У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді:
Гордійчук С.О.

суддів : Боймиструка
С.В., Буцяка З.І.

секретар судового
засідання : Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Рівному апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського
районного суду Рівненської області від
19 лютого 2014 року в справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про звернення стягнення.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
що з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги колегія суддів

в с т а н о в
и л а :

Рішенням Рівненського районного суду
Рівненської області від 19 лютого 2014
року позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк" до ОСОБА_1 про звернення
стягнення - задоволено частково.

В рахунок погашення
заборгованості за договором про
іпотечний кредит №

ROHМG8 від 25.02.2008 року в розмірі 47443
долари 03 центи США, з яких: 29703 долари 07
центів США - заборгованість за
кредитом; 8737 доларів 71 цент США
-заборгованість по процентам за
користування кредитом; 1578 доларів 79
центів США-заборгованість по комісії
за користування кредитом; 5134 долари 47
центів США - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором; 31
долар 29 центів США - штраф (фіксована
частина); 2257 доларів 70 центів США - штраф
(процентна ставка), що за курсом НБУ
станом на 15.07.2013 р. становить 379069 грн. 82
коп., звернено стягнення на предмет
іпотеки за іпотечним договором
ROHМG8 від 25.02.2008 року - квартиру
загальною площею 34,60 кв.м., житловою
площею 17,30 кв.м., яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу
Публічним акціонерним товариством
Комерційний банк "ПриватБанк" з
укладанням від імені відповідача
договору купівлі-продажу з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з проведенням дій щодо
коригування технічної документації
відповідно до поточного стану
нерухомості, її перепланування та
перебудови, з проведенням дій щодо
оформлення та з отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах
підприємствах або організаціях
незалежно від форми власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ КБ „ПриватБанк"
всіх передбачених
номативно-правовими актами дій,
необхідних для здійснення продажу,
за ціною, встановленою за згодою між
іпотекодавцем і іпотекодержателем або
на підставі оцінки предмета іпотеки
суб'єктом оціночної діяльності.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства КБ
«Приватбанк» судові витрати в сумі 3441
грн. 00 коп.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі відповідач вказує на його
незаконність в частині звернення
стягнення на майно, оскільки судом не
враховано, що зміни та доповнення до
договору іпотеки не вносились.

Вважає, що позивач не мав права
вимагати звернення стягнення на
предмет іпотеки, оскільки згідно
договору іпотеки між сторонами було
досягнуто домовленості про
забезпечення виконання зобов'язання в
сумі 142 031,25 грн., що є відмінним від
зобов'язання в сумі 30 078,27 дол. США.

Крім того, суд захистив цивільне право
сторони у спосіб, що не передбачений
договором або законом.

Просить рішення суду в частині
звернення стягнення на майно скасувати
та ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з положень ст.ст. 7, 33, 37, 39 Закону України
«Про іпотеку» та ст. ст. 526, 549, 589, 610, 612,
1054 ЦК України та прийшов до
правильного висновку про те, що
неналежне виконання взятих на себе
зобов'язань позичальником призвело до
виникнення заборгованості за
кредитним договором та відповідно до
умов кредитного та іпотечного
договорів підлягає поверненню за
рахунок звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Частиною 2 ст. 589 ЦК України та п. 3.3
Договору іпотеки передбачено, що за
рахунок предмета іпотеки позивач має
право задовольнити у повному обсязі
свої вимоги за зобов'язанням, що
випливає з кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що
договір іпотеки не може бути
застосований до даних кредитних
зобов'язань, оскільки додатковою
угодою були змінені зобов'язання за
договором іпотечного кредиту, а зміни
до іпотечного договору не були внесені,
є необґрунтованими.

За положеннями ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.
Припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених договором або
законом.

При цьому, невнесення відповідних змін
до іпотечного договору, у зв'язку із
змінами, укладеними до кредитного
договору, в жодному разі не означає
припинення іпотеки.

Законодавство не пов'язує припинення
іпотеки зі зміною основного
зобов'язання.

До припинення іпотеки, згідно ст. 17
Закону України "Про іпотеку",
призводить не зміна, а припинення
основного зобов'язання.

Відповідно до положень ст.ст. 599-609
ЦК України зобов'язання припиняються
лише у випадках, прямо передбачених
законом, та за наявності обставин, з
якими законодавство пов'язує
можливість припинення зобов'язань (ст.
653 ЦК України).

Договір іпотеки, укладений між
сторонами, у встановленому законом
порядку не визнаний припиненим.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про те, що укладена сторонами додаткова
угода від 14.08.2008 року, як невід'ємна
частина договору іпотечного кредиту,
стосовно конвертації валюти кредиту з
гривні в долар США є відмінним від
укладеного зобов'язання забезпеченого
іпотекою, яка припинила забезпечене
іпотекою зобов'язання позичальника
щодо повернення кредиту, а отже і право
іпотеки, суперечать нормам
матеріального права, а тому не можуть
бути прийняті до уваги.

Крім того, п.8.3 додаткової угоди,
договору про іпотечний кредит
передбачено, що забезпечення виконання
позичальником зобов'язань за даним
договором виступає іпотека нерухомого
майна, а саме квартира яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги про те, що суд
захистив цивільне право сторони у
спосіб, що не передбачений договором, а
саме: надав право позивачу отримувати
витяг з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, здійснювати
реєстрацію правочину в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно,
проводити дії щодо коригування
технічної документації відповідно до
поточного стану нерухомості, проводити
дії щодо оформлення та отримання
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях, оскільки саме такий
спосіб звернення стягнення на предмет
іпотеки передбачений п.4.3 іпотечного
договору від 25.02.2008 року.

Таким чином, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції були правильно, всебічно і
повно встановлені обставини справи,
характер правовідносин, які виникли
між сторонами та застосовано правові
норми, які підлягали застосуванню при
вирішенні даного спору, в зв'язку із чим
рішення підлягає залишенню без змін, як
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в
а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Рівненського міського
суду Рівненської області від 19 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий :

Судді :