22-ц/772/1673/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Король О. П.Категорія: 20
Доповідач: Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2014 р. м. Вінниця

колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючої судді: Марчук В.С.,

Суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
заступника прокурора м. Вінниці в
інтересах держави в особі Головного
управління Пенсійного фонду України у
Вінницькій області, Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 18 грудня 2013 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 за участю третьої особи без
самостійних вимог на стороні
відповідача Ленінського відділу ДВС
Вінницького міського управління
юстиції про визнання дійсним договору
купівлі-продажу автомобіля та визнання
права власності на автомобіль, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з даним позовом, мотивуючи вимоги
тим, що 07.06.2012 року ним було придбано у
ОСОБА_3 автомобіль марки TOYOTA PRADO 2.7, 2006
року випуску, тип транспортного засобу:
легковий універсал - В, № шасі (кузова,
рама) НОМЕР_3, реєстраційний номер
НОМЕР_1. Цього ж дня ОСОБА_3 було
передано позивачу даний автомобіль,
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_2,
виданого Вінницьким МРЕВ ДАІ ГУ МВС
України 19.05.2006 року та ключі від
вказаного автомобіля.

07.06.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
складено акт приймання-передачі,
згідно якого відповідач передає, а
позивач приймає у власність
транспортний засіб марки TOYOTA PRADO 2.7, 2006
року випуску, тип транспортного засобу:
легковий універсал - В, № шасі (кузова,
рама) НОМЕР_3, реєстраційний номер
НОМЕР_1.

Також, сторонами було виконано умови
договору, що полягали у проведенні
розрахунків за продаж автомобіля, а
саме проводився розрахунок по
кредитному договору №62 від 19.05.2006 року,
який надавався під купівлю вказаного
транспортного засобу.

Однак, переоформити право власності на
автомобіль марки TOYOTA PRADO 2.7, 2006 року
випуску, тип транспортного засобу:
легковий універсал - В, № шасі (кузова,
рама) НОМЕР_3, реєстраційний номер
НОМЕР_1 в органах ДАІ позивачу не
вдалось через накладення арешту на
автомобіль постановою Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції від 26.09.2012 року.

Позивач повністю розрахувався з
відповідачем, проте ОСОБА_3 не визнає
право власності ОСОБА_2. на автомобіль і
відмовляється зняти автомобіль з
обліку, що і стало причиною звернення
до суду.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 18 грудня 2013 року
позов було задоволено. Визнано дійсним
договір купівлі-продажу автомобіля
марки TOYOTA PRADO 2.7, 2006 року випуску, тип
транспортного засобу: легковий
універсал - В, № шасі (кузова, рама)
НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1,
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 07.06.2012
року. Визнано за ОСОБА_2 право власності
на автомобіль марки TOYOTA PRADO 2.7, 2006 року
випуску, тип транспортного засобу:
легковий універсал - В, № шасі (кузова,
рама) НОМЕР_3, реєстраційний номер
НОМЕР_1. Скасовано арешт, накладений
26.09.2012 року постановою державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції на майно, а саме: автомобіль
марки TOYOTA PRADO 2.7, 2006 року випуску, тип
транспортного засобу: легковий
універсал - В, № шасі (кузова, рама)
НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Заступник прокурора м. Вінниці в
інтересах держави в особі Головного
управління Пенсійного фонду України у
Вінницькій області, Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області
оскаржив дане рішення в апеляційному
порядку, так як вважає, його незаконним
та необґрунтованим, а також суд неповно
з'ясував обставини, що мають значення
для справи.

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог повністю.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обгрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, вважає що апеляційну скаргу
слід задовольнити у зв`язку з
наступним.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин на які сторони посилаються, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Так, судом першої інстанції було
встановлено, що 07.06.2012 року позивачем
було придбано у ОСОБА_3 автомобіль
марки TOYOTA PRADO 2.7, 2006 року випуску, тип
транспортного засобу: легковий
універсал - В, № шасі (кузова, рама)
НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Цього ж дня ОСОБА_3 було передано
позивачу автомобіль, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_2, виданого Вінницьким МРЕВ ДАІ ГУ
МВС України 19.05.2006 року та ключі від
вказаного автомобіля. На час продажу
автомобіля між сторонами були
досягнуті всі істотні умови договору
купівлі-продажу від 07.06.2012 року. Даний
транспортний засіб був предметом
застави за кредитним договором, плата
вносилась до ПАТ «ВіЕйБі Банк»
позивачем від імені відповідача за
усною домовленістю між ними.

07.06.2013 року між позивачем та ОСОБА_3 було
складено акт приймання-передачі,
згідно якого відповідач передає, а
позивач приймає у власність
транспортний засіб марки TOYOTA PRADO 2.7, 2006
року випуску, тип транспортного засобу:
легковий універсал - В, № шасі (кузова,
рама) НОМЕР_3, реєстраційний номер
НОМЕР_1.

26.09.2012 року постановою Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції на вказаний автомобіль було
накладено арешт.

На підставі цих обставин та,
застосувавши ч.2 ст. 220 ЦК України, суд
дійшов висновку про задоволення
позову, оскільки 07.06.2013 року між
позивачем та відповідачем були
досягнуті всі істотні умови договору
купівлі-продажу автомобіля; був
підписаний акт прийому-передачі,
згідно якого відповідач передав, а
позивач прийняв у власність
транспортний засіб

З такими доводами та висновком суду,
колегія суддів не погоджується у
зв'язку з наступним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. При цьому, право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.
328 ЦК України правочини фізичних осіб
між собою на суму, що перевищує у 20 і
більше разів розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів, передбачений ч. 1 ст. 206
цього кодексу, належить вчиняти у
письмовій формі.

Згідно ст. 220 ЦК України у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним. Якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов
договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним.

Чинне законодавство не вимагає
обов'язкового нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
автомобіля, а тому позивач помилково
вважає за можливе застосувати до
спірних правовідносин положення
частини другої ст. 220 ЦК України та
визнати дійсним укладений між
сторонами договір купівлі-продажу
автомобіля.

Відповідно до вимог ст.
210 ЦК України та п. 2 Правил державної
реєстрації та обліку автомобілів,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 7 вересня 1998 року
за №1388 (в редакції постанови Кабінету
Міністрів України від 23 грудня 2009 року
за №1371), договір купівлі-продажу
автомобіля підлягає державній
реєстрації в органах ДАІ і є вчиненим з
моменту такої реєстрації, а фактичне
виконання умов договору не є
підтвердженням переходу права
власності на автомобіль.

Так, сторонами визнано, що договір
купівлі-продажу автомобіля, укладений
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не було
зареєстровано в органах ДАІ. Виконання
умов договору обома сторонами, на що
посилається ОСОБА_2, не є підставою
вважати, що позивач набув право
власності на транспортний засіб в
установленому порядку.

Для реєстрації транспортних засобів,
що перебували в експлуатації і
зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім
названих документів, додається
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про
зняття транспортного засобу з обліку.
Перед відчуженням такий транспортний
засіб повинен бути знятий з обліку в
підрозділі ДАІ.

Суд першої інстанції не взяв до уваги,
що спірний автомобіль не був знятий з
обліку в органах ДАІ та був
зареєстрований за ОСОБА_3(а/с23).

Сторони не вжили заходів щодо
переоформлення автомобіля у порядку,
визначеному Привалами.

Отже, рішення суду першої інстанції
ухвалене з порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права, при
недоведеності обставин, які суд вважав
доведеними, тому його необхідно
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у позові.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу заступника
прокурора м. Вінниці в інтересах
держави в особі Головного управління
Пенсійного фонду України у Вінницькій
області, Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 18 грудня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
за участю третьої особи без
самостійних вимог на стороні
відповідача - Ленінського відділу ДВС
Вінницького міського управління
юстиції про визнання дійсним договору
купівлі-продажу автомобіля та визнання
права власності на автомобіль -
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді/підписи/

З оригіналом вірно

суддя:
В.С. Марчук