров'я у вигляді закритого перелому
кісток носа зі зміщенням та
підгострого кон'юктивіту обох очей, що
згідно із судово-медичною експертизою
міг утворитися від нанесення як одного
так і декількох ударів кулаком в
область носу (а.с. 8 зворот), внаслідок
чого був госпіталізований в плановому
порядку для оперативного лікування.
Виходячи з наведеного витрати на
придбання ліків, посилене харчування,
проїзду до лікарні які підтверджені
матеріалами справи (ас.10-15)підлягають
відшкодуванню на користь позивача. В
судовому засіданні під час розгляду
апеляційної скарги ОСОБА_2 було
встановлено, що ОСОБА_4 і ОСОБА_7 було
сплачено по 350 грн. на користь ОСОБА_2 в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди, що останнім не заперечувалось.
Відповідно до наданих квитанцій
позивачем, відшкодуванню з
відповідачів на користь ОСОБА_2, з
урахуванням сплачених коштів, підлягає
сума в розмірі 6843,91 грн.

Колегія суддів визнає доведеними
настання для позивача негативних
наслідків морального характеру
внаслідок тілесних ушкоджень, та
враховуючи моральні страждання у
зв'язку з такими подіями, а також з
урахуванням обставин, за яких вчинено
злочин, вважає вірним висновок суду
першої інстанції про відшкодування
моральної шкоди на користь ОСОБА_2 та її
розмір.

На підставі ст.ст.1166, 1195 ЦК України .
Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3,4 ч.1ст.309, 313, 316,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Марківського районного суду
Луганської області від 24 березня 2014
року змінити, скасувати рішення в
частині відмови у стягненні
матеріальної шкоди з ОСОБА_4, ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_2. Ухвалити в цій частині
нове рішення яким частково
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2
про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_7
матеріальної шкоди. Стягнути на
користь ОСОБА_2 в солідарному порядку з
ОСОБА_4, ОСОБА_7 матеріальну шкоду в
розмірі 6893 гривні 91 копійку.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набуває чинності негайно, але
може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий: Судді: