Справа №
УХВАЛА

Іменем України

22 травня 2014 року

м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області

в складі:           головуючого - судді

Пак М.М.

при секретарі

Тромпак В.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Мукачево
подання державного виконавця Сусол В.В.
погодженого начальником районного
відділу ДВС Мукачівського
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_1 про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2 ,-

встановив :

Державний виконавець
районного відділу ДВС Мукачівського
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_3 за погодженням із начальником
районного відділу ДВС Мукачівського
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням
про встановлення тимчасового
обмеження боржника ОСОБА_2 у праві
виїзду за кордон.

Подання мотивоване тим, що
на виконанні у відділі Державної
виконавчої служби Мукачівського
міськрайонного управління юстиції
знаходиться виконавче провадження
ЄДРВП №3140707 з примусового виконання
виконавчого листа (документа) №2-767
виданого 18.10.2000 року Мукачівським
районним судом про стягнення аліментів
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ?
частини всіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з 05.09.2000 року і до
досягнення дитиною повноліття. 02
березня 2007 року державним виконавцем у
відповідності до ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону
України “Про виконавче провадження”
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ЄДРВП №3140707,
копії якої було направлено сторонам
для відому та виконання. Згідно
квитанцій № 2/1 від 07.08.2011 року, № 9/1 від
10.09.2011 року, №5/7 від 22.02.2011 року
боржником сплачено аліменти у розмірі
350 грн., після цього останній аліменти
на сплачував, на неодноразові виклики
державного виконавця до РВ ДВС не
з'являвся, на попередження не реагував.
Так, під час примусового виконання
виконавчого документа державним
виконавцем здійснено ряд виконавчих
дій : накладено арешт на все майно
боржника та оголошено заборону на його
відчуження; винесено подання про
порушення кримінальної справи за
злісне ухилення від сплати аліментів; з
метою встановлення майнового стану
боржника, місця роботи чи його
перебування, наявність у нього
закордонного паспорту було надіслано
запити до відповідних органів. Зокрема,
з ГУ ДМС України в Закарпатській
області надійшла відповідь за №4199 від
24.04.2014 року про те, що ОСОБА_2 06 квітня 2005
року отримав закордонний паспорт серії
РО №006967.

Так, у зв'язку з несплатою
аліментів у ОСОБА_2 станом на 31.12.2013 року
виникла заборгованість в розмірі 33279,18
гривень.

Державний виконавець Сусол
В.В. в судове засідання не з'явилася,
подала суду заяву про розгляд справи у
її відсутності, подання підтримує та
просить суд його задоволити.

Дослідивши матеріали
подання та матеріали цивільної справи
№ 2-767/2000, суд приходить до наступного
висновку.

У відповідності до частини 1
статті 377-1 ЦПК України, питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК
України суд негайно розглядає подання
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

-2-

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону
України “Про виконавче провадження”
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатись до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України -
до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до п. 5 ст. 6 Закону
України "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України"
громадянин України може бути тимчасово
обмежений у праві виїзду за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань. У свою чергу згідно вимог
ст.5 Закону України “Про виконавче
провадження” державний виконавець
зобов'язаний вживати заходів
примусового виконання рішень
встановлених цим законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Відповідно до ст. 33
Конституції України кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно з п. 2 ст. 2 Протоколу №
4 до Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, ратифікованої
Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997
року, кожен є вільним залишати будь-яку
країну, включно зі своєю власною.
Відповідно до п. 3 ст. 2 Протоколу № 4 на
здійснення цих прав не можуть бути
встановлені жодні обмеження, крім тих,
що передбачені законом і є необхідними
в демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

З урахування наведеного
вище слідує, що саме по собі самостійне
невиконання боржником зобов'язань, не
може свідчити про ухилення боржника
від виконання покладених на нього
рішенням обов'язків. При цьому, під
поняттям “ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням” слід розуміти будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього об'єктивні
обставини.

Таким чином, аналізуючи
надані докази та даючи їм правову
оцінку, враховуючи встановлені і
наведені вище обставини, оцінивши їх
належність, допустимість а також
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що вимоги про встановлення тимчасового
обмеження боржнику у праві виїзду за
кордон є необґрунтованими і такими, що
не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 208-210, 217, 293,
294, 377-1 ЦПК України, ст.ст. 5, 11 Закону
України “Про виконавче провадження”,
ст.6 Закону України ”Про порядок виїзду
з України та в’їзду в Україну громадян
України”, суд, -

ухвалив :

У задоволенні подання
державного виконавця Сусол В.В.
погодженого начальником Мукачівського
районного відділу ДВС Мукачівського
міськрайонного управління юстиції
ОСОБА_1 про встановлення тимчасового
обмеження боржнику у праві виїзду за
кордон відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу
суду подається протягом п’яти днів з
дня її проголошення. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п’яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Головуючий

М.М.Пак