У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 19 березня 2014
року колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України
з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Гвоздика П.О., Горелкіної Н.А., Ситнік
О.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради, Львівської міської ради,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя
особа - орган опіки та піклування
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради, про усунення
перешкод у користуванні квартирою,
вселення, встановлення порядку
користування квартирою, визнання
наймачем житлового приміщення,
зобов'язання вчинити певні дії та за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4,
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради, Львівської
міської ради, треті особи: ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, орган
опіки та піклування Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради,
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням, встановлення порядку
користування квартирою, визнання
наймачем житлового приміщення,
зобов'язання вчинити певні дії, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 06 вересня 2013 року та рішення
апеляційного суду Львівської області
від 15 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради, Львівської
міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа - орган
опіки та піклування Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради,
про усунення перешкод у користуванні
квартирою, вселення, встановлення
порядку користування квартирою,
визнання наймачем житлового
приміщення, зобов'язання вчинити певні
дії.

У травні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4,
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради, Львівської
міської ради, треті особи: ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, орган
опіки та піклування Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради,
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням, встановлення порядку
користування квартирою, визнання
наймачем житлового приміщення,
зобов'язання вчинити певні дії.

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 06 вересня 2013 року в
позовах відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 15 листопада 2013 року
рішення місцевого суду в частині
відмови в задоволенні вимог первісного
позову про усунення перешкод у
користуванні квартирою та вселення
скасовано і ухвалено в цій частині нове
рішення, яким позов задоволено.
Вирішено вселити ОСОБА_4 та її
неповнолітню доньку ОСОБА_11 в квартиру
АДРЕСА_1 та зобов'язано ОСОБА_5 і ОСОБА_6
не чинити їм перешкод у користуванні
спірним житловим приміщенням, а також
скасовано рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні зустрічного позову та
ухвалено нове рішення в цій частині,
яким у задоволенні зустрічного позову
відмовлено, а в решті рішення місцевого
суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
судові рішення скасувати та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
судові рішення в частині відмови у
задоволенні вимог первісного позову
про встановлення порядку користування
квартирою, визнання наймачем житлового
приміщення, зобов'язання вчинити певні
дії скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення про задоволення позову, а
в решті рішення суду апеляційної
інстанції залишити без змін,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що
підстави для перегляду судових рішень
відсутні, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні вимог
первісного позову про встановлення
порядку користування квартирою,
визнання наймачем житлового
приміщення, зобов'язання вчинити певні
дії, місцевий суд з висновками якого в
цій частині погодився й суд
апеляційної інстанції, правильно
виходив із того, що чинним житловим
законодавством передбачена процедура
укладення та зміни договорів найму
житла, яка сторонами не дотримана, а
тому в разі відсутності відмови
наймодавця у визнанні членів сім'ї
наймачами за договором найму,
звернення до суду із такими вимогами є
передчасним; оскільки право на
визначення порядку користування
житловим приміщенням належить
виключно наймачам та особам, які
проживають разом з ним, тому після
смерті наймачів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 і до
внесення змін до договору найму
спірного житла такі вимоги ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 не можуть бути задоволені.

Скасовуючи рішення суду першої в
частині відмови в задоволенні вимог
первісного позову про усунення
перешкод у користуванні квартирою та
вселення, а також в частині відмови у
задоволенні зустрічного позову,
апеляційний суд дійшов обґрунтованого
висновку про те, що ОСОБА_4 та її
неповнолітня донька ОСОБА_11 не
втратили право користування квартирою
АДРЕСА_1, оскільки підтвердження того,
що останні вибули на інше постійне
місце проживання відсутні та з боку
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 їм чиняться
перешкоди у користуванні спірним жилим
приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або
(та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду та рішення місцевого
суду в частині, що залишена без змін,
ухвалені з додержанням судами норм
матеріального та процесуального права,
а також відсутні передбачені ч. 2 ст. 338
ЦПК України підстави для скасування
рішення суду.

Наведені у касаційних скаргах доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_4
відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 15 листопада 2013 року
та рішення Галицького районного суду м.
Львова від 06 вересня 2013 року в
незміненій частині - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

П.О. Гвоздик Н.А. Горелкіна О.М.
Ситнік