У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2014 року Дніпровський районний суд м.
Києва у складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши справу у відкритому
судовому засіданні, в залі суду, в
приміщенні Дніпровського районного
суду міста Києва, справу за заявою
ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Південенерго» про
скасування рішення Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків від 06 березня 2014
року у справі № 94/14,-

В С Т А Н О В
И В:

Заявник, ОСОБА_1, звернувся до
Дніпровського районного суду м. Києва
із заявою, в якій просить суд: скасувати
рішення Постійно діючого Третейського
суду при Асоціації українських банків
у справі № 94/14 від 06 березня 2014 року.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що
Постійно діючий Третейський суд при
Асоціації українських банків 06 березня
2014 року прийняв рішення у справі за
позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ТОВ
«Південенерго» про стягнення
заборгованості за договором кредиту №
Ф070430П від 05 червня 2007 року. Заявник
участі у розгляді справи Третейським
судом не брав, про ухвалене у справі
рішення дізнався на початку квітня 2014
року. Вважає, що склад Третейського
суду, який розглянув справу, був
створений із порушенням Регламенту
Третейського суду, відповідно до якого,
формування складу третейського суду
здійснюється в порядку, встановленому
цим Регламентом. Відповідно до ч.1 ст. 1,
ст. 17 регламенту Третейського суду,
склад третейського суду, у разі
вирішення справи суддею одноособово,
повинен призначати Голова
Третейського суду або його заступник.
Згідно тексту рішення, суддя розглянув
справу у зв`язку з тим, що він був
обраний сторонами відповідно до
третейської угоди. Крім того, з тексту
рішення вбачається, що звертаючись до
Третейського суду із позовом Банк
порушив строк звернення і поручителем
було заявлено про застосування
позовної давності. Суддя застосував
позовну давність до відносин виключно
між банком і поручителем. Однак позовна
давність, про застосування якої
заявлено під час розгляду спав, повинна
бути застосована і до правовідносин,
які існують між банком і заявником. В
такому випадку, під час винесення
рішення, Третейський суд грубо порушив
права заявника, який не брав участі у
розгляді справи, поклавши на нього
обов`язок сплачувати суми грошових
коштів, строк звернення із позовом по
яких вже сплинув. Крім того, заявник
стверджує про відсутність правових
відносин між ним і банком за договором
кредиту. Заявник кредит не отримував.
Також, вважає, що рішення третейського
суду прийнято у спорі, не передбаченому
третейською угодою, або цим рішенням
вирішені питання, які виходять за межі
третейської угоди. Заявник не
отримував кредит за кредитним
договором №Ф070430П від 05 червня 2007 року,
а в матеріалах третейської справи
відсутній видатковий касовий ордер,
який у відповідності до п.3.4 постанови
Правління Національного банку України
від 15 грудня 2004 року №637 «Про
затвердження Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в України», є основним документом і
належним доказом, що підтверджує
здійснену фінансову операцію з видачі
заявнику грошових коштів через касу
банку. Також, у справі відсутня виписка
по рахунках, яка повинна містити
відомості про здійснені фінансові
операції. Дане питання вважає
актуальним у зв`язку з тим, що він не
сплачував жодного платежу і для нього є
незрозумілим здійснені платежі. За
таких обставин, заявник стверджує, що
між ним і банком відсутній спор з
приводу наявності заборгованості за
договором кредиту. Враховуючи, що
відповідно до третейської оговорки,
яка визначена у п.6.2 договору кредиту,
передбачено, що звернення до
Третейського суду здійснюється
виключно за наявності спору між
сторонами договору. Також, вважає, що
третейським судом у справі не з`ясовано
питання чи повноважна особа звернулася
до третейського суду із позовом від
імені банку, оскільки в матеріалах
третейської справи відсутня
довіреність ОСОБА_2, що посвідчена
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
від 08 листопада 2013 року за реєстровим
№4616, 4617, який в порядку передоручення
видав довіреність на ім`я ОСОБА_4, яка
підписала позовну заяву.

В судовому засіданні представник
заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 підтримав
доводи поданої заяви про скасування
рішення Постійно діючого Третейського
суду при Асоціації українських банків
з підстав викладених у заяві та у
додатковій заяві від 21 травня 2014 року,
просив суд її задовольнити.

Представник заінтересованої особи ПАТ
«Укрсоцбанк» - Мельников О.М. в судовому
засідання доводи заяви ОСОБА_1 не
визнав, з підстав викладених у
письмових запереченнях, які долучено
до матеріалів справи, просив суд
відмовити у задоволенні заяви.

Представник заінтересованої особи ТОВ
Південенерго» - Жигалов А.С. в судовому
засіданні підтримав подану ОСОБА_1
заяву про скасування рішення Постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків, просив
суд її задовольнити. Пояснив, що
розгляд справи в третейському суді
відбувався за їх відсутності, у зв`язку
з неналежним повідомленням про розгляд
справи. Третейський суд порушив вимоги
закону, прийнявши до розгляду позовну
заяву, яка повинна розглядатися за
правилами різних судочинства, оскільки
вимоги до позичальника підлягають
розгляду в порядку цивільного
судочинства, а вимоги до поручителя - за
правилам господарського судочинства.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали даної справи, матеріали
третейської справи № 94/14 за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ТОВ
«Південенерго» про стягнення
заборгованості, приходить до
наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Цивільного
процесуального кодексу України,
провадження в цивільних справах
здійснюється відповідно до законів,
чинних на час вчинення окремих
процесуальних дій, розгляду і
вирішення справи.

Згідно ст. 5 Закону України «Про
третейські суди», спір може бути
переданий на розгляд третейського суду
за наявності між сторонами третейської
угоди, яка відповідає вимогам цього
Закону.

З матеріалів справи убачається, що 06
березня 2014 року Постійно діючим
Третейським судом при Асоціації
українських банків у справі № 94/14 за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ТОВ
«Південенерго» про стягнення
заборгованості було прийнято рішення,
відповідно до якого позовні вимоги ПАТ
«Укрсоцбанк» задоволені частково, а
саме: стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ТОВ
«Південенерго» на користь ПАТ
«Укрсоцбанк» заборгованість по
договору кредиту в сумі 91563 гривень 10
копійок; стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по
договору кредиту в сумі 673576 гривень 61
копійок; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та
ТОВ «Південенерго» на користь ПАТ
«Укрсоцбанк» третейській збір у сумі 963
гривень 50 копійок; стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Укрсоцбанк» третейський
збір у сумі 7087 гривень 90 копійок.

Судом встановлено, що рішення
третейського суду ухвалено на підставі
укладеного 05 червня 2007 року між
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_1 договору кредиту № Ф070430П,
відповідно до умов якого кредитор
надає позичальнику у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості, платності та
цільового характеру використання
грошові кошти у сумі 500 000 гривень, зі
сплатою 16,5 процентів річних за перший
рік, подальший розмір процентів за
користування кредитом підлягає
щорічному перегляду, згідно з умовами
п.2.6 цього Договору та наступним
порядком погашення суми основної
заборгованості, та договору поруки №
02-23-Ф070430П-1002 від 05 червня 2007 року,
укладеного між Акціонерно-комерційним
банком соціального розвитку
«Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, ТОВ
«Південенерго», згідно умов якого ТОВ
«Південенерго» зобов'язується перед
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк» у
повному обсязі солідарно відповідати
за виконання позичальником, ОСОБА_1,
зобов'язань щодо повернення суми
кредиту, сплати процентів за
користування кредитом, комісій, а також
можливих штрафних санкцій (пені,
штрафу), у розмірі, в строк до введення
об`єкту нерухомості в експлуатацію та в
порядку, передбачених договором
кредиту №Ф070430П від 05 червня 2007 року.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України
«Про третейські суди», юридичні та/або
фізичні особи мають право передати на
розгляд третейського суду будь-який
спір, який виникає з цивільних чи
господарських правовідносин, крім
випадків, передбачених законом.

Спір може бути переданий на розгляд
Третейського суду за наявності між
сторонами третейської угоди, яка
відповідає вимогам Закону України «Про
третейські суди».

Відповідно до статті 12 Закону України
«Про третейські суди», третейська
угода може бути укладена у вигляді
третейського застереження в договорі,
контракті або у вигляді окремою
письмової угоди. Третейська угода
укладається у письмовій формі.
Третейська угода вважається укладеною,
якщо вона підписана сторонами чи
укладена шляхом обміну листами,
повідомленнями по телетайпу, телеграфу
або з використанням засобів
електронного чи іншого зв'язку, що
забезпечує фіксацію такої угоди, або
шляхом направлення відзиву на позов, в
якому одна із сторін підтверджує
наявність угоди, а інша сторона проти
цього не заперечує.

Так, згідно з п. 6.2. ст. 6 договору кредиту
№ №Ф070430П від 05 червня 2007 року, у
випадку неможливості вирішення спору
шляхом переговорів, сторони, керуючись
ст. 5 Закону України «Про третейські
суди», домовляються про те, що спір
розглядається одноособово третейським
суддею Ярошовцем Василем
Миколайовичем Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків, що знаходиться за
адресою 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У
випадку неможливості розгляду спору
вказаним третейським суддею спір
розглядається третейським суддею
Мороз Оленою Анатоліївною або
Білоконем Юрієм Миколайовичем у
порядку черговості, вказаному у даному
пункті. У разі, якщо спір не може бути
розглянутий визначеними у даному
пункті суддями, суддя призначається
Головою Постійно діючого Третейського
суду при Асоціації українських банків
у відповідності до чинного Регламенту
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків.

У відповідності до п. 5.2. ст. 5 договору
поруки № 02-23-Ф070430П-1002 від 05 червня 2007
року, у випадку неможливості вирішення
спору шляхом переговорів, сторони,
керуючись ст. 5 Закону України «Про
третейські суди», домовляються про те,
що спір розглядається одноособово
третейським суддею Ярошовцем Василем
Миколайовичем Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків, що знаходиться за
адресою 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У
випадку неможливості розгляду спору
вказаним третейським суддею спір
розглядається третейським суддею
Мороз Оленою Анатоліївною або
Білоконем Юрієм Миколайовичем у
порядку черговості, вказаному у даному
пункті. У разі, якщо спір не може бути
розглянутий визначеними у даному
пункті суддями, суддя призначається
Головою Постійно діючого Третейського
суду при Асоціації українських банків
у відповідності до чинного Регламенту
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків.

Отже, зазначені договори, містять
третейське застереження про вирішення
спору між сторонами Постійно діючим
Третейським судом при Асоціації
українських банків.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про
третейські суди», якщо сторони не
домовилися про інше при передачі спору
до постійно діючого третейського суду,
а також при вказівці у третейській
угоді на конкретний постійно діючий
третейський суд регламент
третейського суду розглядається як
невід'ємна частина третейської угоди.

За вимог ст. 14 цього ж Закону, сторони
мають право вільно призначати чи
обирати третейський суд та
третейських суддів.

Частиною 1, 6 ст. 16 ЗУ «Про третейські
суди» визначено, що склад третейського
суду формується шляхом призначення чи
обрання третейських суддів
(третейського судді).

Якщо сторони не погодили кількісний
склад третейського суду в третейському
суді для вирішення конкретного спору,
то третейський розгляд здійснюється у
складі трьох суддів.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 цього ж Закону,
формування складу третейського суду в
третейському суді для вирішення
конкретного спору здійснюється в
порядку, погодженому сторонами.

Таким чином, укладаючи кредитний
договір та договір поруки, сторони в
належній формі домовилися про обрання
конкретного складу третейського суду
та обрали третейських суддів, що
відповідає положенням ЗУ «Про
третейські суди» та Регламенту
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації Українських банків.

Таким чином, посилання заявника про
розгляд справи в Постійно діючому
Третейському суді при Асоціації
українських банків у складі
третейського суду, який не відповідає
вимогам закону та на прийняття
третейським судом рішення у спорі, не
передбаченому третейською угодою або
цим рішенням вирішені питання, які
виходять за межі третейської угоди, не
знайшло своє підтвердження в судовому
засіданні.

Щодо посилань заявника, як на підставу
для скасування рішення третейського
суду, про порушення третейським суддею
прав заявника, який не брав участі у
розгляді справи, то дані вимоги також
не знайшли своє підтвердження в
судовому засіданні.

З матеріалів справи Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
Українських банків №94/14 вбачається, що
третейським судом в належній формі
направлено відповідачу, ОСОБА_1, копію
ухвали про порушення провадження у
справі з повідомленням про день, час та
місце розгляду справи. Вказані
документи направлені ОСОБА_1 за адресою
місця проживання, зазначеною в
паспорті останнього та у кредитному
договорі, та повернулися до
третейського суду з відміткою
поштового відділення за закінченням
терміну зберігання.

Статтею 41 ЗУ «Про третейські суди»
передбачено, що неявка у засідання
третейського суду сторін або їхніх
представників, які належним чином були
повідомлені про розгляд справи і
проведення засідання третейського
суду, не є перешкодою для третейського
розгляду і прийняття рішення, якщо
причина ненадання документів або
неявки сторін у засідання визнана
третейським судом неповажною.

За вимог ст. 15 ЗУ «Про третейські суди»
та ст. 76, 77 Цивільного процесуального
кодексу України, відповідач, ОСОБА_1,
вважається таким, що повідомлений
належним чином про день та час розгляду
справи, та не перешкоджало
третейському суду розглянути справу.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що Постійно діючий Третейський суд при
Асоціації українських банків,
розглянувши справу 06 березня 2014 року за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ТОВ
«Південенерго» про стягнення
заборгованості, не вийшов за межі своєї
компетенції та розглянув справу в
рамках третейської угоди.

Рішення третейського суду може бути
оскаржено стороною у випадках,
передбачених цим Законом, до
компетентного суду відповідно до
встановлених законом підвідомчості та
підсудності справ.

Виключний перелік підстав для
скасування рішення третейського суду
зазначено в ст. 389-5 Цивільного
процесуального кодексу України, яка
кореспондується зі ст. 51 Закону України
«Про третейські суди».

Відповідно до ч. 2 ст. 389-5 Цивільного
процесуального кодексу України
рішення третейського суду може бути
скасовано лише у разі якщо: 1) справа, в
якій прийнято рішення третейського
суду, не підвідомча третейському суду
відповідно до закону; 2) рішення
третейського суду прийнято у спорі, не
передбаченому третейською угодою, або
цим рішенням вирішені питання, які
виходять за межі третейської угоди.
Якщо рішенням третейського суду
вирішені питання, які виходять зам межі
третейської угоди, то скасовано може
бути лише ту частину рішення, що
стосується питань, які виходять за межі
третейської угоди; 3) третейську угоду
визнано судом недійсною; 4) склад
третейського суду, яким прийнято
рішення, не відповідав вимогам
закону; 5) третейський суд вирішив
питання про права і обов'язки осіб, які
не брали участь у справі.

Як убачається з ч. 4 ст. 389-4 Цивільного
процесуального кодексу України суд не
обмежений доводами заяви про
скасування рішення третейського суду,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено підстави для скасування
рішення третейського суду, визначені
статтею 389-5 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, а також
беручи до уваги зміст заявлених вимог
та предмет спору за позовом ПАТ
«Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ТОВ
«Південенерго» про стягнення
заборгованості, суд вважає, що склад
третейського суду, яким прийнято
рішення, відповідав вимогам закону,
рішення третейського суду прийнято у
спорі, який безпосередньо стосується
невиконання договірних зобов'язань
однією із зобов'язальних сторін, які
виникли на підставі укладеного між
сторонами договору кредиту, справа, в
якій прийнято рішення третейського
суду підвідомча третейському суду.

Закон України «Про третейські суди»
регулює процедуру, предмет і межі
судового контролю. Контроль
провадиться виключно у судовому
засіданні відповідно до процесуальних
вимог закону. ЗУ «Про третейські суди»
передбачено, що ініціатором контролю
може бути лише одна із сторін
третейського розгляду (позивач або
відповідач). Державний суд здійснює
формально-юридичний контроль, а не
перевірку рішень третейського суду по
суті. Рішення третейських судів
перевіряються не на відповідність
нормам матеріального або
процесуального права, а лише на
дотримання процедурних вимог, які
встановлені ЗУ «Про третейські суди».

Однак, жодної підстави, яка визначена у
ст. 389-5 Цивільного процесуального
кодексу України, для скасування
рішення Постійно діючого Третейського
суду при Асоціації українських банків
від 06 березня 2014 року у справі № 94/14,
при розгляді заяви ОСОБА_1 судом не
встановлено.

Крім того, у заяві про скасування
рішення Постійно діючого Третейського
суду при Асоціації українських банків,
заявник посилається на те, що кредит за
договором кредиту №Ф070430П від 05 червня
2007 року він не отримував, у зв`язку з чим
між заявником та банком відсутній спір
з приводу наявної заборгованості за
договором кредиту. В той же час,
заявником до матеріалів заяви не було
додано доказів визнання договору
кредиту недійсним, нікчемним та інше.

З огляду на викладене, аналізуючи
зібрані по справі докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що заява не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 1, 2, 5, 12, 4-17, 41, 51 Закону України
«Про третейські суди», ст.ст. 2, 76, 77, 210,
389-1, 389-4 - 389-6 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1,
заінтересовані особи: Публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Південенерго» про
скасування рішення Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків від 06 березня 2014
року у справі № 94/14- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя: