Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №285/799/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді:
Коломієць О.С.

суддів:
Зарицької Г.В., Якухно О.М.

при секретарі

судового засідання:
Гуковій О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
про поновлення на роботі, виплату
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування» на рішення
Новоград-Волинського міськрайонного
суду Житомирської області від 04 грудня
2013 року, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, в якому просив поновити
його на посаді директора Житомирської
дирекції Приватного акціонерного
товариства «СК «АХА Страхування»;
стягнути з ПАТ «СК «АХА Страхування» на
свою користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу; зобов'язати
відповідача відшкодувати моральну
шкоду в розмірі 3000,00 грн.

Рішенням Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 04 грудня 2013 року позовні
вимоги задоволено частково: визнано
незаконним звільнення ОСОБА_2 та
поновлено на посаді директора ЖД ПАТ
«Страхова компанія «АХА страхування» з
25.12.2012 р.; стягнуто з відповідача на
користь позивача середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 25.12.2012 р. по
04.12.2013 р. в сумі 64636,53 грн. Вирішено
питання про судові витрати.

Посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі. Доводи апеляційної
скарги обґрунтовує тим, що при розгляді
справи судом першої інстанції були
неповно з'ясовані обставини справи,
порушені норми процесуального і
матеріального права. Зазначає, що суд
не надав належної правової оцінки
запереченням відповідача та доказам
позивача, не обґрунтував та не навів
мотивів їх неприйняття.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення
частково з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку прогулу (в тому числі,
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Судом встановлено, що 12.03.2012 р. позивач
був прийнятий на посаду директора
Житомирської дирекції АТ «Страхова
компанія «АХА Страхування».

22.01.2013 р. ОСОБА_2 було ознайомлено з
наказом № 06-ОС від 03.01.2013 р. про
звільнення з займаної посади на
підставі п.4 ст.40 КЗпП України з 25.12.2012 р.
Відсутність без поважних причин на
робочому місці встановлена актами № 1
від 25.12.2012 р., № 2 від 26.12.2012 р., № 3 від
27.12.2012 р. про порушення трудової
дисципліни, згідно яких комісією ЖД АТ
«СК «АХА Страхування» зафіксовано
відсутність позивача на робочому місці
25.12.2012 р. з 11-00 до 16-00 год., 26.12.2012 р. з 09-00 до
18-00 год., 27.12.2012 р. з 09-00 до 15-48 год. за
адресою: майдан Соборний, 2/2 м. Житомир
офіс АТ «СК АХА Страхування».

Наказом ПАТ «СК «АХА Страхування» №
06-ОС від 03.01.2013 р. ОСОБА_2 звільнено із
займаної посади на підставі п. 4 ст. 40
КЗпП України з 25.12.2012 р.

Доводячи поважність відсутності на
робочому місці у зазначені вище
періоди, ОСОБА_2 зазначив, що маючи
намір звільнитися з роботи за власним
бажанням, почав проводити облік
бланків суворої звітності (полісів),
зокрема 25.12.2012 р. з 11 год. до 16 год.
проводив облік полісів по точках
продажу у продавців ОСОБА_3 та ОСОБА_4;
26.12.2012 р. - консультував клієнта ПАТ
«Креді Агріколь Банк», після чого
відбув до м. Коростень, звідки виїхав до
м. Києва, збираючи страхові поліси у
агентів; 27.12.2012 р. у першій половині дня
перебував з робочим візитом у м. Києві,
проводячи інвентаризацію полісів,
після чого о 15-00 год. приїхав до м.
Житомира. Дані обставини підтверджені
показами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6

Ухвалюючи рішення про визнання
звільнення ОСОБА_2 із займаної посади
25.12.2012 р. незаконним та поновлення його
на роботі, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з відсутності
правових підстав для застосування п.4
ст. 40 КЗпП України, так як відсутність
позивача на робочому місці з 11 год. до 16
год. 25.12.2012 р. пояснюється його робочими
візитами до страхових агентів. Крім
того, поняття відсутність «на робочому
місці» та «на роботі» не є тотожними,
оскільки працівник може виконувати
службові завдання не за своїм робочим
місцем, але протягом робочого часу.
Якщо це відбувається без дозволу
адміністрації - це є порушенням
трудової дисципліни, втім не підпадає
під поняття прогулу.

Разом з тим, судом необґрунтовано
досліджено обставини та взяті до
розгляду докази, що не мають значення
для справи. Відтак, суд не взяв до уваги,
що звільнення позивача відбулося 25.12.2012
р., а тому не було правових підстав
досліджувати та доводити
безповажність відсутності ОСОБА_2 на
робочому місці після дня звільнення,
тобто 26.12.2012 р. та 27.12.2012р. В зв'язку з чим,
судом порушені норми процесуального
права, які передбачають, що суд повинен
брати до розгляду докази, як стосуються
предмета доказування (ст. 58 ЦПК України)
і доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справ,
виник спір (ст. 60 ЦПК України).

Доводи апелянта в частині порушення
позивачем вимог Інструкції про
інвентаризацію основних засобів,
нематеріальних актів,
товарно-матеріальних цінностей,
грошових коштів і документів та
розрахунків, яка затверджена наказом
Міністерства фінансів України № 69 від
11.08.1994р. є безпідставними. Як зазначав
позивач, 25.12.2012р. він проводив облік
бланків суворої звітності (полісів), а
не їх інвентаризацію, що не заборонено
посадовими обов'язками директора
Житомирської дирекції АТ «Страхова
компанія «АХА Страхування».

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при
ухваленні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи,
але не більш як за один рік. Якщо заява
про поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника
визначається відповідно до ст. 27 Закону
України «Про оплату праці» за
правилами, передбаченими Порядком
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100. З урахуванням цих норм і зокрема
абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна
заробітна плата за час вимушеного
прогулу працівника обчислюється
виходячи з виплат за останні два
календарні місяці роботи, що передують
події, з якою пов'язана виплата, тобто,
що передують дню звільнення працівника
з роботи.

Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку
основою для визначення загальної суми
заробітку, що підлягає виплаті за час
вимушеного прогулу, є середньоденна
(середньогодинна) заробітна плата
працівника, яка згідно з п. 8 цього
Порядку визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством - календарних днів за
цей період.

Після визначення середньоденної
заробітної плати як розрахункової
величини для нарахування виплат
працівнику, здійснюється нарахування
загальної суми середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, яка
обчислюється шляхом множення
середньоденної заробітної плати на
середньомісячне число робочих днів у
розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8
Порядку).

Середньомісячне число робочих днів
розраховується діленням на 2 сумарного
числа робочих днів за останні два
календарні місяці згідно з графіком
роботи підприємства, установи,
організації, встановленим з
дотриманням вимог законодавства (абз. 3
п. 8 Порядку).

Крім того, положеннями розділу ІІІ
Порядку передбачені види виплат, які
підлягають врахуванню і які не
підлягають врахуванню (зокрема,
одноразові виплати, соціальні виплати,
окремі види премій тощо) при обчисленні
середньої заробітної плати як
розрахункової величини для
нарахування виплати за час вимушеного
прогулу. Відтак, усі виплати
включаються в розрахунок середньої
заробітної плати у тому розмірі, в
якому вони нараховані, без виключення
сум відрахування на податки, стягнення
аліментів тощо, за винятком
відрахувань із заробітної плати осіб,
засуджених за вироком суду до
виправних робіт без позбавлення волі.

Відповідно до довідки № 698/03, виданої
20.03.2013 р. АТ «СК «АХА Страхування»
заробітна плата ОСОБА_2 за
жовтень-листопад 2012 р. (останні два
місяці роботи перед звільненням)
становить 15235,00 грн. (5000,00+10235,00);
кількість робочих днів за жовтень і
листопад - 45 днів. Таким чином,
середньоденна заробітна плата
позивача складає - 338,56 грн. (15235 : 45 = 338,56).
Кількість робочих днів вимушеного
прогулу за період з 26.12.2012 р. по 04.12.2013 р.
складає - 235 дні. Отже, сума стягнення
заробітної плати за вказаний період
вимушеного прогулу становить 79561,60 грн.
(235*338,56=79561,60) без урахування
обов'язкових податків та платежів.

Із змісту рішення суду вбачається, що
вирішуючи питання про стягнення
заробітної плати за період вимушеного
прогулу, суд першої інстанції невірно
визначив кількість днів вимушеного
прогулу, а також невірно обрахував
сумарний дохід за два місяці, передуючі
звільненню, взявши за основу заробітну
плату з виключеними сумами відрахувань
на податки. Як наслідок, середньоденна
заробітна плата та загальна сума
заробітної плати за час вимушеного
прогулу обчислені невірно.

Невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
призвели до ухвалення незаконного
рішення, у зв'язку з чим рішення в
частині про поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу підлягає
скасуванню з ухвалення нового про
задоволення позовних вимог з
вищевказаних підстав.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України на користь держави підлягає
стягненню судовий збір з відповідача в
розмірі 910 грн. 31 коп. (одна вимога
майнового характеру - 795 грн. 61 коп. та
одна вимога немайнового характеру 114
грн. 70 коп. ). У зв'язку з чим, суд змінює
рішення в частині розподілу судових
витрат та збільшує розмір стягнутого з
відповідача судового збору з 114 грн. 70
коп. до 910 грн. 31 коп.

Рішення суду в частині відшкодування
моральної шкоди в апеляційному порядку
не оскаржено, тому не перевіряється
судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА «Страхування»
задовольнити частково.

Рішення Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 04 грудня 2013 року в частині
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та ухвалу Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 09 грудня 2013 року про
виправлення описки скасувати,
ухваливши в цій частині нове рішення
про задоволення позовних вимог.

Поновити ОСОБА_2 на посаді директора
Житомирської дирекції Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА «Страхування» з 25 грудня
2012 року.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
«Страхування» на користь ОСОБА_2
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 26.12.2012 року по 04.12.2013
в розмірі 79561 (сімдесят дев'ять тисяч
п'ятсот шістдесят одну) грн. 60 коп. без
урахування обов'язкових податків та
платежів.

Рішення Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 04 грудня 2013 року в частині
розподілу судових витрат змінити,
збільшивши розмір стягнутого з
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
на користь держави судового збору з 114
грн. 70 коп. до 910 грн. 31 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Судді