Номер провадження: 22-ц/785/2213/14
Номер справи місцевого суду: 500/8047/13-ц
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Доценко Л.І., Процик М.В.,

при секретарі - Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до приватного акціонерного
товариства «Українське Дунайське
пароплавство» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, за
апеляційною скаргою приватного
акціонерного товариства «Українське
Дунайське пароплавство» на рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 11 грудня 2013 року,

встановила:

У листопаді 2013 р. ОСОБА_4 звернувся до
суду з вищеназваним позовом (а. с.1 - 3), в
якому на підставі ст. ст. 116, 117, 233 КЗпП
України, просив стягнути з відповідача
на його користь середній заробіток за
час затримки розрахунку в сумі - 15 220,00
грн..

В позові ОСОБА_4 посилався на те, що
10.12.12 р. його було звільнено з роботи за
власним бажанням. Належні йому суми в
день звільнення не сплатили. Він
неодноразово звертався до керівництва
ПрАТ «Українське Дунайське
пароплавство» з проханням виплатити
належні йому суми. Остаточний
розрахунок з ним було проведено тільки
28.05.13 р.. Тривалість затримки складає - 114
днів (з 11.12.12 р. по 28.05.13 р.). Середньоденна
заробітна плата становить - 133,51 грн..

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав, просив задовольнити його за
вказаних в ньому підстав.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення позову, пояснила, що
позивачем пропущено передбачений ст.
233 КЗпП України строк звернення до суду.
Поважні причини для поновлення цього
строку відсутні.

Рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 11.12.13. р. (а. с. 24 - 24 зворотна сторона)
стягнуто з ПрАТ «Українське Дунайське
пароплавство» на користь ОСОБА_4
середній заробіток за час затримки
розрахунку в сумі - 10 092,44 грн.,
визначений без утримання прибуткового
податку з громадян та інших
обов'язкових платежів.

В апеляційній скарзі ПрАТ
«Українське Дунайське пароплавство»
просить рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.
Посилається на те, що рішення ухвалено
з порушенням норм матеріального (ст. 233
КЗпП України) та процесуального (ст. 213
ЦПК України) права: - пропущено строк
звернення до суду. Повний розрахунок
здійснено 28.05.13 р., а позов надійшов до
суду - 21.11.13 р..

Представник апелянта в судовому
засіданні підтримав доводи та вимоги,
які викладені в апеляційній скарзі.

Позивач письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надав. В судове
засідання не з'явився. Про час і місце
розгляду справи сповіщений належним
чином. Надав суду заяву про розгляд
справи за його відсутності.

Згідно з ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка
сторін, або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися у судове засідання,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при ухвалені рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК
України кожна особа має право
звернутися до суду захистом своїх
порушених прав. Суд, здійснюючи
правосуддя, захищає порушені права цих
осіб у спосіб, визначений законами
України. Перелік можливих способів
захисту міститься в ст. 16 ЦК України.
Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків
встановлених цим Кодексом. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_4, суд першої інстанції
виходив з того, що позивача було
звільнено з роботи - 10.12.12 р.. В день
звільнення повного розрахунку не
здійснено, його проведено тільки - 28.05.13
р.. Тримісячний строк звернення до суду
пропущено з поважних причин, оскільки
на звернення позивача відповіді були
надані тільки 24.09.13 р. та 10.10.13 р. (а. с. 24 -
24 зворотна сторона).

Колегія суддів вважає, що погодитися
з такими висновками суду першої
інстанції не можна, цих висновків суд
першої інстанції дійшов при
невідповідності висновків суду
обставинам справи, з порушенням норм
матеріального (ст. 233 КЗпП України) та
процесуального (ст. ст. 213, 214 ЦПК
України) права. Такими, що не
відповідають обставинам справи є
висновки суду першої інстанції щодо
поважності причин пропуску строку
звернення до суду.

Судом встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до наказу від 10.12.12. р. №
238-Р (а. с. 7, 9) ОСОБА_4 звільнено з роботи з
11.12.12 р. за власним бажанням.

В день звільнення належні ОСОБА_4
суми не були виплачені. Розрахунок при
звільнення було здійснено - 28.05.13 р. (а. с.
10, 11).

Позов ОСОБА_4 про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку надійшов до суду - 22.11.13 р. (а.
с. 1)

Між сторонами по справі склалися
правовідносини щодо відповідальності
за затримку розрахунку при звільненні.

За правилами, передбаченими ст. ст. 116,
117 КЗпП України, при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належить йому від підприємства,
провадиться в день звільнення. В разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у
вищевказані строки, при відсутності
спору про їх розмір, підприємство
повинно виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Згідно із ч. 1 ст. 233 КЗпП України,
працівник може звернутися із заявою
про вирішення трудового спору
безпосередньо до суду в тримісячний
строк з дня коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права.

Відповідно до роз'яснень, які
містяться в п. 25 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 13 від 24.12.99 р.
«Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці», з
подальшими змінами та доповненнями,
непроведення розрахунку з працівником
у день звільнення є підставою для
застосування відповідальності,
передбаченої ст. 117 КЗпП. У цьому разі
перебіг тримісячного строку звернення
до суду починається з наступного дня
після проведення зазначених виплат
незалежно від тривалості затримки
розрахунку. Про вказане вказується
також у рішенні Конституційного Суду
України від 22.03.13 р. у справі № 1-5/2012.

Встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до
суду (22.11.13 р.) з пропуском встановленого
тримісячного строку - майже через шість
місяців після проведення розрахунку
(28.05.13 р.). Звернення позивача за
правовою допомогою до адвоката,
звернення адвоката із відповідними
запитами до відповідача, вичікування
від відповідача відповідей про час
здійснення розрахунку колегія суддів
не вважає поважними причинами пропуску
строку звернення до суду. Жодного
іншого доказу поважних причин пропуску
вказаного строку матеріали справи не
містять.

За вищевказаних обставин, колегія
суддів вважає, що висновок суду першої
інстанції про задоволення позову не
відповідає обставинам справи.
Порушивши вищевказані норми
матеріального та процесуального права,
суд першої інстанції дійшов хибного
висновку про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги є
обґрунтованими.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог. Підставою для
скасування рішення суду і ухвалення
нового рішення по суті позовних вимог є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що невідповідність
висновків суду першої інстанції
обставинам справи, порушення останнім
норм матеріального та процесуального
права, призвело до неправильного
вирішення справи, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню, з
ухваленням нового рішення про повну
відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 до
ПрАТ «Українське Дунайське
пароплавство» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Українське
Дунайське пароплавство» -
задовольнити.

Рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 11 грудня 2013 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до
приватного акціонерного товариства
«Українське Дунайське пароплавство»
про стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
- повністю відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
Л. І.Доценко

М. В. Процик