Провадження №
УХВАЛА

Про відмову в
задоволенні заяви про перегляд
заочного рішення

29 квітня 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючої одноособово судді
Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання
Скибінській Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі заяву відповідача
про перегляд заочного рішення по
цивільній справі №522/24876/13-ц за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 23 січня 2014
року по справі №522/24876/13-ц позовну заяву
ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі,
судом постановлено стягнути з ОСОБА_2,
який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, яка
проживає за адресою:
АДРЕСА_2, заборгованість за договором
позики від 07.05.2011 р. у розмірі 174890,52 грн.
(сто сімдесят чотири тисячі вісімсот
дев'яносто гривень 52 копійки), яка
складається з: суми основного боргу у
розмірі 166254,40 грн. (сто шістдесят шість
тисяч двісті п'ятдесят чотири гривні 40
копійок) та трьох відсотків річних від
суми боргу у розмірі 8636,12 грн. (вісім
тисяч шістсот тридцять шість гривень 12
копійок) та стягнути понесені судові
витрати у розмірі 1863,61 (одна тисяча
вісімсот шістдесят три гривні 61
копійок).

10 лютого 2014 року від відповідача до
суду надійшла заява про скасування
вищезазначеного заочного рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 23 січня 2014 року по справі №522/24876/13-ц,
посилаючись на те, що зазначене заочне
рішення винесено без урахування
поважності причин неявки відповідача
та судом не встановлені обставини
справи, що мають суттєве значення.

Сторони у судове засідання не
з'явилися, про час, день та місце
судового засідання повідомлялися
належним чином, але їх неявка у судове
засідання, у відповідності до ч. 1 ст. 231
ЦПК України, не є перешкодою для
розгляду заяви про перегляд заочного
рішення.

Вивчивши заяву відповідача про
перегляд заочного рішення, суд
приходить до наступного.

В поданій до суду заяві відповідач
зазначає, що отримав лише одну повістку
про виклик до суду, на засідання якого
з'явитися не мав можливості, після чого
він не отримував викликів до суду та не
був сповіщений належним чином про час
та день судового засідання.

До даного твердження відповідача суд
відноситься критично, оскільки
відповідач був повідомлений належним
чином про проведення судового
засідання 16 грудня 2013 року о 16 год. 00 хв.,
про що свідчать матеріали справи. Однак
відповідач не з'явився у судове
засідання у призначений час та не
повідомив про причини своєї неявки, у
зв'язку з чим суд в порядку п. 3 ч. 1 ст. 169
ЦПК України був вимушений відкласти
розгляд справи на 23 січня 2014 року о 11
год. 30 хв.

23 січня 2014 року о 11 год. 30 хв. відповідач
повторно не з'явився у судове
засідання, про час та місце проведення
був повідомлений належним чином,
шляхом публікації оголошення у пресі.
Причини своєї неявки відповідач суду
не повідомив, заяви про розгляд справи
у його відсутності до суду не
надходило.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав вважати повторну неявку
відповідача поважною, у зв'язку з чим
наявність у суду процесуальних
підстав для застосування ч. 4 ст. 169 та ч.
1 ст. 224 ЦПК України.

Також, відповідач обґрунтовуючи заяву
про скасування заочного рішення
зазначив, що він дійсно 07.05.2011 р. позичив
у позивача, ОСОБА_1, грошові кошти та
зобов'язувався повернути борг по
першій її вимозі, про що була написана
розписка. Однак відповідач не
погоджується з сумою заборгованості та
зазначає, що позивач не зверталася до
нього у січні 2012 року з вимого про
повернення боргу, у зв'язку з чим права
позивача не були порушено, а у
відповідача не виникло зобов'язання
щодо повернення боргу.

Відповідно до письмових пояснень
представника ОСОБА_1, які надійшли до
суду 22 квітня 2014 року, представник
зазначив, що вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з
першого січня 2012 року мали місце
неодноразово, у більшості вони
надавалися в усній формі, оскільки інша
форма сторонами не узгоджувалася,
проте була і письмова вимога, яка була
направлена на адресу відповідача 03.01.2012
р. цінним листом з описом вкладеного, на
підтвердження чого до письмових
пояснень була надана копія опису.

Відповідно до ч. 1 ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Суд вивчивши матеріали справи в їх
сукупності прийшов до висновку, що
заочне рішення від 23 січня 2014 року по
справі №522/24876/13-ц за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, постановлено в межах
діючого законодавства України та є
мотивованим.

Відповідачем в заяві про перегляд
заочного рішення не наведені норми
матеріального права, що були не
враховані або порушенні судом при
постановленні заочного рішення, судом
не знайдено жодного підтвердження
такого порушення.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України у
результаті розгляду заяви про перегляд
заочного рішення суд може своєю
ухвалою залишити заяву без
задоволення;

Частиною 4 статті 231 ЦПК України
передбачено, що у разі залишення заяви
про перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене в загальному порядку,
встановленому цим Кодексом. У цьому
разі строк на апеляційне оскарження
рішення починає відраховуватися з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Керуючись ст. ст. 230-232 ЦПК України,
суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача про перегляд
заочного рішення від 23 січня 2014 року по
цивільній справі №522/24876/13-ц за ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
- залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя