Справа № 2-5646/11
Провадження № 2/712/427/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

25 квітня 2014 року Соснівський районний
суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді
- Токової С.Є.

при секретарі -
ТКАЧ А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк Приватбанк», треті
особи на стороні позивача ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання договору поруки
недійсним, за позовом ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В
И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом
про визнання договору поруки
недійсним, вказуючи, що 17 червня 2008 року
між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» було
укладено кредитно-заставний договір №
СSRКА800000773. За цим кредитним договором
Банк надав позичальникові кредит у
розмірі 5 345,57 доларів США за процентною
ставкою 16,92 річних на придбання
останнім автомобіля на строк до 14.06.2013
року. 17 червня 2008 року між нею та
відповідачем було укладено договір
поруки СSRКА800000773/1. Предметом Договору
поруки є надання поруки поручителем
перед кредитором за виконання ОСОБА_2
зобов'язань за кредитним договором.

Також 04 червня 2009 року було укладено
договір поруки СSRКА800000773/1 між ОСОБА_3 та
відповідачем з тим же самим предметом
та умовами. Відповідно до п. 2 договору
поруки поручитель відповідає перед
кредитором за виконання зобов'язання
за Кредитним договором в тому ж
розмірі, що і боржник включаючи сплату
кредиту, відсотків за користування
кредитом, комісій, винагород, штрафів,
пені та інших платежів, відшкодування
збитків. Згідно пункту 16.1.6. Кредитного
договору процентна ставка становить
16,92 річних, тобто 1,41 % відсотків за
місяць. В той же час пунктом 16 Договору
поруки, укладеного з нею, закріплено
сплату відсотків за користування
кредитом (процентну ставку) в розмірі
1,44 % відсотків за місяць, що складає 17,28
річних. Тобто в договорі поруки
зазначено процентну ставку в більшому
розмірі, ніж в кредитному договорі, що
робить неможливим нести
відповідальність поручителем за
виконання зобов'язання за Кредитним
договором в тому ж розмірі, що і
боржник. Вважає, що договір поруки є
недійсним з моменту його укладання. Про
розбіжності розмірів процентних
ставок стало їй відомо з листа банку
27.09.2010 року. На кредитному договорі не
має жодного її підпису про
ознайомлення з його змістом, даний
договір є двостороннім, також під час
підписання кредитного договору вона
присутня не була. Тому просила суд
визнати договір поруки недійсним.

ПАТ Комерційний банк «Приватбанк»
звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості. 17 червня 2008 року між
ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» було
укладено кредитно-заставний договір №
СSRКА800000773. За цим кредитним договором
Банк надав позичальникові кредит у
розмірі 5 345,57 доларів США за процентною
ставкою 16,92 річних на придбання
останнім автомобіля на строк до 14.06.2013
року.

Ухвалою від 11 грудня 2013 року вказані
справи об»єднані в одне провадження.

В подальшому, 25.04.2014 року ПАТ КБ «
Приватбанк» направив заяву про
залишення позову про стягнення
заборгованості без розгляду.

Ухвалою від 25 квітня 2014 року позов
банку про стягнення заборгованості
залишено без розгляду.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав повністю та просив суд їх
задоволити.

Представники відповідача в судовому
засіданні зустрічний позов не визнали.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

17 червня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ
«Приватбанк» в особі Черкаького
головного регіонального управління
було укладено договір поруки
СSRКА800000773/1, згідно з яким остання є
поручителем за зобов'язаннями ОСОБА_2,
які виникають із умов
кредитно-заставного договору від 17
червня 2008 року.

Згідно з частиною 1 ст. 203 ЦК України,
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства і
його моральним засадам.

За положеннями ч.ч.1,3 ст. 215 ЦК України
підставою для недійсності правочину
є недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч. 1-3,5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу. Якщо недійсність прямо не
встановлена законом, але одна із
сторін або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом,
такий правочин може бути визнаний
судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Як встановлено в судовому засіданні
правочин, який просить визнати
недійсним позивач укладений на
забезпечення укладеного 17 червня 2008
року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк»
кредитно-заставного договору №
СSRКА800000773, за яким Банк надав
позичальникові кредит у розмірі 5 345,57
доларів США за процентною ставкою 16,92
річних на придбання останнім
автомобіля на строк до 14.06.2013 року.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором
боржника за виконання ним свого
обов'язку. Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Як на підставу визнання недійсним
договору поруки ОСОБА_1 посилається
на те, що у кредитно-заставному
договорі розмір процентної ставки
зазначено у значно більшому розмірі,
ніж в договорі поруки, укладеному між
нею та банком, що позбавляє її
можливості нести солідарно
відповідальність з боржником. Крім
того, стверджує, що на момент
укладення договору поруки не було
досягнуто згоди з усіх істотних умов
договору. Про розбіжності розмірів
процентних ставок їй стало відомо з
листа ПАТ КБ «Приватбанк» від 27.09.2010
року. На час укладення договору
поруки не було досягнуто згоди з
усіх істотних умов, а том у договір є
недійсним з моменту його укладення.

Між тим, в судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_1 уклала договір
поруки на забезпечення боргового
зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним
договором. Договір поруки підписаний
нею особисто і даний факт нею не
оспорюється.

На даний час є чинним кредитний
договір між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «
Приватбанк» , який і забезпечений
договором поруки.

Поряд з цим, в судовому засіданні
встановлено, що 11.04.2012 року між
банком та позивальником ОСОБА_2
укладено додаткову угоду № 1 до
кредитного договору, якою
заборгованість по кредитному
договору, яка і снувала на той час
(відсотки, комісія, пеня) зменшено на
3389,13 дол. США, процентну ставку зменшено
до 0,12 % річних, строк погашення кредиту
збільшено до 14.04.2015 року, пеню зменшено
до 0,08% від суми заборгованості в день,
встановлено новий штраф за порушення
нового графіку погашення кредиту в
сумі 3389,13 грн. При цьому, додаткові
угоди до договору поруки не
укладалось, згоди на збільшення
строку сплати кредиту та
встановлення нового розміру штрафу
поручитель ОСОБА_1 не надавала.

Також 28.07.2012 року між банком та
позичальником укладена додаткова № 1
до кредитного договору, якою
заборгованість по кредитному
договору, яка існувала на той час (
відсотки, комісія, пеня) зменшено на
3438, 30 дол. США, процентну ставку
залишено на рівні 0,12 % річних, строк
погашення кредиту залишено до 14.04.2015
року, розмір пені збільшено до 0, 16 % від
суми заборгованості в день,
встановлено новий штраф за
порушення графіка погашення кредиту
в сум і 3438,30 дол. США (графік погашення
також встановлено новий).

За замістом статей 553, 554 ЦК України
поручитель хоч і пов'язаний з
боржником певними зобов'язальними
відносинами, є самостійним суб'єктом у
відносинах з кредитором. Поручитель,
зокрема, має право висувати
заперечення проти кредитора і в
тому разі, коли боржник від них
відмовився або визнав свій борг (ст.
555 ч.2 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а
також у разі зміни зобов'язання без
згоди поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

До припинення договору поруки
призводять такі зміни умов основного
зобов'язання без згоди поручителя, які
призвели або можуть призвести до
збільшення обсягу відповідальності
останнього. Збільшення
відповідальності поручителя внаслідок
зміни основного зобов'язання виникає в
разі: підвищення розміру процентів;
відстрочення виконання, що призводить
до збільшення періоду, за який
нараховуються проценти за
користування чужими грошовими
коштами; установлення (збільшення)
розміру неустойки; встановлення
нових умов щодо порядку зміни
процентної ставки в сторону
збільшення тощо.

Тобто, укладення додаткових угод за
згодою банку та боржника ОСОБА_2, але
без згоди ОСОБА_1 не дає під став для
покладення на останню
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

Таким чином, збільшення обсягу
відповідальності поручителя, без
згоди останнього є підставою для
припинення договору поруки. (Правова
позиція висловлена Верховним Судом
України в Постанові від 25 вересня 2013
року (справа № 6-97 ас 13).

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше
як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу; в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі.

Оскільки в судовому засіданні не
встановлено підстав для визнання
недійсним договору поруки, а
вимога про визнання договору поруки
припиненим не заявлена, суд
приходить до висновку про відмову у
задоволенні позову.

На підставі вище
викладеного, керуючись ст.ст. ст. 3, 10, 11,
60, 88, 213-215, 218, ЦПК України, суд -

В И Р І
Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк Приватбанк», треті
особи на стороні позивача ОСОБА_2.
ОСОБА_3 про вигнання договору поруки
недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Черкаської області
протягом 10 днів. Особи, які брали участь
у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення , можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий :