________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/1354/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2014 року

Київський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - судді Коваленко О.Б.,

за участю - секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «ЕК
Одесаобленерго», третя особа - Державна
інспекція з енергетичного нагляду за
режимами споживання електричної та
теплової енергії в Одеській області,
про визнання дій незаконними,
зобов'язання відновити становище,
стягнення матеріальної і моральної
шкоди,

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ВАТ «ЕК Одесаобленерго»,
просить визнати незаконними дії
відповідача стосовно обмеження права
на користування електроенергією,
зобов'язати відповідача відновити
становище, яке існувало до порушення
права, шляхом демонтажу обмежувального
пристрою, та стягнути з відповідача
матеріальні збитки у розмірі 670
гривень та моральну шкоду у розмірі 5000
гривень.

Позивачка посилається на те, що
згідно договору купівлі-продажу
нерухомого майна від 10.05.1995 року вона
придбала житловий будинок АДРЕСА_1. В
тому ж році енергопостачальною
організацією на ім'я позивачки було
відкрито особистий рахунок - НОМЕР_1 та
надано розрахункову книжку для сплати
за спожиту електроенергію. Тоді ж було
встановлено новий електролічильник
струмом 10/40 А замість застарілого
лічильника, яким користувалися
попередні власники мого будинку. Таким
чином, на протязі 17 років позивачка
споживає електричну енергію та
регулярно за це сплачує. 15.06.2012 року з
ініціативи Південного РЕМ позивачці
було замінено електролічильник на
більш потужний максимальним струмом 60
А, про що свідчить технічний паспорт
від 15.06.2012 року. Одночасно з цим, без
будь-якої згоди з боку позивачки, було
встановлено дообліковий автоматичний
вимикач номінальним струмом 25 А. Як
виявилося в подальшому, цей вимикач за
своїм призначенням є обмежувальним
пристроєм, який істотно зменшив
величину потужності, яку позивачка
може споживати, до 5 кВт, що є занадто
мало, виходячи з кількості наявних
струмоприймачів. На теперішній час
позивачка позбавлена можливості
користуватися своїми електричними
приладами за власним бажанням.
Позивачка неодноразово зверталась до
відповідача з проханням відновити
становище, яке існувало до порушення її
права споживати електроенергію в
необхідних обсягах, шляхом демонтажу
обмежувального пристрою. У всіх
відповідях її було запропоновано
отримати технічні умови. Позивачка
просить позов задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнає в повному обсязі,
вважає їх безпідставними та
необгрунтованими та просить відмовити
ОСОБА_1 в позовних вимог в повному
обсязі.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Вислухавши позивачку,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд вважає позов
таким, що не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено,
що згідно договору купівлі-продажу
нерухомого майна №7137 від 10.05.1995 року
ОСОБА_1 придбала житловий будинок
АДРЕСА_1.

В 1995 енергопостачальною
організацією на ім'я ОСОБА_1 було
відкрито особистий рахунок - НОМЕР_1 та
надано розрахункову книжку для сплати
за спожиту електроенергію.

Відповідно до п. 1.5.36 Правил
улаштування електроустановок: «Для
безпечної установки та заміни
лічильників в мережах напругою до 380 В
повинна передбачатись можливість
відключення лічильника встановленими
до нього на відстані не більше 10 м
комутаційним апаратом або
запобіжниками. Зняття напруги повинне
передбачатись зі всіх приєднаних до
лічильника. Комутаційними апаратами
або запобіжниками обмежується
споживання електричної енергії понад
встановлену дозволену потужність.

Відповідач зазначив, що технічна
документація, яка підтверджує іншу
дозволену потужність в Південному РЕМ
відсутня, так як позивачка за
отриманням технічних умов з метою
збільшення потужності до ВАТ
«Одесаобленерго» не зверталась. П 4
ПКЕЕН визначено, що загальна
потужність не може бути вищою за
потужність, передбачену технічними
умовами чи технічними
характеристиками електромережі
споживача. Вимога визнати дані дії
неправомірними є безпідставними, адже
ПАТ «Одесаобленерго» на підставі
ПКЕЕН, і виконало дії щодо приведення
електроустановки позивача в
відповідності до Правил улаштування
електроустановок.

Щодо відшкодування моральної
(немайнової) та матеріальної шкоди,
заявлені вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч 1 ст.1166 та ч 1 ст. 1167 ЦК
України, передбачено, що у питаннях про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, містяться прямі
вказівки на протиправність поведінки
заподіювача шкоди, як обов'язкову
підставу для настання
відповідальності. Згідно до даних норм
права, цивільно-правова
відповідальність за завдану
матеріальну та моральну шкоду настає
при наявності складу цивільного
правопорушення, а саме: наявність
шкоди; протиправна поведінка
заподіювача шкоди, причинний зв'язок
між ними, вина.

В силу наведеного, позивач має
довести наявність усіх складових
цивільно-правової відповідальності за
завдану матеріальну та моральну шкоду.
Відсутність протиправності в діях
відповідача, виключає настання
відповідальності та відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

Згідно до положень законодавства
України про відшкодування моральної
шкоди, у заяві про відшкодування
моральної шкоди має бути зазначено, в
чому полягає ця шкода, неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
визначаючи розмір шкоди та якими
доказами це підтверджується. Позивачем
не надано належних доказів стосовно
заподіяння моральної шкоди, того,
враховуючи судову практику із справ
про відшкодування моральної шкоди, та
обставину, що правовідносини з приводу
постачання фізичним особам
електричної енергії регулюються ст. ст.
22, 711, 714, 1209, 1210 ЦК України, Законом
України «Про енергетику» та Правилами,
які не передбачають відшкодування
моральної шкоди.

Відносини між виробником і
виконавцем послуг та споживачем у
частині стягнення моральної шкоди
регламентуються нормою спеціального
законодавства, а саме положенням
Закону України «Про захист прав
споживачів". Частина 1 ст. 4 Закону
України " Про захист прав споживачів"
передбачає право споживача на
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди. Позивач не враховує вимоги п. 5
ст. 4 Закону України " Про захист прав
споживачів", з якою споживачі мають
право на відшкодування моральної
(немайнової) шкоди, заподіяною
небезпечною для життя і здоров'я людей
продукцією. Позивач не довів, що дії
ПАТ «Одесаобленерго» були небезпечним
для його життя і здоров'я. Отже, дана
вимога пред'явлена безпідставно,
оскільки Закон чітко визначає умови
компенсації зазначеної шкоди, така
шкода має бути завдана небезпечною для
життя і здоров'я людей продукцією у
випадках передбачених законодавством.
Жодного доказу наявності такої шкоди
позивачем не надано.

Відповідно до роз'яснень, викладених
у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду
від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди», спори
про відшкодування заподіяної фізичній
чи юридичній моральної шкоди
розглядаються, коли право на її
відшкодування безпосередньо
передбачено нормами Конституції або
випливає з її положень та у випадках,
передбачених законодавством, яке
встановлює відповідальність за
заподіяння моральної шкоди, при
порушені, які підпадають під дію Закону
України " Про захист прав споживачів" чи
інших законів, що регулюють такі
зобов'язання і передбачають
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди. Згідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема,
в принижені гідності, престижу або
ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (
в тому числі інтелектуальної), прав
споживачам, інших цивільних справ,
відповідно до п. 4 даної Постанови, у
позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди має бути
зазначена, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями діяльністю
її заподіяно позивачеві, з яких
міркувань він виходив, визначаючи
розмір шкоди та якими доказами це
підтверджується.

Згідно до п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України « Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність і, протиправність діяння її
заподіювана, наявність причинного
зв'язку між шкодою та протиправними
діяннями заподіювача та вини
останнього і її заподіянні. Однак
відповідно до положень законодавства
України про відшкодування моральної
шкоди, позивач не обґрунтує, в чому
полягає ця шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди яка
підлягає стягненню та якими доказами
це підтверджується. Дані докази
відсутні в матеріалах справи, такиим
чином, позивачем не надано доказів в
обгрунтування заявленої матеріальної
та моральної шкоди, не підтверджено
суму, на яку, як стверджує позивач, нею
понесені матеріальні та моральні
страждання, з яких міркувань вона
виходила, визначаючи розмір и, тому
позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільного
процесуального кодексу України та
відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна доказати ті обставини,
на які вона посилається, як на
обґрунтування своїх вимог чи
заперечень.

В обґрунтування своєї позовної
вимоги позивач посилається на
відповідь Держенергонагяду від 27.04.2011
р. в якій зазначено: « Можливою причиною
виникнення високої напруги в лінії
електропередачі та виходу з ладу
побутових електроприладів може бути на
хлист нульового проводу повітряної
лінії 0,4 кВ в прогоні між опорами № 1-2
від трансформаторної підстанції з
причин пориву вітру». Дана вимога є
необгрунтованою, оскільки, по-перше, з
самої відповіді вбачається, що це є
припущенням; по-друге, позивачем не
надано жодного доказу, який
підтверджував перепад напруги 09.04.2011 р.
за адресою: АДРЕСА_1, тому твердження
позивача є лише його власними
припущеннями. Суд критично відноситься
до наданих позивачем накладних від
11.04.2011 р., товарних чеків від 09.04.11 р. та
від 11.04.2011 р., вказані документи не є
належним доказом, оскільки вони не
містить номеру, на товарних чеках
відсутня печать чи штамп, підпис
замовника. З наданих документів не
вбачається прізвище, ім'я, по батькові
адреса особи, яка звернулась за
ремонтом побутових приладів. Вказані
чеки підтверджують проведення
ремонтних робіт побутових приладів, в
свою чергу, не містять висновку
експерта про причину виходу з ладу
побутового приладу. В акті виконаних
робіт від 09.04.2011 р. також відсутні
прізвище, ім'я, по-батькові, адреса
особи, яка звернулась за ремонтом
пральної машини, зазначено: «Ремонт
модуля управлення «Перепад
напряжения», в свою чергу особа, що
проводить ремонт побутової техніки не
є експертом та не може встановлювати
причини з яких вийшов з ладу побутовий
прилад.

Під час розгляду справи було
здійснено судову експертизу, на
вирішення якої ставилось питання: «Чи
можливо, з урахуванням Правил
улаштування електроустановок (ПУЕ),
встановити позивачу дообліковий
обмежувальний пристрій номіналом 50 А
при існуючій прокладці мідного проводу
перетином 6 кв.мм у приміщенні гаражу,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1»
Експерт дійшов висновку щодо
можливості встановлення 50А
автоматичного вимикача не на підставі
замірів перерізу проводів споживача,
як того вимагають ПКЕЕН та було
зазначено у ухвалі суду про
призначення експертизи, а на підставі
замірів електричної мережі
енергопостачальної компанії, а саме
повітряної лінії 16 кв. мм Надаючи
пояснення у судовому засіданні,
експерт підтвердив свою позицію у
справі. Пояснив, що при здійсненні
експертизи не був безпосередньо у
будинку за адресою: АДРЕСА_1. На питання
щодо можливості встановлення
комутаційного апарату номіналом 50А у
даному стані електричних мереж, без
проведення необхідних додаткових
робіт, надання технічних умов,
відповісти завагався.

Суд вважає, що належним доказом
в обгрунтування вимог щодо
встановлення комутаційного апарату
номіналом 50А замість встановленого на
даний час 40А є технічні умови на
приєднання житлового будинку до
електричних мереж або проект
електропостачання житлового будинку.
Зазначені документи не були
представлені позивачем. У свою чергу,
відповідачем неодноразово було
заявлено під час судового розгляду про
готовність розглянути заяву ОСОБА_1
щодо зміни технічних умов, була
висловлена впевненість у можливості
вирішення питання не в судовому
порядку; дана можливість передбачена
нормами діючого законодавства.

Суд приходить до висновку, що
вимоги позивача не є обґрунтованими, і
в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209 ч. 3, 212-215
ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «ЕК
Одесаобленерго», третя особа - Державна
інспекція з енергетичного нагляду за
режимами споживання електричної та
теплової енергії в Одеській області,
про визнання дій незаконними,
зобов'язання відновити становище,
стягнення матеріальної і моральної
шкоди, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подання апеляційної скарги до
Київського районного суду м. Одеси
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя
Коваленко О. Б.