№ 2-21/12
№ 2/207/2/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2014 року Баглійський
районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:

судді:
Литвинчука В.П.

при секретарі:
Єрмаковій Н.П.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду у м.
Дніпродзержинську справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: 3-я
Дніпродзержинська державна
нотаріальна контора, Обласне
комунальне підприємство
"Дніпродзержинське бюро технічної
інвентаризації", Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції, Товарна біржа
"Автомібілі та нерухомість", про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним, визнання права власності на
житловий будинок,-

В С Т А
Н О В И В:

У вересні 2009 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3,
третя особа Обласне Комунальне
підприємство "Дніпродзержинське бюро
технічної інвентаризації", про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним, визнання права власності на
житловий будинок.

У вересні 2010 року, у зв*язку зі
смертю ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
у якості належного відповідача до
участі у справі був притягнутий Фонд
комунальної власності м.
Дніпродзержинська. У якості третьої
особи до справи була залучена 3-я
Дніпродзержинська державна
нотаріальна контора.

У вересні 2010 року ОСОБА_1
позовні вимоги були уточнені. Просив
суд визнати договір купівлі-продажу
житлового будинку АДРЕСА_1 дійсним та
визнати за ним право власності на
вказаний житловий будинок.

У жовтні та листопаді 2013 року
ОСОБА_1 позовні вимоги знову були
уточнені.

Позов про визнання договору
купівлі-продажу житлового будинку та
визнання за ним права власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 пред*явив до
ОСОБА_2.

В обгрунтування пред*явлених
позовних вимог вказав, що, згідно
договору купівлі-продажу від 26 грудня
2003 року за № 0084, посвідченого Товарною
біржею "Автомобілі та нерухомість", ним
у ОСОБА_3, з яким він познайомився у
цьому ж році, був придбаний житловий
будинок АДРЕСА_1. Він не був членом
біржі. Після придбання будинку він
вважав себе його власником та
використовував будинок на свій розсуд.
У січні 2004 року та у 2006 році він на 02
роки їздив на заробітки до Росії і
приїхав у 2008 році. Будинок був
зачинений. Де був ОСОБА_3 він не знав.
При укладенні договору купівлі-продажу
він будинок оглянув і будинок йому
сподобався. ОСОБА_3 йому не говорив чому
його продає, але попросився у будинку
пожити. Ключів від будинку у нього,
позивача, не було і жити у будинку було
неможливо. Після укладення договору
купівлі-продажу будинку ОСОБА_3 у ньому
жив два роки. Він не знав, що ОСОБА_3
помер і у будинок він не заходив. У
зв*язку з тим, що у нього не було ключів
від будинку він і звернувся з позовом
до суду. У будинку він був два рази: до
укладення договору купівлі-продажу і у
2006 році. Договорів з оплати комунальних
послуг він не укладав та присадибною
ділянкою не користувався. ОСОБА_3 був
худорлявий та зростом біля 160 см. У
будинку було біля 04 кімнат. Були
прохідні кімнати. Але скільки він не
пам*ятає. У будинку була ванна кімната,
деревяна підлога. Вбиральня
знаходилась на вулиці. Паркан був
деревяний, а хвіртка та ворота залізні.
Був гараж підвального приміщення, на
якому знаходилась прибудова. Він,
позивач, вирішив будинок продати та
звернувся до БТІ м. Дніпродзержинська
про отримання правовстановлюючих
документів. Однак у їх видачі йому було
відмовлено з тих підстав, що договір
купівлі-продажу ними не був
посвідчений нотаріально. Йому
рекомендували звернутись до суду з
позовом про визнання права власності.
Потім йому стало відомо, що ОСОБА_3
помер. Він з продавцем, власником
будинку ОСОБА_3, домовились щодо всіх
істотних умов договору. Договір ними
був виконаний у повному обсязі. Він
продавцю сплатив гроші у сумі 17.000
гривень за будинок, а продавець,
відповідно, передав йому у власність
житловий будинок. Вони домовились, що
ОСОБА_3 буде у будинку проживати та
сплачувати комунальні послуги. Будинок
був у занедбаному стані але ремонту він
не проводив. Продавець був людиною
похилого віку, хворів, погано себе
почував, мав нестачу у грошах та до
нотаріальної контори звертатись не
бажав. Йому не було відомо про
наявність у ОСОБА_3 спадкоємців. Тому
він звернувся до суду з позовом до
Фонду Комунальної власності м.
Дніпродзержинська. Нещодавно йому
стало відомо, що ОСОБА_3 має спадкоємця -
відповідача по справі. Також йому стало
відомо, що рішенням Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 09 листопада 2009 року, яке набрало
чинності, за відповідачем визнано
право власності на вказаний будинок в
порядку спадкування за законом. При
укладенні договору купівлі-продажу
ОСОБА_3 розумів значення своїх дій, його
волевиявлення стосовно продажу
будинку було вільним. Укладений ними
договір купівлі-продажу не суперечив
чинному законодавству. Тому право
власності на будинок він набув задовго
до відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_3 і тому житловий будинок не
повинен входити до складу спадщини
після смерті ОСОБА_3 Він ОСОБА_3 не
пропонував нотаріально посвідчити
договір купівлі-продажу. Він не може
пояснити чому сказав, що ОСОБА_3
відмовився від нотаріального
посвідчення укладеного договору. Він
також не може пояснити, які саме
документи ними були надані при
укладенні договору купівлі-продажу.
Вказав, що право власності на майно за
договором, який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення. Свідків
він не знає. Просить позов
задовільнити.

Представник позивача позов
підтримав та пояснив, що позивачем з
ОСОБА_3 26 грудня 2003 року був укладений
біржовий договір купівлі-продажу
будинку. Укладений договір потребував
нотаріального посвідчення. Однак, ця
обставина їм не була відома. Вони були
юридично неосвіченими людьми. Згідно
укладеного договору ОСОБА_3 був
зобов*язаний звільнити будинок на
протязі 07 діб. Однак, у цій частині
договір виконаний не був. Коли позивач
прийшов у будинок то стало відомо, що
ОСОБА_3 помер. ОСОБА_1 звернувся до БТІ
для реєстрації будинку. Однак йому було
відмовлено і стало відомо, що
відповідач є спадкоємцем. Між ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 відбулось повне виконання
укладеного договору купівлі-продажу:
покупець передав гороші, а продавець
передав будинок. Коли ОСОБА_1 мав намір
посвідчити договір нотаріально, то
ОСОБА_3 помер. За відповідачем право
власності судом було визнано, як за
спадкоємцем. Позивач же набув право
власності на будинок набагато раніше.
Тому будинок не входить до складу
спадкового майна. На біржі їм пояснили,
що укладений ними договір
купівлі-продажу не потребує
нотаріального посвідчення. Також
ОСОБА_1 не було роз*яснено, що договір
необхідно зареєструвати у БТІ і це не є
грубим порушенням чинного
законодавства. У чинному законодавстві
не вказаний строк протягом якого
необхідно зареєструвати будинок. У
ОСОБА_1 не було коштів для реєстрації
будинку у БТІ. На біржі при укладенні
договору позивачу та ОСОБА_3
неправильно розтлумачили закон.
Просить позов задовольнити.

Представник відповідача,
ОСОБА_4, вказала, що пред*явлений позов
безпідставний. Відповідач по справі
покійному ОСОБА_3 приходиться
племінником. Вони підтримували родинні
стосунки. Покійний ОСОБА_3 родини не
мав. ОСОБА_3 до останку був власником
будинку та не мав наміру його продавати
і будинок постійно підтримував у
належному стані. ОСОБА_3 був цілком
здоровою людиною та зростом не 160см, як
вказує позивач, а біля 190 см. Він
отримував пенсію та не потребував
сторонньої допомоги, як вказує позивач.
Позивач у будинку не був жодного разу
та не знає скільки кімнат у будинку.
Окрім того, у ОСОБА_3 не було залізних
хвіртки та воріт. Позивач, після
укладення, нібито-то, договору
купівлі-продажу будинку, який належав
на праві власності ОСОБА_3, не здійснив
жодної дії щодо виконання договору: на
своє ім*я будинок не зареєстрував, у
будинок не вселився та у будинку не жив,
ключів від будинку не мав та і не мав
наміру їх мати. Позивач, з його слів,
лише двічі був у подвір*ї будинку.
Позивачем ніяких дій, які б свідчили, що
договір відбувся, не було вчинено.
Відповідачем же, як власником, у
будинку був проведений ремонт: у
будинку він поставив новий котел,
відремонтував дах, який протікав. За
відповідачем рішенням суду було
визнано право власності на будинок в
порядку спадкування за законом.
Позивач не набув права власності на
будинок та після укладення, ніби-то,
договору на протязі багатьох років
будинком не цікавився. У задоволенні
позову просить відмовити.

Представник 3-ї особи,
Обласного Комунального підприємства
"Дніпродзержинське бюро технічної
інвентаризації", у судове засідання не
з*явився. У відзиві на позов просив суд
розглянути справу у відсутність їх
представника.

Представник третьої особи -
3-ї Дніпродзержинської державної
нотаріальної контори у судове
засідання не з*явився. У поданому суду
клопотання просив суд розглянути
справу у відсутність їх представника.

Представник третої особи:
Реєстраційної служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції також у судове
засідання не з*явився. Подав суду заяву,
у якій просив суд розглянути справу у
відсутність їх представника.

Представник третої особи:
Товарної біржи "Автомобілі і
нерухомість" у судове засідання не
з*явився. Судом про день, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином. Про причини неявки у судове
засідання суд не повідомив. Тому суд
вважає можливим розглядати у
відсутність його представника.

Суд, вислухавши сторони, їх
представників, свідків, вважає, що у
задоволенні позовних вимог необхідно
відмовити.

Відповідно до ст.655 ЦК
України: "За договором купівлі-продажу
одна сторона /продавець/ передає або
зобов*язується передати майно /товар/ у
власність другій стороні /покупцеві/, а
покупець приймає або зобов*язується
прийняти майно /товар/ і сплатити за
нього певну грошову суму."

У судовому засіданні було
встановлено, що сторонами договір
купівлі-продажу виконаний не був.
ОСОБА_3, власником будинку та, ніби-то
продавцем, будинок /майно/ у власність
ОСОБА_1, ніби-то покупця, переданий не
був. Ніби-то покупець, ОСОБА_1, будинок
не прийняв та на протязі досить таки
тривалого часу не приймав ніяких спроб
для прийняття його у власність.

Окрім того, відповідно до ст.220
ЦК України: «У разі недодержання
сторонами вимоги закону про
нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним. Якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов
договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.»

У судовому засіданні було
встановлено, що позивачем та нині
покійним ОСОБА_3, власником будинку,
укладений між ними ними та посвідчений
Товарною біржею договір
купівлі-продажу будинку ні повно, ні
частково виконаний не був. Із пояснень
позивача вбачається, що ОСОБА_3 від
нотаріального посвідчення договору не
ухилявся і ОСОБА_3 посвідчити договір
нотаріально він не пропонував та не
пам*ятає які ними документи були надані
при укладенні договору на Товарній
біржі.

Відповідно до ст. 657 ЦК
України: «Договір купівлі-продажу
земельної ділянки, єдиного майнового
комплексу, житлового будинку /квартири/
або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.»

Згідно зі ст.662 ЦК України;
«Продавець зобов*язаний передати
покупцеві товар, визначений договором
купівлі-продажу. Продавець повинен
одночасно з товаром передати покупцеві
його приналежності та документи
/технічний паспорт, сертифікат якості
тощо/, що стосуються товару та
підлягають переданню разом із товаром
відповідно до договору або актів
цивільного законодавства.»

Відповідно до ст.663 ЦК
України; «Продавець зобов*язаний
передати товар покупцеві у строк,
встановлений договором
купівлі-продажу.»

У судовому засіданні було
встановлено, що ОСОБА_3 згідно, ніби-то
укладеного договору купівлі-продажу,
повинен був на протязі 07 діб виконати
договір, звільнивши будинок. У цій
частині договір виконаний не був та
позивач на цьому не наполягав. Про
вказане свідчать дії позивача на
протязі 05 років з дня укладення між
ними, ніби-то, договору купівлі-продажу.

Так, свідок ОСОБА_5 пояснив,
що позивач його товариш, а відповідача
він не знає. У грудні 2003 року він на
прохання позивача відвіз його з дідом з
АДРЕСА_1 на Товарну біржу по вулиці
Магнітогорській. Позивач був з грішми
та не хотів їхати громадським
транспортом. Він особисто на біржу не
заходив. У позивача з дідом був
біржовий договір якого він не читав.
Він зрозумів, що між ними був укладений
та посвідчений договір
купівлі-продажу, що ОСОБА_1 придбав
будинок. Назви біржі він не пам*ятає.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що з
позивачем стосунки дружні, а
відповідача він не знає. У кінці грудня
2003 року йому зателефонував позивач та
запропонував зустрітись і відмітити
придбання ним будинку. Позивач був
радий, що придбав будинок і показував
йому біржовий договір купівлі-продажу.
Позивач мав гроші для придбання
будинку і хотів мати власне житло. Він,
свідок, у будинку не був та зі слів
позивача йому відомо, що позивач
ремонтував будинок.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що
позивача вона не знає. Відповідач її
сусід та стосунки між ними сусідські.
Вона виросла разом з нині покійним
ОСОБА_3 і їхні батьки товаришували.
ОСОБА_3 сім*ї не мав. Вона була
здивована, що ОСОБА_3 продав свій
будинок. За півроку до смерті ОСОБА_3 їй
сказав, що має племінника. Потім вона
довго не бачила ОСОБА_3 Як голова
вуличного комітету, вона була присутня
коли відчиняли будинок. Хоронив ОСОБА_3
відповідач. ОСОБА_3 не мав наміру
продавати будинок і продати будинок
без довідки голови вуличного комітету
про склад сім*ї неможливо. Такої
довідки вона ОСОБА_3 не видавала та за
видачею такої довідки до неї ОСОБА_3 не
звертався. ОСОБА_3 був забезпеченою
людиною, стороннього догляду не
потребував, був фізично здоровою
людиною. Подвір*я у нього було
захаращене тому, що він топив дровами.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що
позивача не знає. ОСОБА_3 сім*ї не мав та
проживав один. До нього приїжджав
племінник, який його і похоронив.
ОСОБА_3 постійно їй говорив, що у нього
одна надія на племінника.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що
позивача не знає, а відповідач її
чоловік. ОСОБА_3 не говорив, що має намір
продати будинок. Його похоронили вона з
чоловіком. ОСОБА_3 до смерті проживав у
будинку та на здоров*я не скаржився і
був кріпкою і міцною людиною.

У судовому засіданні було
встановлено, що позов до суду ОСОБА_1
пред*явлено 21 вересня 2009 року.

Тобто, через рік після смерті
ОСОБА_3, власника будинку.

Вказане свідчить, що позивачу
не була відома обставина про смерть,
ніби-то, продавця будинку. Наведене
свідчить, що позивач з власником
будинку зовсім не спілкувався, що
позивач з моменту, ніби-то, укладення
договору купівлі-продажу будинком не
цікавився.

Разом з тим, в уточненому
позові від 10 вересня 2010 року позивач
вказав, що, вважаючи себе власником
будинку, використовував його на
власний розсуд.

Вказане не відповідає
дійсності та суперечить усім
матеріалам справи.

Не знайшла підтвердження у
судовому засіданні і обставина, що між
сторонами відбулось повне або
часткове виконання договору
купівлі-продажу: що позивач сплатив
продавцю визначену ними у договорі
грошову суму, а продавець передав
позивачу у власність житловий будинок,
що продавець, власник будинку часто
хворів, погано себе почував, мав
нестачу у грошах і тому до нотаріуса не
бажав іти.

При таких обставинах суд,
оцінюючи всі зібрані по справі докази у
їх сукупності, вважає, що у задоволенні
позову необхідно відмовити.

Відмовляючи у задоволенні
позову, суд вважає, що понесені
позивачем судові витрати необхідно
покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 220,655,657,662 ЦК
України, ст.ст. 6-14,60 212-218 ЦПК України,
суд,-

В И Р
І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: 3-я
Дніпродзержинська державна
нотаріальна контора, Обласне
комунальне підприємство
"Дніпродзержинське бюро технічної
інвентаризації", Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції, Товарна біржа
"Автомібілі та нерухомість", про
визнання договору купівлі-продажу №
0084 від 26 грудня 2003 року будинку
АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_1 з однієї
сторони та ОСОБА_3 з іншої сторони та
посвідченого Товарною біржею
"Автомобілі та нерухомість" --- дійсним,
визнання права власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 --- відмовити.

Рішення може бути оскаржено на
протязі 10 днів з моменту його
оголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Баглійський районний суд м.
Дніпродзержинська.

Суддя:
/ Литвинчук В.П. /