АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-1299/10
Номер провадження 22-ц/786/1130/14
Головуючий у 1-й інстанції Сорока К.М.
Доповідач Хіль Л. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів : Кузнєцової О.Ю., Чічіля В.А.

за участю секретаря Колодюк О.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного
суду м. Полтави від 24 грудня 2013 року,

ОСОБА_1, ОСОБА_2

на ухвалу Октябрського районного суду
м. Полтави від 24 грудня 2013 року

по справі за позовом Кредитної спілки
військовослужбовців та працівників
правоохоронних органів "Офіцерська
кредитна спілка" до ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2009 року КС "Офіцерська
кредитна спілка" звернулась до суду з
вказаним позовом та остаточно
визначившись у позовних вимогах
відповідно до заяви від 14 листопада 2012
року (а.с. 121) просила стягнути з ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість за
кредитним договором у сумі 300 993 грн.

Посилалась на те, що 29 березня 2007 року
між Кредитною спілкою та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір №070329-02К. В
наслідок невиконання зобов'язань за
вказаним договором утворилась
заборгованість на загальну суму 300 993
грн.

Відповідно до договору поруки
№070329-02К-ДП та №070329-02К-ДП(2) ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 поручились перед позивачем за
своєчасне та повне виконання ОСОБА_2
кредитного договору.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 24 грудня 2013 року позовні
вимоги КС "Офіцерська кредитна спілка"
задоволено частково - стягнуто
солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь
КС "Офіцерська кредитна спілка"
заборгованість по кредитному договору
у сумі 300 993 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Дане рішення оскаржила в апеляційному
порядку ОСОБА_1 та просила його
скасувати в частині задоволення
позовних вимог КС "Офіцерська кредитна
спілка" до неї та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в повному
обсязі у задоволенні позовних вимог КС
"Офіцерська кредитна спілка" до неї як
до поручителя. Посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, яке полягало у
порушенні норм ст. 559 ЦК України щодо
припинення поруки.

У грудні 2013 року КС "Офіцерська
кредитна спілка" звернулась до суду із
клопотанням про тимчасове обмеження
виїзду за кордон ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
посилаючись на те, що без вказаного
заходу виконання рішення суду може
бути утруднено.

Ухвалою Октябрського районного суду м.
Полтави від 24 грудня 2013 року
клопотання позивача задоволено.
Тимчасово обмежено виїзд за кордон для
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до виконання ними
своїх зобов'язань.

Дану ухвалу в апеляційному порядку
оскаржили ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та просили
скасувати її, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права, а
саме на те, що суд вийшов за межі своїх
повноважень.

Заслухавши доповідь судді доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення та ухвали суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_1 на рішення Октябрського
районного суду м. Полтави від 24 грудня
2013 року та апеляційна скарга ОСОБА_2,
ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського
районного суду м. Полтави від 24 грудня
2013 року підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні

Судове рішення ухвалене у справі не
відповідає вказаним вимогам.

Суд першої інстанції вірно встановив,
що 29 березня 2007 року між КС «Офіцерська
Кредитна спілка» та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір №
070329-02К, відповідно до якого відповідач
отримав грошові кошти на суму 70 000 грн.
строком на 24 місяці.

Відповідно до п.1.1 кредитного
договору для забезпечення виконання
зобов'язання було укладено
договори поруки № 070329-02К-ДП та №
070329-02К-ДП(2) з ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які
зобов'язалися перед банком відповідати
у повному обсязі за своєчасне та повне
виконання ОСОБА_2 зобов'язань за
кредитним договором.

В наслідок неналежного виконання
ОСОБА_2 зобов'язань по кредитному
договору утворилася заборгованість на
суму 300 993 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог КС «Офіцерська Кредитна
спілка» до ОСОБА_1 суд першої інстанції
виходив з того, що договір поруки №
070329-02К-ДП не припинив своєї дії.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком місцевого суду.

Відповідно до ч. 4 ст 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору
№ 070329-02К датою закінчення терміну
кредиту є 29 березня 2009 року.

Відповідно до п.4.4 договору поруки №
070329-02К-ДП даний договір діє до повного
виконання зобов'язань боржника за
кредитним договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

Пред'явлення вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (незалежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи,
вимога до ОСОБА_1 як до поручителя, була
пред'явлена 9 жовтня 2009 року шляхом
подання до суду позовної заяви.

Таким чином, відповідачем пропущено 6
місячний строк пред'явлення вимоги до
поручителя, який закінчився 30 вересня
2009 року, а отже на момент пред'явлення
вимоги порука була припинена.

При цьому умова про дію договору поруки
до повного виконання позичальником
зобов'язання перед кредитодавцем або
до повного виконання поручителем
взятих на себе зобов'язань не може
розглядатися як установлення строку
дії поруки, оскільки це не відповідає
вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою
строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Отже, суд не звернув уваги на те, що з
договору поруки, укладеного з ОСОБА_1
вбачається, що в ньому не встановлено
строку, після якого порука
припиняється, а умова договору про дію
поруки до повного виконання
зобов'язань боржника за кредитним
договором не може розглядатися як
установлення строку дії поруки,
оскільки це не відповідає вимогам ст.
252 ЦК України.

Виходячи з викладеного, ОСОБА_1 не несе
відповідальності за зобов'язаннями
ОСОБА_2 по кредитному договору № 070329-02К,
а судом, внаслідок порушення норм
матеріального права, було ухвалено
помилкове рішення про задоволення
позовних вимог КС «Офіцерська Кредитна
спілка» до ОСОБА_1

Постановляючи ухвалу про тимчасове
обмеження права виїзду за кордон суд
першої інстанції виходив з того, що
наявність у відповідачів невиконаного
зобов'язання є достатньою умовою для
обмеження їхнього права на виїзд за
кордон.

З такою позицією колегія суддів не може
погодитися.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Крім того, цивільне процесуальне
законодавство не містить норм, що
регулюють порядок обмеження громадян у
їх праві на виїзд за кордон, окрім
порядку, передбаченого ст.. 377-1 ЦПК
України.

Таким чином, вирішення судами питання
про обмеження у виїзді за межі України
можливе тільки у порядку, визначеному
ст. 377-1 ЦПК України, та за поданням
державного виконавця на підставі п.18
ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» у
зв'язку з ухиленням боржника від
виконання судового рішення чи рішення
іншого органу, що перебуває на
виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України»).

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвала про тимчасове обмеження права
відповідачів на виїзд за кордон була
ухвалена до набрання рішенням
законної сили про стягнення з них
боргу за кредитним договором та за
клопотанням КС «Офіцерська Кредитна
спілка», що суперечить вимогам ст.377-1
ЦПК України.

Отже, внаслідок неправильного
застосування судом норм матеріального
та процесуального права було помилково
постановлено ухвалу про тимчасове
обмеження виїзду за кордон для ОСОБА_2
та ОСОБА_1 до виконання ними своїх
зобов'язань, яка відповідно до п.2 ч.1
ст.312 ЦПК України підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ч.1 п.4, 312 , 316, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Октябрського районного суду м. Полтави
від 24 грудня 2013 року - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 24 грудня 2013 року скасувати
в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь
Кредитної спілки військовослужбовців
та працівників правоохоронних органів
"Офіцерська кредитна спілка"
заборгованості по кредитному договору
у сумі 300 993 грн. та ухвалити в цій
частині нове рішення.

У задоволенні позову Кредитної спілки
військовослужбовців та працівників
правоохоронних органів "Офіцерська
кредитна спілка" до ОСОБА_1 - відмовити.

В іншій частині рішення районного суду
м. Полтави від 24 грудня 2013 року
залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
ухвалу районного суду м. Полтави від 24
грудня 2013 року - задовольнити.

Ухвалу районного суду м. Полтави від 24
грудня 2013 року скасувати та
постановити нову ухвалу.

В задоволенні клопотання Кредитної
спілки військовослужбовців та
працівників правоохоронних органів
"Офіцерська кредитна спілка" про
тимчасове обмеження права ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на виїзд за кордон - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:
Л.М. Хіль

Судді
О.Ю. Кузнєцова

В.А. Чічіль