Справа № 357/2774/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Кошель Л. М. ,

при секретарі - Вангородська
О. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з
вказаним позовом мотивуючи тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько
ОСОБА_3, після смерті якого залишилася
спадщина : квартира АДРЕСА_1 ; квартира
АДРЕСА_2 ; грошові вклади, що
знаходяться на зберіганні у ТВБВ № 211-49
філії Білоцерківського відділення ПАТ
« Державний ощадний банк України» ;
земельна ділянка площею 0,1636 га,
призначена для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
розташована в АДРЕСА_5. Заповіту
ОСОБА_3 не залишив, його спадкоємцями
першої черги за законом є доньки
ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Сторони в
установленому законом порядку
прийняли спадщину після смерті батька
і 23 листопада 2012 року підписали між
собою договір про поділ спадщини. За
наслідками даного договору приватним
нотаріусом Білоцерківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 23.11.2012 р.
було видано ОСОБА_1 свідоцтво про право
на спадщину за законом на квартиру
АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 - на квартиру АДРЕСА_2,
грошові вклади були поділені між
спадкоємцями порівну . Однак, нотаріус
ОСОБА_4 відмовила ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
оформленні спадщини на вищевказану
земельну ділянку, посилаючись на
відсутність державного акта на
земельну ділянку та реєстрації права
власності на неї за померлим ОСОБА_3
Позивачка ОСОБА_1 просила суд визнати
за нею право власності в порядку
спадкування за законом на земельну
ділянку площею 0,1636 га, кадастровий
номер :03:024:0012, цільове призначення
- для будівництва та обслуговування
жилого будинку, розташовану в АДРЕСА_5,
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 р. її батька
ОСОБА_3.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та
її представник адвокат ОСОБА_5 не
з»явилися, направили до суду заяви про
розгляд справи за їхньої відсутності,
позовні вимоги підтримали у повному
обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове
засідання також не з»явилася, від неї
до суду надійшла заява про визнання
позову у повному обсязі та розгляд
справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позов
обґрунтований і підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3.

З матеріалів спадкової справи № 232011 р.,
заведеної після його смерті приватним
нотаріусом Білоцерківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
вбачається, що заповіту ОСОБА_3 не
залишив, його спадкоємцями першої
черги за законом є доньки ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, які в установленому законом
порядку прийняли спадщину після смерті
батька і 23 листопада 2012 року підписали
між собою договір про поділ спадщини.
За наслідками даного договору
нотаріусом ОСОБА_4 23.11.2012 р. було видано
ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину
за законом на квартиру АДРЕСА_1, а
ОСОБА_2 - на квартиру АДРЕСА_2, грошові
вклади були успадковані ними порівну
а.с.20-74

Суд встановив, що нотаріус ОСОБА_4
23.11.2012 р. відмовила ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
оформленні їх спадкових прав на
земельну ділянку площею 0,1636 га,
кадастровий номер :03:024:0012, цільове
призначення - для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
розташовану в АДРЕСА_5, з тих підстав,
що у спадкодавця ОСОБА_3 відсутній
державний акт на право власності на
дану земельну ділянку.

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з
умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець,
який бажає прийняти спадщину, але на
час відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи
вбачається, що позивачка ОСОБА_1 є
спадкоємицею за законом після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. її батька ОСОБА_3, на
протязі шести місяців з дня відкриття
спадщини вона подала до нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини, а
тому вважається такою , що прийняла
спадщину на підставі ст.1270 ЦК України.

Іншим спадкоємцем, що прийняв спадщину
, є відповідачка ОСОБА_2, сестра
позивачки. Сторони по спільній згоді
уклали договір про поділ спадщини та
отримали свідоцтва про право на
спадщину на квартири та грошові вклади.

По справі встановлено, що земельна
ділянка площею 0,1636 га, кадастровий
номер :03:024:0012, цільове призначення
- для будівництва та обслуговування
жилого будинку, розташована в АДРЕСА_5,
була придбана ОСОБА_3 у власність на
підставі договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 29 грудня 2005 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Білоцерківського районного
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрованого в реєстрі за № 7055
а.с.9-10

На підставі цієї цивільно-правової
угоди землевпорядною організацією на
ім.»я ОСОБА_3 було оформлено
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯГ № 9151877,
земельній ділянці присвоєно
кадастровий номер :03:024:0012, однак,
за життя ОСОБА_3 даний державний акт не
пройшов державної реєстрації в
органах Державного земельного
кадастру.

При вирішенні спору суд виходить
з наступного.

Відповідно до ст..1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
за № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування», право власності на
земельну ділянку переходить до
спадкоємців за загальними правилами
спадкування /зі збереженням її
цільового призначення/ при
підтвердженні цього права спадкодавця
державним актом на право власності на
землю або іншим правовстановлюючим
документом.

Відповідно до ст.125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст.126 ЗК України право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, визначених ч.2 цієї статті.

А за ч.2 ст.126 ЗК України, право власності
на земельну ділянку, набуту у власність
із земель приватної власності без
зміни її меж, цільового призначення,
посвідчується: цивільно-правовою
угодою щодо відчуження земельної
ділянки; свідоцтвом про право на
спадщину.

Відповідно до п.23 наведеної вище в
рішенні Постанови Пленуму Верховного
Суду України, у разі відмови нотаріуса
в оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є
перехід прав та обов»язків спадщини
від фізичної особи, яка померла
спадкодавця, до інших осіб
спадкоємців.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять всі права та
обов»язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Як вказано вище, спадкоємець ОСОБА_1
позбавлена на даний час можливості
оформити спадщину на вищевказану
земельну ділянку після смерті батька
ОСОБА_3, через те, що державний акт на
право власності на цю земельну ділянку
не пройшов державної реєстрації за
життя спадкодавця.

Переоформлення державного акта і його
реєстрація при спадкуванні права
власності на земельну ділянку,
відповідно до вимог ст.1299 ЦК України та
ст. 125 ЗК України, є обов'язковою
процедурою для набуття права власності
на цю земельну ділянку.

А оскільки нотаріусом було відмовлено
позивачці у видачі свідоцтва про право
на спадщину , то суд вважає за можливе
визнати за нею право власності в
порядку спадкування за законом після
померлого батька ОСОБА_3 на земельну
ділянку площею площею 0,1636 га,
кадастровий номер :03:024:0012, цільове
призначення - для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
розташовану в АДРЕСА_5, оскільки інший
порядок для набуття позивачкою права
на вказану земельну ділянку
законодавством не визначений.

Керуючись ст.ст.1216,1218, 1225, 1261,1268, 1269,1270,
1274,1299 ЦК України, ст.ст.125,126 ЗК України,
ст.ст.10,60,79,88, 174, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку площею 0,1636 га,
кадастровий номер :03:024:0012, цільове
призначення - для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
розташовану за адресою АДРЕСА_5, в
порядку спадкування за законом після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року батька
ОСОБА_3

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя Л. М. Кошель