Справа № 333/4735/13ц
Комунарський районний суд м.
Запоріжжя у складі: головуючого судді
Боровікової А.І., при секретарі Мікові
П.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа - Регіональне
відділення АТ «ОТП Банк» про стягнення
У червні 2013р. позивач звернувся до суду
з вищезазначеним позовом, вказавши, що
21.01.2008 р. між відповідачем ОСОБА_2 та
третьою особою ЗАТ «ОТП Банк» був
укладений кредитний договір про
надання кредитної лінії № Crl-SME204/016/2008,
відповідно до якого Банк надав
відповідачу ОСОБА_2 кредит на споживчі
цілі - у сумі 150 000 грн. на строк до 20.01.2017
Відповідно до умов вищевказаного
договору, за користування Кредитом,
наданим у рамках кредитної лінії,
відповідач ОСОБА_2 зобов'язався
сплачувати Банку відповідну плату в
порядку та на умовах зазначених у
пункту 1.4. Кредитного договору.
Фінансовими поручителями відповідача
ОСОБА_2, згідно із Договорами поруки №
SR-SME204/016/2008/1 та SR-SME204/016/2008/2 від 21.01.2008 р.
виступили його батьки - відповідачі
Відповідно до статті 1 цих Договорів
поруки, відповідач ОСОБА_3 та
відповідач ОСОБА_4 зобов'язалися
відповідати як солідарні боржники за
повне та своєчасне виконання
відповідачем ОСОБА_2 його боргових
зобов'язань перед Банком за Кредитним
договором у повному обсязі таких
Мати позивача ОСОБА_5 погодилася стати
майновим поручителем відповідача
ОСОБА_2 та 21.01.2008 р. уклала з Банком
Договір іпотеки № РМ-SME204/016/2008,
предметом якого стала належна їй на
праві власності двокімнатна квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до статті 6 Договору іпотеки
сторони цього Договору - ОСОБА_5 та Банк
встановили договірний порядок
звернення стягнення на предмет
іпотеки, тобто у разі виникнення
Іпотечного випадку, передбаченого п.6.1.
Договору іпотеки, право власності на
предмет Іпотеки переходить від матері
позивача ОСОБА_5 до Банку.
До серпня 2012 року відповідач ОСОБА_6
своєчасно та у повному обсязі
виконував свої договірні зобов'язання
перед Банком, але щомісячний платіж у
вересні 2012 р. він відмовився платити,
мотивувавши це тим, що у нього відсутні
грошові кошти для погашення кредиту.
Фінансові поручителі - відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також відмовилися
виплачувати Кредит у зв'язку з
матеріальними труднощами.
Наприкінці вересня 2012 року мати
позивача ОСОБА_5 отримала від Банку
Іпотечне повідомлення з вказівкою про
загальну суму боргових зобов'язань
відповідача ОСОБА_2 та граничний строк
їх погашення. У повідомленні
зазначалось, що у випадку непогашення
боргових зобов'язань відповідача
ОСОБА_2 у встановлений строк, право
власності на предмет іпотеки
переходить від неї до Банку в день
наступний за останнім днем строку
погашення боргових зобов'язань,
вказаному у цьому повідомленні.
Мати позивача звернулася до
відповідачів з проханням погасити
наявну у них заборгованість перед
Банком за Кредитним договором, але
відповідачі, посилаючись на
матеріальні труднощі, категорично
відмовилися погашати борг перед
У зв'язку з тим, що мати позивача на той
час не працювала і не мала фінансової
платоспроможності виконати договірні
зобов'язання відповідача ОСОБА_2, вона
на початку жовтня 2012 року звернулася із
письмовою заявою до Банку, в якій
попросила прийняти виконання боргових
зобов'язань відповідача ОСОБА_2 іншою
особою, а саме - позивачем ОСОБА_1,
починаючи з жовтня 2012 року по момент
встановлення її платоспроможності.
Звернутися до відповідача ОСОБА_2 з
пропозицією про виконання його
грошового зобов'язання перед Банком
іншою особою, мати позивача не змогла,
тому що на момент подання її заяви у
Банк він знаходився у розшуку та
встановити його місцезнаходження не
виявилося можливим.
Таким чином зазначає позивач у позові,
він, отримавши згоду Банку на заміну
боржника у зобов'язанні, починаючи з
09.10.2012 р. по 29.03.2013 р. виконував грошові
обов'язки за відповідача ОСОБА_2, а
тому набув право кредитора вимагати
сплати грошових коштів, що були внесені
за його рахунок (копії квитанцій з
Банку № 121, № 27, № 41, № 117 додаються до
позовної заяви). Загальна сума
сплачених позивачем грошових коштів
Посилаючись на п. 1.2. Договорів поруки,
позивач зазначає, що відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідають за
порушення зобов'язань за Кредитним
договором як солідарні боржники.
Неодноразові вимоги позивача до
відповідачів щодо повернення йому
грошових коштів за виконання
договірного зобов'язання відповідача
ОСОБА_2 перед Банком не дали ніякого
результату, тому позивач просить суд
стягнути солідарно з відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на його користь
грошові кошти за виконання обов'язку
боржника за Кредитним договором на
У судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
у повному обсязі, надав суду
пояснення, аналогічні викладеним у
позовній заяві, просив суд
Відповідачка ОСОБА_4 у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала
повністю, суду пояснила, що вона
надавала грошові кошти матері позивача
ОСОБА_5 для розрахування з Банком за
кредитним договором, який був
укладений з Банком її сином
відповідачем ОСОБА_2
До судового засідання 04.04.2014р.
відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4,
представник третьї особи АТ „ОТП Банк"
не з"явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені у встановленому
законом порядку, про причини неявки суд
Керуючись ст. 169 ЦПК України, суд вважає
можливим розглянути справу у
відсутності відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_4 та представника третьої особи
Представник відповідача ОСОБА_3 -
адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав у повному
обсязі, суду пояснив, посилаючись на
положення ч. 1 ст. 511, ч. 1 ст. 527 ЦК
України, що зобов'язання сторін за
Кредитним договором повинні
виконуватися особисто кредитором
(Банком) та боржником відповідачем
ОСОБА_2 або поручителями -
відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як
солідарними боржниками. Відповідні
договірні зобов'язання не створюють
жодного обов'язку щодо їх виконання для
будь-якої третьої особи, в тому числі й
для позивача та Іпотекодавця.
Далі, посилаючись на положення ч. 1 ст.
528 ЦК України, зазначив, що Боржником за
зобов'язаннями з повернення та оплати
кредиту, в силу положень Кредитного
договору та приписів ст. 1054 ЦК України,
є відповідач ОСОБА_2 Солідарними
боржниками за Кредитним договором з
моменту порушення зобов'язання
відповідачем ОСОБА_2 відповідно до
вимог ст. 554 ЦК України, є також
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Оскільки
жоден із солідарних боржників не
покладав на позивача та не
уповноважував його на виконання
зобов'язань за Кредитним договором (в
тому числі прострочених), відповідні
зобов'язання виконувалися позивачем
з жовтня 2012 року по березень 2013 року за
відсутності згоди боржника.
Вважає, що згоду Іпотекодавця (матері
позивача) на виконання позивачем
прострочених зобов'язань за Кредитним
договором не можна розцінювати як
згоду боржника, оскільки, на відміну
заставодавець/іпотекодавець
відповідає перед кредитором за
основним зобов'язанням винятково в
межах вартості предмета
застави/іпотеки і тому не є солідарним
боржником. Далі зазначив, що позивач не
має речових та будь-яких інших прав
(право оренди, право застави тощо), що
випливають із Закону або правочинів, на
майно боржника - відповідача ОСОБА_2 за
Кредитним договором. Так само позивач
не має наведених вище прав на майно
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є
поручителями відповідача ОСОБА_2 за
зобов'язаннями за Кредитним договором
(солідарними боржниками).
Таким чином, Позивач не має ризиків
(небезпеки) втратити відповідні права
на майно боржника (солідарних
боржників - відповідачів) внаслідок
звернення кредитором (Банком)
стягнення на таке майно. Отже, вважає
представник відповідача, позивач не
набув права кредитора у зобов'язанні
Відповідачів за Кредитним договором,
що було ним частково виконано без
їхньої згоди, у відповідності до ч. 3 ст.
528, ст.ст. 512 - 519 ЦК України. Також, у
матері Позивача (Іпотекодавця)
відсутні будь-які права на майно
Відповідачів у справі, які вона
ризикувала б втратити у зв'язку зі
зверненням Банком стягнення та таке
майно, а в самого Позивача відсутні
відповідні права на майно
Іпотекодавця. Приймаючи до уваги
наведені вище обставини, твердження
позивача про те, що до нього в порядку
та на умовах визначених ч. 3 ст. 528, п. 4 ч. 1
ст. 512 ЦК України, перейшли права
кредитора у зобов'язанні за Кредитним
договором є хибними. Крім того,
зазначив представник відповідача,
позивач не виконав у повному обсязі
зобов'язання за Кредитним договором, що
мало б наслідком його припинення, а
лише частково здійснив погашення суми
виданого Банком Відповідачу ОСОБА_2
кредиту. Оскільки Позивачем лише
частково виконано обов'язок
Відповідача-1 за Кредитним договором
(зобов'язання за яким не припинилися)
він не має підстав заявляти про заміну
кредитора у зобов'язанні та, як
наслідок пред'являти зворотні вимоги -
про стягнення з Відповідача-1 оплачених
коштів. Просив суд у задоволенні позову
Вислухавши пояснення сторін, свідка,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено:
21.01.2008 року між Відповідачем ОСОБА_2 та
третьою особою ЗАТ «ОТП БАНК»
(правонаступником якого за Договором є
ПАТ «ОТП БАНК) було укладено договір
про надання кредитної лінії № Crl-SME
Відповідно до умов вказаного вище
Кредитного договору, Банк надав
Відповідачу ОСОБА_2 кредит у сумі 150 000
грн. строком до 20.01.2017 р., , а Відповідач
ОСОБА_2 прийняв на себе зобов'язання з
повернення отриманих у позику грошових
коштів та оплати відсотків в порядку та
на умовах, визначених пунктом 1.4.
частини № 2 Кредитного договору.
В забезпечення виконання
позичальником власних зобов'язань за
Кредитним договором між Банком та
Відповідачем ОСОБА_3 та Відповідачем
ОСОБА_4 були укладені, відповідно,
Договір поруки № SR-SME 204/016/2008/1 від 21.01.2008
р. та Договір поруки № SR-SME 204/016/2008/2 від
Крім того, виконання відповідачем
ОСОБА_2 зобов'язань за Кредитним
договором додатково було забезпечено
Договором іпотеки № РМ-SME 204/016/2008 від
21.01.2008 р., посвідченим приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстрованим у реєстрі за № 413 (№ 414).
Вищезазначений Договір іпотеки було
укладено між кредитодавцем
(іпотекодержатель) та ОСОБА_5
(іпотекодавець) з приводу наступного
наданого у заставу (іпотеку) нерухомого
майна - квартири, загальною площею 44,08
кв.м., що знаходиться за адресою:
В період з жовтня 2012 р. по березень 2013 р.
позивачем, який є сином іпотекодавця
ОСОБА_5, було здійснено за власний
рахунок часткове виконання зобов'язань
Відповідача ОСОБА_2 за Кредитним
договором, а саме: було проведено через
касу Банку наступні платежі:
- 09.10.2012 року - на суму 10 041,00 грн.;
- 29.11.2012 року - на суму 6 869,00 грн.;
- 30.01.2013 року - на суму 6 871,00 грн.;
- 29.03.2013 року - на суму 6 931,00 грн.
Отже, Позивач звернувся до суду із
позовом до відповідачів про стягнення
з них солідарно 30 712 грн., оскільки
вважає, що у зв'язку із наведеними вище
обставинами він набув права кредитора
у зобов'язанні за Кредитним договором.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 511 ЦК
України, боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.
Відповідно ч. 1 ст. 527 ЦК України,
зобов'язання не створює обов'язку для
Таким чином, зобов'язання сторін за
Кредитним договором повинні
виконуватися особисто кредитором
(Банком) та боржником - відповідачем
ОСОБА_2 або поручителями -
відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як
солідарними боржниками.
Відповідні договірні зобов'язання не
створюють жодного обов'язку щодо їх
виконання для будь-якої третьої особи,
в тому числі й для Позивача та
Згідно вимог ч. 1 ст. 528 ЦК України,
виконання обов'язку може бути
покладено боржником на іншу особу, якщо
з умов договору, вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства
або суті зобов'язання не випливає
обов'язок боржника виконати
зобов'язання особисто. У цьому разі
кредитор зобов'язаний прийняти
виконання, запропоноване за боржника
Боржником за зобов'язаннями з
повернення та оплати кредиту, в силу
положень Кредитного договору та
приписів ст. 1054 ЦК України, є відповідач
ОСОБА_2 Солідарними боржниками за
Кредитним договором з моменту
порушення зобов'язання відповідачем
ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. 554 ЦК
України, є також відповідачі ОСОБА_3 та
Оскільки жоден із солідарних боржників
не покладав на позивача ОСОБА_1 та не
уповноважував його на виконання
зобов'язань за Кредитним договором (в
тому числі прострочених), відповідні
зобов'язання виконувалися позивачем з
жовтня 2012 р. по березень 2013 р. за
відсутності визначених Законом
підстав - згоди боржника.
Згоду Іпотекодавця (матері позивача)
на виконання позивачем прострочених
зобов'язань за Кредитним договором не
можна розцінювати як згоду боржника,
оскільки, на відміну від поручителів,
заставодавець/іпотекодавець
відповідає перед кредитором за
основним зобов'язанням винятково в
межах вартості предмета
застави/іпотеки і тому не є солідарним
Так, згідно роз'яснень, наданих Вищім
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у пункті 23 Постанови Пленуму № 5
від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають з
кредитних правовідносин» - «При
вирішенні спорів за участю майнових
поручителів суди мають виходити з того,
що відповідно до статті 11 Закону
України «Про заставу», статей 1, 11
Закону України «Про іпотеку» майновий
поручитель є заставодавцем або
іпотекодавцем. Відповідно до статті 546
ЦК застава (іпотека) та порука є різними
видами забезпечення, тому норми, що
регулюють поруку (статті 553- 559 ЦК) не
застосовуються до правовідносин
кредитора з майновим поручителем,
оскільки він відповідає перед
заставо/іпотекодержателем за
виконання боржником основного
зобов'язання винятково в межах
вартості предмета застави/іпотеки.
У зв'язку із цим солідарна
відповідальність боржника та
майнового поручителя нормами ЦК не
Відповідно до ч. 2 ст. 528 ЦК України, інша
особа може задовольнити вимогу
кредитора без згоди боржника виключно
у разі небезпеки втратити право на
майно боржника (право оренди, право
застави тощо) внаслідок звернення
кредитором стягнення на це майно. У
цьому разі до іншої особи переходять
права кредитора у зобов'язанні і
застосовуються положення статей 512 - 519
Приймаючи до уваги вищенаведене, суд
приходить до висновку, що позивач не
має речових та будь-яких інших прав
(право оренди, право застави тощо), що
випливають із Закону або правочинів, на
майно боржника - відповідача ОСОБА_2 за
Кредитним договором. Так само позивач
не має наведених вище прав на майно
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є
поручителями боржника - відповідача
ОСОБА_2 за зобов'язаннями за Кредитним
договором (солідарними боржниками).
Таким чином, позивач не має ризиків
(небезпеки) втратити відповідні права
на майно боржника (солідарних
боржників - відповідачів) внаслідок
звернення кредитором (Банком)
стягнення на таке майно.
В позивача, на момент здійснення оплати
за Кредитним договором, були відсутні
встановлені Законом виключні підстави
для задоволення вимог кредитора та
виконання зобов'язань за договором без
згоди боржника - відповідача ОСОБА_2
або поручителів Відповідачів ОСОБА_3 та
Отже, суд дійшов висновку, що позивач не
набув права кредитора у зобов'язанні
Відповідачів за Кредитним договором,
що було ним частково виконано без
їхньої згоди, у відповідності до ч. 3 ст.
528, ст.ст. 512 - 519 ЦК України.
Крім того, суд вважає, що у матері
позивача ОСОБА_5 (Іпотекодавця) також
відсутні будь-які права на майно
Відповідачів у справі, які вона
ризикувала б втратити у зв'язку зі
зверненням Банком стягнення та таке
майно, а в самого позивача відсутні
відповідні права на майно
Приймаючи до уваги наведені вище
обставини, суд приходить до висновку,
що твердження позивача про те, що до
нього в порядку та на умовах визначених
ч. 3 ст. 528, п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України,
перейшли права кредитора у
зобов'язанні за Кредитним договором є
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України,
кредитор у зобов'язанні може бути
змінений іншою особою внаслідок,
зокрема, виконання обов'язку боржника
Відповідно до ст. 599 ЦК України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.».
Позивач не виконав у повному обсязі
зобов'язання за Кредитним договором, що
мало б наслідком його припинення, а
лише частково здійснив погашення суми
виданого Банком відповідачу ОСОБА_2
кредиту, при цьому, право на зворотну
вимогу (регрес), набуваються лише з
моменту припинення зобов'язання його
повним виконанням. Отже, суд вважає, що
тільки особа, яка у повному обсязі
виконала обов'язок боржника
(солідарний обов'язок боржників)
набуває право на зворотну вимогу
(регрес) - тобто права кредитора. У
випадку часткового виконання
зобов'язань боржника, права кредитора
переходять до особи-виконавця не
раніше часу їх повного припинення
Відповідно до ст. 60 ЦК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу власних вимог і заперечень.
Приймаючи до уваги вищенаведене, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню за недоведеністю.
На підставі вищезазначеного, керуючись
ст.ст. 511, 512, 517, 527, 528, 546, 554, 559 ЦК України,
п. 23 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають з
кредитних правовідносин», ст.ст. 212-214
У задоволенні позовних вимог
На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного
суду Запорізької області через
Комунарський районний суд м.
Запоріжжя протягом десяти днів з дня
Суддя