Справа № 2-395/11
пр.№ 2/464/19/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2014
м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого Тімченко О.В.

за участі секретаря судового засідання
Ониськів А.С.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що
втратили право на користування житлом,
-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_7 звернувся до суду
з позовом, в якому просить визнати
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими,
що втратили право на користування
житлом у будинку АДРЕСА_1 і зняти їх з
реєстрації. В обґрунтування позовних
вимог покликається на те, що 18.04.2005 р. на
підставі договору дарування будинку
його мати ОСОБА_8 подарувала, а він
прийняв у дар житловий будинок АДРЕСА_1.
Цей договір посвідчено Бурило В.В.,
державним нотаріусом Шостої
Львівської державної нотаріальної
контори, зареєстровнао в реєстрі за
№3-628. 01.06.2005 р. згідно з витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, реєстраційний номер 10214065, він є
власником житлового будинку АДРЕСА_1.
Відповідачі зареєстровані в спірному
будинку, однак такий залишили понад
десять років, що підтверджується
довідкою ЛКП «Житловик-С». Відповідачі
проживають в іншому місці: ОСОБА_3
проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з
своює сім»єю, а ОСОБА_4 проживає за
адресою АДРЕСА_3 з родиною. Виселившись
з приміщення відповідачі добровільно
відмовились від використання даного
приміщення з моменту переїзду на інше
місце проживання. Поновлення даного
права можливе виключно за згодою
власника будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 помер та в порядку
ч.1 ст.37 ЦПК України судом до участі у
справі залучено правонаступника -
позивача ОСОБА_2 та усі дії, вчинені в
цивільному процесі до вступу
правонаступника, обов'язкові для нього
так само, як вони були обов'язкові для
особи, яку він замінив (ч.2 цієї ж статті
Кодексу).

В процесі розгляду справи позивач
зменшила позовні вимоги, виключивши
вимогу про зняття відповідачів з
реєстрації за спірною адресою.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримала та просить
такий задоволити.

Відповідачі в судове засідання
не з'явилися, хоча належним чином в
порядку ст.ст.75-76 ЦПК України
повідомлялися про час та місце
розгляду справи. Зі згоди предстанвика
позивача, суд у відповідності до вимог
ст.224 ЦПК України вважає за можливе
заслухати справу у відсутності
відповідачів в порядку заочного
розгляду на підставі наявних у ній
матеріалів.

Суд вважає за можливе розглядати
справу у відсутності третіх осіб, які
на судове засідання не з*явилися, однак
подали суду заяви, в якій позов
підтримують та просить слухати справу
у їх відсутності,

Заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи та з'ясувавши її
дійсні обставини, суд приходить до
наступного висновку.

Відповідач ОСОБА_3 з 18.07.1979 р., а
відповідач ОСОБА_4 з 04.09.2000 р. були
зареєстровані у будинку АДРЕСА_1. 18.04.2005
р. власник даного будинку ОСОБА_8 згідно
з нотаріально посвідченим договором
дарування подарувала його ОСОБА_7;
витяг про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 01.06.2005 р.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на спадщину за заповітом від
08.10.2012 р. ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_7,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1; спадщина
складається з будинку АДРЕСА_1 та
згідно із витягом про державну
реєстрацію прав від 24.10.2012 р. є його
власником.

Як вбачається з актів житлового
органу відповідачі більше 14 років не
проживають у спірному будинку.
Відповідно з положеннями ст. 64 ЖК
України вони не є членами сім'ї
позивача.

Відповідно до положень ч.1 ст.156 ЖК
України та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням в обсязі, визначеному
відповідно до угоди з власником. Аналіз
змісту вказаних правових норм свідчить
про те, що право члена сім'ї власника
будинку (квартири) користуватися цим
житлом існує лише за наявності у
власника права приватної власності на
це майно. Із зазначеного слід дійти
висновку, що виникнення права членів
сім'ї власника будинку (квартири) на
користування цим будинком та обсяг цих
прав залежить від виникнення у
власника будинку права власності на
цей будинок, а відтак, припинення права
власності особи на будинок припиняє
право членів її сім'ї на користування
цим будинком.

Права власника жилого будинку,
квартири визначені ст.383 ЦК України та
ст.150 ЖК України передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом. Гарантуючи
захист права власності, закон надає
власнику право вимагати усунення
будь-яких порушень його права хоч би ці
порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння.

Враховуючи наведені обставини, права
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були
похідними від прав власника, а з
припиненням права власності на спірний
будинок ОСОБА_8 припиняється і право на
житло й у відповідачів, які після зміни
власника спірної квартири відповідачі
не набули самостійного права на житло з
підстав, передбачених законом (найм,
оренда, вселення наймачем чи на
підставі ордера тощо (ст. 810 ЦК України,
ст. ст. 61, 64 ЖК України).

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику права вимагати
усунення будь-яких порушень його права
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України.

Таким чином, позовні вимоги
позивача є підставними та
обгрунтованими і суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позову.

На підставі ст.150, 156 ЖК України, ст.ст.16,
383, 391, 405 ЦК України та керуючись ст.ст.3,
10, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, с у д, -

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими,
що втратили право на користування
житлом у будинку АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
особою, у відсутності якої таке
постановлене, - в той же строк з дня
отримання його копії.

Рішення може бути переглянуте за
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий