Єдиний унікальний номер 269/5436/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3176/2014
Головуючий у 1 інстанції -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року

м.Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Шевченко В.Ю., суддів
Новосьолової Г.Г., Агєєва О.В.,

при секретарі Стрижак О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Совєтського
районного суду м.Макіївки Донецької
області від 03 березня 2014 року по справі
за позовом комунального підприємства
«Макіївтепломережа» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за спожиті
послуги теплопостачання, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним рішенням позов
комунального підприємства
«Макіївтепломережа» задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП
«Макіївтепломережа» заборгованість за
спожиті послуги теплопостачання у
розмірі 7398грн. 18коп. та судовий збір у
розмірі 110грн. 11коп. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка подана
представником ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду, через неповне
з`ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що суд першої
інстанції не звернув увагу на
відсутність між ОСОБА_1 та КП
«Макіївтепломережа» договору про
надання житлово-комунальних послуг;
суд також залишив поза увагою, що між
сторонами не існує фактичних
договірних відносин через не отримання
ОСОБА_1 послуг з теплопостачання. Суд
необґрунтовано відхилив клопотання
ОСОБА_1 про виклик в суд свідків для
підтвердження демонтажу радіаторів
централізованого опалення у його
квартирі; суд не врахував, що Правила
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення та
Порядок відключення окремих житлових
будинків від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
при відмові споживачів від
централізованого теплопостачання було
прийнято після відключення ОСОБА_1 від
мереж централізованого опалення, яке
відбулося в 1997р.

Також апелянт послався на п.23 Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення ,
відповідно до якого у разі перерви в
наданні послуг чи їх не надання,
виконавець проводить перерахунок
розміру плати за фактично надані
послуги.

Представник апелянта в судовому
засіданні апеляційного суду
підтримала доводи апеляційної скарги,
просила її задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційного суду просила
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є власниками кв.11 буд.2,
розташованої в с.Ханженкове, Лікарняне
містечко в Совєтському районі
м.Макіївки (а.с.32) та споживачем послуг
з теплопостачання, які надаються КП
«Макіївтепломережа». На його ім`я за
даною адресою відкрито особовий
рахунок №71172.

Відповідно до розрахунку
заборгованості, наданого КП
«Макіївтепломережа» на підставі
діючих тарифів, за період з 01.11.2001р. по
01.09.2013р. за вищевказаною адресою
виникла заборгованість з оплати
централізованого теплопостачання у
розмірі 15 422грн. (а.с.5-11).

Задовольняючи частково позов КП
«Макіївтепломережа» суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є
споживачем послуг з централізованого
опалення, які надаються КП
«Макіївтепломережа», проте, оплату
послуг не здійснює, доказів вжиття
відповідних заходів до отримання
дозволу на відключення системи
опалення у квартирі в установленому
законом порядку відповідач не надав, а
тому повинен здійснити оплату
заборгованості в межах строку позовної
давності за послуг з централізованого
опалення.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України встановлено,
що під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.162 ЖК України, плата за
користування жилим приміщенням в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
сторін. Плата за комунальні послуги
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами.

Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» та пп.1 п.30
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Відповідно до п.18 Правил надання послуг
з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, плата за послуги
вноситься не пізніше 20 числа місяця, що
настає за розрахунковим, якщо
договором не встановлено інший строк.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Главою 19 ЦК України визначено строки
позовної давності та встановлено, що
особа, може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу у межах трьох років
(загальна позовна давність).

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України
власник має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, які не суперечать
закону.

Відповідно до п.34 Правил надання
населенню послуг з водо-,
теплопостачання та водовідведення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 30 грудня 1997р. №
1497, споживач не має права самовільно, з
порушенням проектних рішень
переобладнати і використовувати не за
призначенням та псувати
санітарно-технічне обладнання
житлових будинків і житлових
приміщень.

Правилами передбачено, що в разі
відмови споживача від користування
послугами з теплопостачання він має
право розірвати договір та вимагати
відключення відповідних мереж за умови
технічної можливості, оскільки при
цьому не повинні порушуватися
санітарно-гігієнічні, теплотехнічні
вимоги та експлуатаційні показники
інших квартир багатоквартирного
житлового будинку.

Дозвіл на відключення споживача від
користування послугами із
централізованого опалення та гарячого
водопостачання надається органами
місцевого самоврядування.

З 21 липня 2005 року питання відключення
від мережі централізованого опалення
та гарячого водопостачання
врегульовано Правилами надання послуг
з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила),
у зв`язку з прийняттям яких втратили
чинність Правила надання населенню
послуг з водо-, теплопостачання та
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 30 грудня 1997р.

Відповідно до п.26 Правил відключення
споживачів від мережі
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
разі, коли технічна можливість такого
відключення передбачена затвердженою
органом місцевого самоврядування
відповідно до Закону України «Про
теплопостачання» схемою
теплопостачання, за умови забезпечення
безперебійної роботи інженерного
обладнання будинку та вжиття заходів
щодо дотримання в суміжних приміщеннях
вимог будівельних норм і правил з
питань проектування житлових будинків,
опалення, вентиляції, кондиціонування,
будівельної теплотехніки; державних
будівельних норм з питань складу,
порядку розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва, а також норм
проектування реконструкції та
капітального ремонту в частині
опалення.

Згідно з п. 25 Правил відключення
споживачів від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
здійснюється у порядку, що
затверджується центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.

Порядком відключення окремих житлових
будинків від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
при відмові споживачів від
централізованого теплопостачання,
затвердженим наказом Міністерства
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
України від 22 листопада 2005 року № 4,
встановлено, що таке відключення
відбувається на підставі рішення
постійно діючої міжвідомчої комісії,
створеної органом місцевого
самоврядування або місцевим органом
виконавчої влади.

Наказом Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 06 листопада 2007 року № 169
були внесені зміни, які унеможливлюють
відключення від мереж
централізованого опалення і гарячого
водопостачання окремих квартир у
багатоквартирному будинку і
дозволяють таке відключення лише
будинку в цілому.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов`язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
задоволення позову КП
«Макіївтепломережа» зі стягненням з
ОСОБА_1 заборгованості за надані
послуги з централізованого опалення у
межах строку позовної давності. Суд
також вірно зазначив, що в судовому
засіданні відповідач не довів, з
наданням належних та допустимих
доказів, факту відключення від
централізованої системи опалення в
зазначений ним період (до набрання
чинності Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та Порядку відключення
окремих житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання), або додержання ним
встановленого нормативними актами
порядку такого відключення, тому
нарахування плати за централізоване
опалення є правомірним.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними, відповідають матеріалам
справи й вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про відсутність між ним та позивачем
договору про надання
житлово-комунальних послуг, не може
бути підставою для відмови у
задоволенні позову та не спростовують
висновків суду першої інстанції про
наявність правовідносин з надання
житлово-комунальних послуг між
сторонами, оскільки послуги з
теплопостачання (централізованого
опалення) надавалися КП
«Макіївтепломережа», відповідач, в
установленому законом порядку не
відмовлялися від їх надання.

Доводи апеляційної скарги про
помилковість посилання суду першої
інстанції на Правила надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та Порядок відключення
окремих житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, які не діяли на час
відключення від централізованого
опалення (зняття радіаторів) не є
підставою для скасування рішення суду
з зазначених вище підстав.

Інші доводи відповідача
спростовуються матеріалами справи та
обґрунтованими висновками суду,
викладеними у рішенні.

Згідно з ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів не
знаходить підстав для задоволення
апеляційної скарги та вважає, що
рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, висновки суду відповідають
обставинам справи, тому апеляційна
скарга піддягає відхиленню, а рішення
суду першої інстанції - залишенню без
змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Совєтського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 03
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності.

Головуючий:

Судді: