Тарутинський районний суд Одеської
Справа № 514/2049/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року

Тарутинський районний суд Одеської
області у складі:

головуючого судді
Тончевої Н. М.

при секретарі
Узун Н.Д.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК
України у відкритому судовому
засіданні в залі суду с.м.т. Тарутине
цивільну справу за позовом ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
,

В
С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» (далі -
ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду
з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги мотивує тим, що 27.11.2007 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було
укладено договір № ОDXRF00700971 (Далі -
Договір), згідно якого ОСОБА_1 отримав
кредит у розмірі 5139,39 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 0,12 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. Відповідач
підтвердив свою згоду на те, що
підписана заява позичальника разом з
Умовами надання кредиту фізичним
особам «Розстрочка» складає між ним та
банком Договір, що підтверджується
підписом позичальника у заяві. Позивач
умови Договору виконав в повному
обсязі, проте відповідач платежі
належним чином не здійснював, у зв'язку
з чим станом на 26.11.2013 року за ним
виникла заборгованість у загальній
сумі 30 193,12 грн., яка складається
наступного:

- 3312,13грн. - заборгованність за кредитом;

- 0,73грн.- заборгованність по процентам
за користування кредитом;

- 24966,30 пеня за несвоєчасне виконання
зобовязань за договором;

- 500 грн. - штраф( фіксована складова);

- 1413,96 грн. -штраф( процентна складова).

З урахуванням зазначеного,
заборгованість за кредитним договором
до теперішнього часу не погашена, тож
позивач просить стягнути на його
користь з відповідача заборгованість
за кредитним договором від 27.11.2007 року
№ ОDXRF00700971 у розмірі 30 193,12 грн. та
судовий збір у розмірі 301,93 грн.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, повідомлений
належним чином про час та місце
розгляду справи, надав суду заяву про
розгляд справи у його відсутність,
позовні вимоги підтримує, просить їх
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, повідомлений належним чином
про час та місце розгляду справи, надав
заяву про розгляд справи у його
відсутність. Крім того, надав суду
заяву про застосування строків
позовної давності і просив відмовити у
позові, посилаючись на те, що
зазначений кредитний договір був
укладений на строк 30 місяців, а саме з
27.11.2007року по 27.05.2010року включно. З
настанням останньої дати позивач
повинен був довідатися про порушення
свого права і мав можливість
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу в
межах встановленого трирічного строку
позовної давності, тобто до 27.05.2013року.
Однак, він цього не зробив. Договір про
збільшення позовної давності у
письмовій формі не укладався.
Посилання позивача на те, що в Умавах
надання споживчого кредиту фізичним
особам " Розстрочка" " Стандарт", а саме в
підпункті 5.5 встановлено термін
позовної давності тривалістю у 5 років
по вимогам про стягнення кредиту,
відсотків, винагороди, неустойки, пені -
не може бути допустимим доказом у
справі та прийнятий до уваги судом,
оскільки в наданих позивачем до суду
Умовах відсутній підпис відповідача і
вони підписані тільки головою Банку
Дубілет О.В.. Більш того, в Умовах до
кредитного договору відсутня
інформація з якого по який час діяли
положення Умов у тому варіанті , який
представлений суду, а також що саме ці
Умови стосуються саме споживчого
кредиту наданого ОСОБА_1.

В зв'язку з тим, що сторони до
судового засідання не зявились в силу
ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування
судового засідання технічним засобом
не здійснюється.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК
України суд розглядає справу в межах
заявлених вимог на підставі
представлених доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги не
обґрунтовані та не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства, що відповідає
положенням ст. 628 ЦК України.

Згідно зі ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

27 листопада 2007 року між
позивачем та відповідачем було
укладено кредитний договір № ОDXRF00700971 ,
відповідно до умов якого відповідач
отримав кредит в розмірі 5139,39 гривень
на строк 30 місяців з 27.11.2007року по
27.05.2010року включно з умовами сплати за
користування кредитом відсотків у
розмірі 0,01% на місяць, на суму залишку
заборгованності по кредиту, щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 0,0 гривень та
однаразової винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі
668гривень 41копійка в обмін на
зобовязання повернення кредиту, сплати
відсотків, винагороди, комісії
зазначені в Заяві та Умовах надання
споживчого кредиту фіфзичним особам ( "
Рострочка") ( Стандарт) ( далі " Умов")
строки. Погашення заборгованності
повинно здійснюватися щомісячно в
період сплати з "24" по "28" число кожного
місяця в суммі 171гривня 58 копійок.
Зазначений договір підписаний
сторонами( а.с 5 -5 зворіт).

Згідно до ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

На обґрунтування своїх вимог,
зокрема щодо збільшення строку
позовної давності на всі вимоги за
кредитним договором до 5 років,
позивачем надані Умови надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) викладені на
окремих аркушах (а.с. 7-9) і підписані
позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк».

Оскільки такі Умови не підписані
відповідачем ОСОБА_1, не зазначені в
кредитному договорі № ОDXRF00700971 від
27.11.2007 року як додатки до нього суд
прийшов до висновку, що зазначені Умови
укладені поза межами кредитного
договору, а тому не є допустимим
доказом у справі.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином, позивачем не доведено
обставин того, що відповідач ОСОБА_1
був ознайомлений та згідний з умовами,
що викладені в окремому документі
Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), чим не виконав вимоги ст. 10
ЦПК України, відповідно до якої кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень. Відповідно
до кредитного договору № ОDXRF00700971 від
27.11.2007 року між ВАТ «ПриватБанк» та
ОСОБА_1 кінцевий термін повернення
кредиту 27.05.2010року. Строк позовної
давності відраховується з 27.05.2007, тобто
позивач повинен був звернутись за
захистом своїх прав до 27.05.2013 року, а
натомість він звернувся 12.12.2013року з
пропуском строку позовної давності.
Про існування заборгованості Позивач
знав, що підтверджується розрахунком
заборгованості який не оформлений
належним чином, а саме не містить
зазначення прізвища посадової особи,
яка має право складати такий
розрахунок, підпису цієї особи, що не
відповідає нормативним вимогам до
оформлення документів, закріплених в
ДСТУ 4163-2003 "Вимоги до оформлення
документів",затвердженого наказом
Держспоживстандарту України № 55 від
17.04.2003р. ( а.с.3-4). Ніяких заяв про
поновлення строку позовної давності з
обґрунтуванням поважності причин його
пропуску від ПАТ КБ «ПриватБанк»до
суду не надходило.

Крім того, згідно Постанови ВСУ від
19.03.2014 р. у справі №6-20цс14 у разі
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів і
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення кожного чергового
платежу.

Тож, з огляду на кредитний договір/
а.с.5-5зворіт/ , в якому встановлено
періодичні щомісячні платежі, та на
розрахунок заборгованості/ а.с.3-4/, який
не оформлений належним чином -
вбачається, що останній платіж було
здійснено 30.04.2008року, що в свою чергу
свідчить про те, що перебіг позовної
давності почався ще з 30.04.2008року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно п. 1 ч. 2 ст.258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Згідно ст.259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін,
договір про це складається у письмовій
формі.

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Згідно ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

З у рахуванням наведеного суд
вважає, що позов Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» не підлягає до
задоволення за спливом строку позовної
давності.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 10, 11, 59,60, 197, 212-215 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення суми заборгованості за
кредитним договором - залишити без
задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Н. М. Тончева