ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2014 року м.
Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Ю.І., Червинської М.Є.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання договору
купівлі-продажу квартири недійсним за
касаційною скаргою ОСОБА_5, подану
представником - ОСОБА_6, на рішення
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 17 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Херсонської області
від 6 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 11 січня 2010 року між нею та
відповідачами був укладений договір
купівлі-продажу належної їй квартири
АДРЕСА_1. Вважає, що зазначений договір
нею був вчинений під впливом тяжкої для
неї обставини і на вкрай невигідних
умовах, оскільки через тяжку хворобу не
могла себе обслуговувати і тому
змушена була переїхати проживати до
відповідачів, при цьому кошти від
відповідачів не отримувала.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 17 червня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 6 листопада 2013 року, позов ОСОБА_3 -
задоволено. Визнано договір
купівлі-продажу від 11 січня 2010 року
квартири АДРЕСА_1 - недійсним.
Визнано право власності на
вищевказану квартиру за
ОСОБА_3 Вирішено питання про судовий
збір.

У касаційній скарзі, поданій
представником, ОСОБА_5 просить
скасувати судові рішення, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, з висновками якого погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
позивач продала свою квартиру в момент,
коли знаходилася під впливом тяжкої
для неї обставини і потребувала
стороннього догляду з боку
відповідачів, а також вчинила цей
договір на вкрай невигідних для неї
умовах, так як грошові кошти за продаж
квартири не отримувала.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

Судами встановлено, що 11 січня 2010 року
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 укладено
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ЦК України,
правочин, який вчинено особою під
впливом тяжкої для неї обставини і на
вкрай невигідних умовах, може бути
визнаний судом недійсним незалежно від
того, хто був ініціатором такого
правочину.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 23 постанови № 9 від 6
листопада 2009 року «Про практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» правочин може
бути визнаний судом недійсним на
підставі статті 233 ЦК України, якщо його
вчинено особою під впливом тяжкої для
неї обставини і на вкрай невигідних
умовах, чим друга сторона правочину
скористалася. Тяжкими обставинами
можуть бути тяжка хвороба особи, членів
її сім'ї чи родичів, смерть
годувальника, загроза втратити житло
чи загроза банкрутства та інші
обставини, для усунення або зменшення
яких необхідно укласти такий правочин.
Особа (фізична чи юридична) має вчиняти
такий правочин добровільно, без
наявності насильства, обману чи
помилки. Особа, яка оскаржує правочин,
має довести, що за відсутності тяжкої
обставини правочин не було б вчинено
взагалі або вчинено не на таких умовах.

Відповідно до ст. 233 ЦК України під
впливом тяжкої обставини вважається
вчиненим правочин, який особа вчинила
вимушено під впливом тяжкої для неї
обставини і на вкрай невигідних для
себе умовах, чим інша сторона
скористалася. Такий правочин має ваду
волі і вчиняється за таких обставин,
коли особа змушена вчинити правочин на
невигідних для себе умовах.

Висновки судів про те, що договір
купівлі-продажу квартири було
укладено позивачем під впливом тяжких
обставин, а саме, потребою у допомозі у
зв'язку з хворобою, не є підставою для
застосування положень ст. 233 ЦК
України.

Крім того, судами не звернуто уваги на
те, що в п. 6 договору купівлі-продажу
квартири зазначено, що договір
підписаний продавцем добровільно, без
будь-яких погроз, примусу, насильства,
та не надано оцінки даним обставинам.

Разом із тим, суди дійшли висновку, що
спірний договір підписано позивачем на
вкрай невигідних умовах, оскільки
коштів за продаж квартири ОСОБА_3 не
отримувала.

Проте зазначені висновки суперечать
змісту договору купівлі-продажу
квартири.

Як убачається із п. 3 договору
оспорюваного договору продаж квартири
за домовленістю сторін вчинено за 48
тис. 461 грн., які одержані продавцем від
покупців під час оформлення цього
договору. Своїми підписами у вказаному
договорі сторони підтвердили факт
повного розрахунку між собою та
відсутність претензій фінансового
характеру один до одного.

У порушення вимог ст. 212 ЦПК України,
суди не надали оцінку
нотаріально-посвідченому договору, не
навели доказів, які спростовують його
зміст.

За таких обставин, суди у порушення
вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України не
з'ясували належним чином фактичних
обставин справи щодо заявлених вимог;
не зазначили у чому полягає збіг тяжких
обставин для сторони і наявність їх
безпосереднього зв'язку з
волевиявленням сторони укласти угоду
на вкрай невигідних для неї умовах та
які саме умови правочину для позивача є
невигідними; не перевірили чи є хвороба
такою обставиною, яка могла б вплинути
на укладення правочину і яка б свідчила
про відсутність дійсної волі позивача
на його укладення; чи були відповідачі
обізнані щодо мотивів вчинення
позивачем правочину та щодо наявності
у неї тяжких обставин і скористалися
цими обставинами.

З огляду на викладене постановлені
судами рішення не можна вважати
законними та обґрунтованими, вони
підлягають скасуванню, а справа -
передачі на новий розгляд до суду
першої інстанції з підстав
передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану
представником - ОСОБА_6, задовольнити.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 17 червня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Херсонської
області від 6 листопада 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді:Б.І.
Гулько А.О. Лесько М.Є. Червинська В.А.
Черненко