Справа № 314/2084/14-ц
Провадження № 2/314/953/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2014 року
м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд
Запорізької області у складі:

- головуючого судді - Надворної О.С.,

- при секретарі - Якубовській Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, укладеного 14.01.1995року. Від шлюбу
дітей немають.

Заявлені вимоги ОСОБА_1 в своїй
позовній заяві та в судовому
засіданні обґрунтовує тим, що між нею
та відповідачем втрачено почуття
кохання та поваги, відсутнє
взаєморозуміння, в зв'язку з чим часто
виникали сварки, про що свідчать
неодноразові звернення до міліції.
Також зазначає, що за час сумісного
проживання чоловік відмовляв їй в
реєстрації за місцем проживання,
постійно принижував її гідність, тому
їй прийшлось піти з сім»ї.

Відповідач в судовому засіданні
позов не визнав, категорично заперечує
проти його задоволення, має надію, що
жінка згодом все ж таки повернеться в
сім'ю.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши надані у справі докази,
дійшов наступних висновків:

Сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 14.01.1995 року.
(а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст. 24, ч.2 ст.112 СК
України шлюб ґрунтується на вільній
згоді жінки та чоловік. Примушування
жінки та чоловіка до шлюбу не
допускається. Суд постановляє рішення
про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу
суперечило б інтересам одного з них,
інтересам дітей, що мають істотне
значення.

Судом при розгляді справи
встановлено, що подружнє життя сторін
було припинено з причин відсутності
взаєморозуміння; позивачем втрачено
як почуття любові до дружини, так і
бажання сумісного проживання з ним.

Отже, сторони тривалий час не
підтримують шлюбні відносини, позивач
в категоричній формі заперечує проти
можливості їх відновлення, а
відповідач, в свою чергу, не надав суду
впевнених та зрозумілих пояснень ,
яким чином він вважає за можливе
зберегти сім'ю за наявності
вищезазначених обставин.

Враховуючи вищезазначене, суд
вважає, що застосування будь-яких
заходів щодо примирення подружжя - є
вже недоцільним, а формальне
збереження шлюбу буде суперечить
інтересам позивача. Повне та всебічне
з'ясування обставин справи переконують
суд, що подальше спільне життя сторін
є неможливим, і тому позов ОСОБА_1
необхідно задовольнити та розірвати
шлюб з відповідачем.

При розірванні шлюбу, суд на
підставі ч.8 ст. 235 ЦК України, з
врахуванням думки відповідача, вважає
необхідним залишити останній
прізвище яке було набуте нею під час
реєстрації шлюбу, - «ОСОБА_1».

На підставі викладеного,
керуючись ст., ст. 110, 112 СК України, ст.,
ст. 10, 60, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що
був заресрований 14.01.1995 року
Шевченківським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Запорізького
міського управління юстиції, актовий
запис № 17.

ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити
прізвище «ОСОБА_1».

Рiшення може бути оскаржене в
апеляцiйному порядку через суд першої
iнстанцiї шляхом подачi апеляцiйної
скарги протягом десяти днiв з дня його
проголошення. Особи, якi брали участь у
справi, але не були присутнi у судовому
засiданнi пiд час проголошення судового
рiшення, можуть подати апеляцiйну
скаргу протягом десяти днiв з дня
отримання копiї рiшення.

Суддя :
О.С.Надворна

14.05.2014