Провадження № 2/752/1007/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 січня 2014 року Голосіївський районний
суд міста Києва у складі: головуючого
судді Мирошниченко О.В.

при секретарі
Бурлака Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
з управління активами «ІНЕКО-ІНВЕСТ»
про зобов'язання нарахувати дивіденди,
повідомити їх розмір та стягнення
моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2013 року позивач звернулася до
суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
з управління активами «ІНЕКО-ІНВЕСТ»
про зобов'язання нарахувати дивіденди
за Свідоцтвом про придбання
інвестиційних сертифікатів Закритого
акціонерного товариства «Центральний
інвестиційний фонд» та письмово
повідомити про розмір нарахованих
дивідендів та спосіб їх отримання.

У листопаді 2013 року позивачем ОСОБА_1
подано до суду заяву про збільшення
позовних вимог, відповідно до якої
остання просила суд стягнути з
відповідача на її користь моральну
шкоду у розмірі 10 000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем за значено, що 23 вересня 1996
року позивачем отримано свідоцтво №
127345 серія ІС 2 на підставі якого
останньою отримано 21 інвестиційний
сертифікат ЗАТ «Центральний
інвестиційний фонд», вклавши в ці
сертифікати свій особистий
приватизаційний сертифікат.
Відповідно до відомостей, зазначених у
вказаному вище свідоцтві, сплата
дивідендів має проводитись один раз на
рік. Однак, за весь час позивача жодного
разу не було запрошено до ЗАТ «ЦІФ» для
отримання дивідендів, позивач не
отримувала жодних повідомлень про
нарахування дивідендів та спосіб їх
отримання. Позивач вважає, що такою
бездіяльністю відповідач порушує її
права, у зв'язку із чим просить стягнути
з відповідача завдану моральну шкоду у
розмірі 10 000 гривень.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі, просив суд їх
задовольнити. Крім того, зазначив про
те, що у 1996 році між сторонами у справі
виникли цивільно-правові відносини,
внаслідок яких ТОВ «КУА «ІНЕКО-ІНВЕСТ»
отримало у строкове платне у3правління
іменний приватизаційний сертифікат, на
термін існування інвестора ЗАТ «ЦІФ».
Посилання на обов'язок сплати
дивідендів є як в самому сертифікаті,
так і в п. 3.8 статуту ЗАТ «ЦІФ». З 1998 року
відповідач в односторонньому порядку
відмовляється від виконання взятих на
себе зобов'язань, приймаючи на
загальних зборах товариства рішення
про відмову у виплаті дивідендів
позивачу, чим порушує його права.

У судовому засіданні представники
відповідача заперечували проти
задоволення позовних вимог у повному
обсязі. В обґрунтування заперечень
зазначили про те, що Закрите акціонерне
товариство «Центральний інвестиційний
фонд» (надалі - ЗАТ «ЦІФ») створено у 1994
році, відповідно до «Положення про
інвестиційні фонди та інвестиційні
компанії», затвердженого Указом
Президента України «Про інвестиційні
фонди та інвестиційні компанії» 19.02.1994
року № 55/94 (надалі - Положення) та
Законів України «Про підприємництво»,
«Про господарські товариства», «Про
цінні папери та фондову біржу».

23.09.1996 року, позивач обміняв свій
приватизаційний майновий сертифікат
КИ № 1965705 вартістю 1 050 000,00 крб. на 21
Інвестиційний сертифікат Закритого
акціонерного товариства «Центральний
інвестиційний фонд», про що видане
Свідоцтво серія ІС 2 № 127345. Відповідно
до п.38 Статуту ЗАТ «ЦІФ» особа, що стала
власником інвестиційного сертифікату
випущеного ЗАТ «ЦІФ», має право на
отримання доходу у вигляді дивідендів,
та не має права брати участь в участь в
управлінні фондом.

За результатами діяльності у 1996 році
відповідно рішення загальних зборів
акціонерам та учасникам ЗАТ «ЦІФ» були
нараховані та сплачені дивіденди.
Відповідно до рішень загальних зборів
дивіденди за період діяльності ЗАТ
«ЦІФ» з 1997 року по 2003 рік включно не
нараховувалися та не сплачувалися.
Відповідач виконав у повному обсязі
рішення загальних зборів щодо
нарахування та сплати дивідендів
акціонерам та учасникам ЗАТ «ЦІФ» за
період діяльності з 1996 року по 2003 рік
включно.

Крім того, чинним законодавством
України не встановлено обов'язку ЗАТ
«ЦІФ» не має обов'язку особисто
повідомляти власників інвестиційних
сертифікатів про його результати
діяльності. Загальними зборами ЗАТ
«ЦІФ» від 05.12.2003 року було прийнято
рішення про реорганізацію ЗАТ «ЦІФ» у
зв'язку із закінченням строку його
діяльності та зареєстрований
Державною комісією з цінних паперів та
фондового ринку інститут спільного
інвестування Пайовий інтервальний
диверсифікований інвестиційний фонд
«Центральний інвестиційний фонд»
(надалі - ПІДІФ «ЦІФ»), про що видане
Свідоцтво № 59 та № 59-1 про внесення
інституту спільного інвестування
ПІДІФ «ЦІФ» до Єдиного державного
реєстру інститутів спільного
інвестування. Реорганізація ЗАТ «ЦІФ»
у Пайовий інтервальний
диверсифікований інвестиційний фонд
«Центральний інвестиційний фонд»
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія з
управління активами «ІНЕКО -ІНВЕСТ»
була здійснена відповідно до Положення
про порядок реорганізації
інвестиційних фондів та інвестиційних
компаній, створених відповідно до
Указу Президента України від 19.02.94 N 55
"Про інвестиційні фонди та
інвестиційні компанії", в інститути
спільного інвестування. Відповідно до
вимог чинного законодавства
відповідачем було опубліковано
повідомлення про проведення
реорганізації ЗАТ «ЦІФ» та про умови
викупу інвестиційних сертифікатів ЗАТ
«ЦІФ», а також про умови заміни
інвестиційних сертифікатів ЗАТ «ЦІФ»
на інвестиційні сертифікати ПІДІФ
«ЦІФ», у друкованому виданні Вісник.
Учасники ЗАТ «ЦІФ», у тому числі і
позивач, мали право пред'явити до
викупу сертифікати ЗАТ «ЦІФ» або
пред'явити їх для заміни на
інвестиційні сертифікати ПІДІФ «ЦІФ»
в порядку та строки, зазначені у
повідомленнях, однак позивач не
використав свого права на пред'явлення
свого сертифікату для заміни. Також,
зазначили про те, що посилання позивача
на завдання їй моральної шкоди є
безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, представники відповідача
просили суд застосувати до даної
позовних вимог наслідки спливу строків
позовної давності, посилаючись на те,
що право на звернення з вимогою про
нарахування дивідендів у позивача було
до 2003 року, а до суду з даним позовом
остання звернулась лише у жовтні 2013
року.

З'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх наданими доказами,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 26.09.1996 року на
ім'я ОСОБА_1 було видано Свідоцтво серія
ІС 2 №127345 про придбання за один
приватизаційний майновий сертифікат
інвестиційних сертифікатів закритого
акціонерного товариства «Центральний
інвестиційний фонд» (Том І а.с.4).

Відповідно до вказаного свідоцтва
ОСОБА_1 здала приватизаційний майновий
сертифікат серія КИ №1965705 вартістю 1 050
000 карбованців та отримала у власність
21 інвестиційний сертифікат
номінальною вартістю 50 000 карбованці за
один сертифікат.

Згідно з інформацією, що міститься у
виданому позивачу Свідоцтвісерія ІС 2
№127345 статутний капітал ЗАТ
«Центральний інвестиційний фонд»
становить 5 мільярдів карбованців,
всього випущено 60 мільйонів
сертифікатів, номінальною вартістю 50 000
карбованців.

Відповідно до п.6 Указу Президента
України «Про грошову реформу в
Україні» 25 серпня 1996 року №762/96з 2
вересня 1996 року безготівкові рахунки
(включаючи перекази), а також
бухгалтерський облік усіх операцій та
складання звітності юридичними
особами та іншими суб'єктами
господарювання в усіх сферах
діяльності здійснюються лише у
гривнях.

Згідно з п.4вказаного Указу починаючи з
24 годин 16 вересня 1996 року,
функціонування українського
карбованця в готівковому обігу
припиняється. З цього моменту єдиним
законним засобом платежу на території
України є гривня.

Відповідно до п.5 Указу №762/96юридичні
особи та іншим суб'єктам
господарювання всіх форм власності
відповідно до встановленого курсу
обміну українського карбованця на
гривню зобов'язані були провести до 2
вересня 1996 року перерахування у
гривні без будь-яких обмежень, вилучень
і конфіскації, в тому числі усі види
заощаджень населення на депозитних
та інших рахунках, у депозитних
сертифікатах, акціях та інших цінних
паперах, в тому числі
приватизаційних паперах.

У зв'язку з викладеним видане позивачу
Свідоцтво серія ІС 2 №127345 було
оформлено у неіснуючій валюті та
відповідно з порушенням п.4, 6 Указу
Президента України №762/96 від 25.08.1996
року.

Відповідно до п.2 Указу Президента
України «Про інвестиційні фонди та
інвестиційні компанії» від 19.02.94року
№55/94 інвестиційним сертифікатом є
цінний папір, який випускається
виключно інвестиційним фондом або
інвестиційною компанією і дає право
його власникові на отримання доходу у
вигляді дивідендів.

Згідно з п.11 вказаного Указу №55/94вищим
органом управління інвестиційного
фонду є загальні збори засновників, до
виключної компетенції яких належить
серед іншого затвердження порядку
розрахунку дивідендів;

Відповідно до Статуту ЗАТ «Центральний
інвестиційний фонд» затвердженого
загальними зборами засновників 30.05.1996
року та зареєстрованих Шевченківською
РДА 06.09.1996 року ЗАТ «Центральний
інвестиційний фонд» було
зареєстровано 12.04.1994 року державною
адміністрацією Шевченківського району
м.Києва (Том І а.с. 61-71).

Відповідно до п.2.1. Статуту ЗАТ
«Центральний інвестиційний фонд» є
акціонерним товариством закритого
типу.

Згідно з п.2.2. Статуту ЗАТ «Центральний
інвестиційний фонд» є закритим
інвестиційним фондом і здійснює
розрахунки щодо інвестиційних
сертифікатів після закінчення
діяльності фонду.

Відповідно до п. 2.4. Статуту строк
діяльності ЗАТ «Центральний
інвестиційний фонд» - 10 років.

Згідно з п.2.10. Статуту ЗАТ «Центральний
інвестиційний фонд» прибуток
останнього підлягає повному розподілу
між Засновниками та Учасниками у
вигляді дивідендів, розмір і порядок
виплати яких визначається Загальними
зборами Засновників.

Відповідно до п.3.8. Статуту ЗАТ
«Центральний інвестиційний фонд»
інвестиційний сертифікат є цінним
папером, що випускається Фондом та дає
право його власникові (учаснику Фонду)
на отримання доходу у вигляді
дивіденду. Інвестиційний сертифікат не
дає його власнику права на участь в
управлінні Фондом.

Згідно з п.5.6. Статуту ЗАТ «Центральний
інвестиційний фонд» учасники ЗАТ
«Центральний інвестиційний фонд»
мають право отримувати дивіденди,
вільно розпоряджатися інвестиційним
сертифікатом та інше.

Відповідно до пп. «г», п.7.1. Статуту ЗАТ
«Центральний інвестиційний фонд»
вищим органом управління ЗАТ
«Центральний інвестиційний фонд» є
Загальні збори засновників, до
виключної компетенції яких відносить
серед іншого затвердження порядку
розрахунку дивідендів.

Згідно з п.15.3. Статуту ЗАТ «Центральний
інвестиційний фонд» інвестиційні
сертифікати підлягають викупу ЗАТ
«Центральний інвестиційний фонд»
після закінчення заявленого строку
його діяльності.

Судом встановлено, що відповідно до
проколу №1 від 08.07.1997 року загальних
зборів засновників ЗАТ «Центральний
інвестиційний фонд» серед іншого було
розглянуто та прийнято рішення щодо
виплати дивідендів учасником ЗАТ
«Центральний інвестиційний фонд», які
обміняли приватизаційні майнові
сертифікати на інвестиційні
сертифікати ЗАТ «Центральний
інвестиційний фонд» до 31.10.96р. із
розрахунку 0,14 грн. за один
інвестиційний сертифікат (Том І а.с.
72-75).

Згідно з копією відомості нарахованих
дивідендів та перерахованих на рахунки
учасників ЗАТ «Центральний
інвестиційний фонд» позивачу було
перераховано 2 грн. 50 коп. (Том І а.с. 113,
115).

Відповідно до проколу №3 від 04.08.1998 року
загальних зборів засновників ЗАТ
«Центральний інвестиційний фонд»
серед іншого було розглянуто та
прийнято рішення про не виплату
дивідендів за 1997 рік у зв'язку з
балансовим збитком за результатами
роботи ЗАТ «Центральний інвестиційний
фонд» у 1997 році (Том І а.с.77-80).

Відповідно до проколу №4 від 12.09.1999 року
загальних зборів засновників ЗАТ
«Центральний інвестиційний фонд»
серед іншого було розглянуто та
прийнято рішення про не виплату
дивідендів за 1998 рік для забезпечення
подальшої ефективної діяльності ЗАТ
«Центральний інвестиційний фонд» з
направленням прибутку на придбання
акцій перспективних виробництв та
підприємств, активізацію діяльності на
фондовому ринку (Том І а.с. 81-84).

Відповідно до проколу №5 від 08.12.2000 року
загальних зборів акціонерів ЗАТ
«Центральний інвестиційний фонд»
серед іншого було розглянуто та
прийнято рішення про не виплату
дивідендів за 1999 рік для забезпечення
подальшої ефективної діяльності ЗАТ
«Центральний інвестиційний фонд»на
ринку цінних паперів з направленням
прибутку на придбання акцій
перспективних виробництв та
підприємств, активізацію діяльності на
фондовому ринку (Том І а.с. 85).

Відповідно до проколу №6 від 18.09.2002 року
загальних зборів акціонерів ЗАТ
«Центральний інвестиційний фонд»
серед іншого було розглянуто та
прийнято рішення про не виплату
дивідендів за 2000-2001 роки для
забезпечення подальшої ефективної
діяльності ЗАТ «Центральний
інвестиційний фонд» на ринку цінних
паперів з направленням прибутку на
придбання акцій перспективних
виробництв та підприємств, активізацію
діяльності на фондовому ринку (Том І
а.с. 86).

Таким чином, судом встановлено, що на
підставі п.11 Указу Президента України
№55/94 та пп. «г», п.7.1. Статуту ЗАТ
«Центральний інвестиційний фонд»
Загальним зборами засновників ЗАТ
«Центральний інвестиційний фонд»
дивіденди по інвестиційним
сертифікатам позивача були виплачені
за 1996 рік, за період з 1997-2001 дивіденди не
виплачувалися на підставі рішень
Загальних зборів засновників ЗАТ
«Центральний інвестиційний фонд»
оформлених протоколами №3 від 04.08.1998
року, №4 від 12.09.1999 року, №5 від 08.12.2000
року, №6 від 18.09.2002 року.

Суду не надано жодних доказів, що
рішення Загальних зборів засновників
ЗАТ «Центральний інвестиційний фонд»
оформлених протоколами №3 від 04.08.1998
року, №4 від 12.09.1999 року, №5 від 08.12.2000
року, №6 від 18.09.2002 року скасовані,
визнані недійсними або з інших причин
не діють.

Діючим на момент спірних правовідносин
законодавством не було визначено
обов'язку ЗАТ «ЦІФ» особисто
повідомляти власників інвестиційних
сертифікатів про виплату дивідендів.

З викладених обставин позовні вимоги
про зобов'язання відповідача
нарахувати дивіденди за період з 1997
року по 2001 рік включно, суперечать не
оспорюваним рішенням Загальних зборів
засновників ЗАТ «Центральний
інвестиційний фонд», які прийняті у
відповідності до положень Статуту ЗАТ
«Центральний інвестиційний фонд» та
Указу Президента України №55/94.

Щодо нарахування дивідендів по
інвестиційним сертифікатам ЗАТ
«Центральний інвестиційний
фонд»позивача за 2002 та 2003 роки суд не
знаходить підстав для задоволення цих
вимог у зв'язку з пропуском строку для
звернення до суду з метою захисту свого
цивільного права або інтересу.

Так, відповідно до ст.71 ЦК УРСР
загальний строк для захисту права за
позовом особи, право якої порушено
(позовна давність), встановлюється в
три роки

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу

Згідно з ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Таким чином, позивач мала право
звернутися до суду з позовними
вимогами про нарахування дивідендів не
пізніше 2006, 2007 року щодо дивідендів за
результатами господарської діяльності
ЗАТ «Центральний інвестиційний фонд» у
2002, 2003 році відповідно.

Щодо дивідендів по інвестиційним
сертифікатам ЗАТ «Центральний
інвестиційний фонд» позивача за період
з 2004 по день звернення до суду суд
вважає за необхідне звернути увагу на
наступні встановлені обставини.

Відповідно до рішення Загальних зборів
акціонерів ЗАТ «Центральний
інвестиційний фонд» від 05.12.2003 року
оформлених протоколом №8 серед іншого
було вирішено реорганізувати ЗАТ
«Центральний інвестиційний фонд» у
пайовий інтервальний диверсифікований
інвестиційний фонд «Центральний
інвестиційний фонд» компанії з
управління активами закритого
акціонерного товариства
«ІНЕКО-ІНВЕСТ» (Том І а.с. 129-132).

Згідно з п.1.1. Статуту ЗАТ «Компанія з
управління активами «ІНЕКО-ІНВЕСТ»
зареєстрованого Голосіївською
районною у місті Києві державною
адміністрацією 20.01.2004 року ЗАТ
«Компанія з управління активами
«ІНЕКО-ІНВЕСТ» є правонаступником прав
та обов'язків ЗАТ «Центральний
інвестиційний фонд»

Вказаним протоколом №8 від 05.12.03р. було
затверджено Повідомлення про
реорганізацію ЗАТ «Центральний
інвестиційний фонд» та викуп
інвестиційних сертифікатів, де серед
іншого містилися інформація про строки
подачі заяви про викуп інвестиційних
сертифікатів або їх заміни на
інвестиційні сертифікати
новоствореного пайового інтервального
диверсифікованого інвестиційного
фонду «Центральний інвестиційний
фонд» (Том І а.с. 133, 134).

12 грудня 203 року у офіційному виданні
«Вісник. Цінні папери» № 288-289 (891)
опубліковано повідомлення про
реорганізацію ЗАТ «ЦІФ». Таким чином,
вказане вище рішення про реорганізацію
ЗАТ «ЦІФ» доведено до відома учасників
фонду (т. 1 а.с. 134).

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що зазначене повідомлення
про реорганізацію фонду публікувалось
у офіційному виданні «Вісник. Цінні
папери» 19 січня 2004 року № 011-012 (919) та 30
січня 2004 року № 021-022 (929) (т. 1 а.с. 135-136).

Наведене спростовує твердження
представника позивача щодо не
доведення до відома позивача рішення
загальних зборів товариства
відповідача про реорганізацію фонду.

Так, з матеріалів справи та пояснень
позивача вбачається, що позивач не
звертався із заявою про викуп
інвестиційних сертифікатів ЗАТ
«Центральний інвестиційний фонд».

Відповідно до п.10, 11 Розділу «Ґ»
проспекту емісій інвестиційних
сертифікатів пайового інтервального
диверсифікованого інвестиційного
фонду «Центральний інвестиційний
фонд» компанії з управління активами
ЗАТ «КУА «ІНЕКО-ІНВЕСТ» затвердженого
Загальними зборами акціонерів ЗАТ
«Компанія з управління активами
«ІНЕКО-ІНВЕСТ» Протоколом №2-2004 від
31.05.04р. датою початку обміну
інвестиційних сертифікатів Фонду
встановлено 01.11.2004 року, обмеження
терміну обміну не допускається (Том І
а.с. 169-181)

Суд також звертає увагу, що відповідно
до п.4.1. Регламенту пайового
інтервального диверсифікованого
інвестиційного фонду «Центральний
інвестиційний фонд» компанії з
управління активами закритого
акціонерного товариства
«ІНЕКО-ІНВЕСТ» затвердженого
Загальними зборами акціонерів ЗАТ
«Компанія з управління активами
«ІНЕКО-ІНВЕСТ» Протоколом №2-2004 від
31.05.04р. термін діяльності пайового
інтервального диверсифікованого
інвестиційного фонду «Центральний
інвестиційний фонд» компанії з
управління активами закритого
акціонерного товариства
«ІНЕКО-ІНВЕСТ» - безстроковий (Том І а.с.
187-192).

Відповідно до п. 6.1. вказаного
Регламенту прибуток пайового
інтервального диверсифікованого
інвестиційного фонду «Центральний
інвестиційний фонд» у вигляді
дивідендів не нараховується та не
сплачується.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
інститути спільного інвестування
(пайові та корпоративні інвестиційні
фонди)» 15 березня 2001 року №2299-III (який
втратив чинність з 01.01.14 року згідно із
Законом України від 5 липня 2012 року N
5080-VI) дивіденди по цінних паперах ІСІ
відкритого та інтервального типу не
нараховуються і не сплачуються.

Згідно з положеннями Закону України
«Про інститути спільного
інвестування» від 05.07.12 року N 5080-VI
виплата дивідендів проводиться лише за
інвестиційними сертифікатами
Інститутів спільного інвестування
закритого типу до яких Пайовий
інтервальний диверсифікований
інвестиційний фонд «Центральний
інвестиційний фонд» не відноситься.

За викладених обставин нарахування та
виплата дивідендів за інвестиційними
сертифікатами ЗАТ «Центральний
інвестиційний фонд», які перебуваються
у власності позивача за період з 2004
року по сьогоднішній день не
передбачена, а тому позовні вимоги в
цій частині не підлягають задоволенню.

Додатково судом встановлено, що
відповідно до п.1.1. Статуту Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Компанія з управління активами
«ІНЕКО-ІНВЕСТ» затвердженого рішенням
загальних зборів учасників ТОВ «КАУ
«»ІНЕКО-ІНВЕСТ» оформленого
протоколом №11/13 від 31.07.13р. створено в
процесі реорганізації ЗАТ
«Центральний інвестиційний фонд» з
подальшою реорганізацією з ЗАТ «КАУ
«ІНЕКО-ІНВЕСТ» та є правонаступником
прав та обов'язків ЗАТ «КАУ
«ІНЕКО-ІНВЕСТ».

Щодо позовних вимог про зобов'язання
письмово повідомити про розмір
нарахованих дивідендів та спосіб їх
отримання суд не вбачає підстав для їх
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного
процесуального кодексу України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Ч.2 вказаної ст.16 ЦК України визначено
способи захисту цивільних прав та
інтересів перелік яких не є вичерпним,
однак обмежується способом, що
встановлений договором або законом.

Суд, вважає, що обраний позивачем
спосіб захисту цивільних прав та
інтересів шляхом покладення обов'язку
на відповідача письмово повідомити про
розмір нарахованих дивідендів та
спосіб їх отримання не передбачений ст.
16 ЦК України, а тому не може бути
захищений судом.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167
Цивільного кодексу України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішення, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Судом не встановлено наявності вини у
діях або бездіяльності відповідача по
справі, у зв'язку з чим позовні вимоги
про стягнення моральної шкоди
задоволенню не підлягають.

В порядку ст.88 Цивільного
процесуального кодексу України
відсутні підстави для розподілу
судових витрат, враховуючи, що судом
винесено рішення про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.3,
4, 8, 10, 11, 15, 32, 60, 107, 209, 214, 215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія з
управління активами «ІНЕКО-ІНВЕСТ» про
зобов'язання нарахувати дивіденди,
повідомити їх розмір та стягнення
моральної шкоди, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційного скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя