Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2014 року Шевченківський
районний суд м.Запоріжжя у складі
головуючого судді Галущенко Ю.А.,при
секретарі Вертелецькому М.О.,розглянув
у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми
боргу,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2014 р.ОСОБА_1звернувся до суду з
позовом про стягнення боргу за
договором позики, в якому зазначає, що
18.05.2011 р.між ним та відповідачкою ОСОБА_2
був укладений договір позики,за яким
остання в день укладання договору
отримала грошові кошти в сумі 25000
гривень, що відповідачка підтвердила
власним підписом у договорі позики,
повернення суми боргу сторони договору
обумовили строком до 18.03.2012 р.

Оскільки у визначений договором позики
строк відповідачка добровільному
порядку суму боргу не
повернула,порушені його майнові права.

Посилаючись на те,що укладання з
відповідачкою договору позики та
отримання нею грошей у вказаному вище
розмірі підтверджується підписаним
сторонами договором,в відповідач суму
боргу не повернула,прострочила
виконання грошового зобов*язання з
18.03.2012 р.до 17.01.2014 р.,позивач просить суд
стягнути з відповідачки на його
користь суму боргу 25000 гр.з
нарахованими 3% річних за 671 день
прострочення 1378 гр.77 коп.,витрати по
оплаті судового збору 264 гр.

В судовому засіданні позивач заявлені
вимоги підтримав та пояснив,що договір
позики між сторонами був укладений на
прохання відповідачки,яка потребувала
грошей на весілля,в письмовій формі та
підтверджений договором, в якому
зазначена сума позики та строк її
повернення,бланк договору та всі
відомості у нього заповнила особисто
відповідачка.Позивач у встановлений
договором позики строк добровільного
виконання зобов*язання від
відповідачки не отримав,чим порушені
його майнові права.Просив суд позов
задовольнити в повному обсязі,
стягнути з відповідачки на його
користь суму боргу 25000 гр.з
нарахованими 3% річних за 671 день
прострочення 1378 гр.77 коп.,витрати по
оплаті судового збору 264 гр.

В процесі розгляду справи представник
відповідачки адвокат ОСОБА_4проти
позову заперечував в повному обсязі та
пояснив,що договір позики між ОСОБА_2та
ОСОБА_1не укладався та гроші по ньому
відповідачка не отримувала.В певний
період часу ОСОБА_2перебувала у
трудових відносинах з ОСОБА_1та
отримувала обігові кошти на виконання
службових завдань,що не було жодним
чином зафіксовано.18.05.2011 р.договір нею з
позивачем не укладався і бланк
договору вона не заповнювала, від свого
імені договір ОСОБА_2не підписувала.До
початку розгляду справи судом до
правоохоронних органів ОСОБА_2не
зверталась.Просив у позові відмовити в
повному обсязі.

В судове засідання відповідачка
ОСОБА_2та її представник адвокат ОСОБА_4
не з*явилися з невідомих
причин,викликалися шляхом направлення
судових повісток,які отримали особисто
та завчасно.

Про зміну свого місця
проживання(перебування)під час
судового провадження ,причини неявки у
судове засідання не повідомили.

Відповідно до ст.74,76,77 ЦПК України
відповідачка та її представник
вважаються такими,що повідомлені
належним чином та не з*явилися в судове
засідання без поважних причин.

Відповідно до ст.169 ЦПК України суд
розглянув справу без їхньої участі.

Всебічно вивчивши обставини
справи,заслухавши пояснення позивача
та представника відповідача,
дослідивши надані письмові докази у
сукупності,суд дійшов висновку,що
позов заявлений обгрунтовано і
підлягає задоволенню на підставі
встановлених фактичних обставин
справи та відповідних їм
правовідносин.

Як передбачено ст.11 ЦК України,
підставою виникнення цивільних
правовідносин є, зокрема, правочини.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.208,ст.1046,ч.2 ст.1047
ЦК України,договір між фізичними
особами на суму,яка в 20 і більше разів
перевищує розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян,може бути
укладений в письмовій формі,шляхом
видачі розписки або іншого
документу,внаслідок чого між сторонами
виникає грошове зобов*язання.

За змістом ст.525,526,629 ЦК України
зобов*язання має виконуватись належним
чином з забороною односторонньої
відмови від виконання умов договору.

З матеріалів справи суд встановив,що
18.05.2011 р.між позивачем ОСОБА_1та
відповідачкою ОСОБА_2був укладений
договір позики,оформлений в письмовій
формі,в якому вказано,що в порядку та на
умовах,визначених цим
договором,позикодавець ОСОБА_1передає
позичальнику ОСОБА_2 грошові кошти в
сумі 25000 гр.готівкою безпосередньо при
підписанні цього договору,позика є
безпроцентною.

Позичальник зобов*язується до 18.03.2012
р.повернути борг в повному обсязі,його
повернення розпочне з 18.06.2011
р.щомісячними платежами по 2500
гр.,повернення позики(її
частини)підтверджується розпискою
Позичальника.

Наданий позивачем на підтвердження
факту виникнення між ним та
відповідачкою грошового зобов*язання
договір позики в оригіналі є письмовим
доказом, що відповідає положенням ст.57
ЦПК України.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції
України ,до основних засад судочинства
віднесено змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і в доведенні перед судом їх
переконливості. Про необхідність
урахування зазначених конституційних
положень судам роз*яснено в п.13
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 5 «Про підготовку цивільних
справ до судового розгляду».

На час розгляду справи достовірність
вказаного вище договору відповідачем
не спростована.

З наведеного суд встановив, що між
позивачем та відповідачкою виникли
правовідносини,які регулюються
нормами Цивільного Кодексу України про
грошові зобов*язання.

Як передбачено ст.1049 ЦК України,
позичальник зобов*язаний повернути
позикодавцю позику в строк і в порядку,
встановленому договором.

Строк повернення грошових коштів
відповідачкою безсмертною
Я.С.позикодавцю ОСОБА_1в розписці
встановлений до 18.03.2012 р.

На час розгляду справи відповідачкою
не надано доказів про те, що гроші нею
повністю або частково повернуті.

Крім того,відповідно до ст.625 ЦК
України,боржник,який прострочив
виконання грошового зобов*язання,на
вимогу кредитора зобов*язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення ,а також три проценти
річних від простроченої суми,якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивачем нараховані три проценти
річних на суму боргу 1378 гр.77 коп.(з
розрахунку 3%/365 днів року*25000 гр.*671 днів
прострочення),вказаний розрахунок
відповідає вимогам закону та не
спростований відповідачкою.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об*єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого
значення.Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо ,а також достатність і
взаємний зв*язок доказів в їх
сукупності.

Частиною 3 ст.10,ст.60 ЦПК України
обов*язок доведення обставин, на які
вони посилаються як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених законом, покладено на
сторони.

Відповідачкою у спростування наданих
позивачем доказів про укладання
договору позики ,суми боргу,строків
повернення суми боргу,її
розрахунку,наявності між нею та
позивачем інших,ніж
грошове,зобов*язань, жодного доказу
суду не надано.

Аналізуючи наведене суд встановив
передбачені законом підстави для
стягнення з відповідачки суми боргу за
договором позики з урахуванням 3%
річних в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, на
користь позивача підлягають стягненню
витрати на оплату судового збору 264
гр.,які підтверджені квитанцією.

На підставі ст.11,208,525,526,533 ч.2,629,ст.1046,ч.2
ст.1047,1049 ЦК України,ст.3,10,11,57,60,88,212-215,218
ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, паспорт серія
НОМЕР_3, ІПН НОМЕР_1,на користь
ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія
НОМЕР_4,виданий 19.02.2000 р.Шевченківським
РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій
області,ІПН НОМЕР_2, суму боргу за
договором позики 25000 гривень ,3% річних
1378 гр.77 коп., витрати на оплату судового
збору 264 гривні, а всього стягнути
26642(двадцять шість тисяч шістьсот сорок
дві)гривні 77 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
через Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подання апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Ю.А.Галущенко