Справа №522/3691/14-ц
Провадження № 2/522/4676/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року Приморський
районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 та просить розірвати між ними
шлюб, зареєстрований 20 липня 2005 року у
Міському відділі реєстрації актів
цивільного стану Одеського обласного
управління юстиції, актовий запис № 808.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 20
липня 2005 року сторони знаходяться в
зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу
спільних дітей не мають.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що
після реєстрації шлюбу з'ясувалось, що
вони з відповідачкою мають різні
погляди на подружнє життя, різні
уподобання та інтереси, внаслідок чого
спільне життя не склалося.

Також позивач зазначає, що протягом
декількох останніх років сторони не
проживають разом, не ведуть спільного
господарства, тобто шлюбні відносини
між ними фактично припинені.
Примирення між ними неможливе, а
подальше спільне життя та збереження
шлюбу суперечить їх інтересам.

ОСОБА_1 на судове засідання не з'явився,
до суду подав заяву про розгляд справи
за його відсутності, позовні вимоги
підтримує у повному обсязі та просить
їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_2 позов визнала, не заперечувала
проти задоволення позовних вимог
ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши думку сторін, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню, виходячи
з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Згідно зі ст.ст. 110, 112 СК України позов
про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя. Тоді
суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя і постановляє рішення
про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 20 липня 2005 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Міському відділі
реєстрації актів цивільного стану
Одеського обласного управління
юстиції був зареєстрований шлюб,
актовий запис № 808, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1.

Спільних дітей від шлюбу у сторін
немає.

Після реєстрації шлюбу з'ясувалось, що
сторони мають різні погляди на
подружнє життя, різні уподобання та
інтереси, внаслідок чого в них виникали
постійні непорозуміння.

Також судом встановлено, що протягом
трьох з половиною років ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 не проживають разом, не ведуть
спільного господарства, тобто шлюбні
відносини між ними фактично припинені.
Життєві обставини призвели до того, що
вони втратили один до одного почуття
взаємоповаги та любові. Примирення між
ними неможливе, а подальше спільне
життя та збереження шлюбу суперечить
їх інтересам.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» оскільки
розгляд справи провадиться в межах
заявлених вимог і на підставі поданих
доказів, суди згіднозі ст. 119 ЦПК
повинні вимагати від осіб, що подали
заяву, повного викладення обставин,
якими обґрунтовуються дані вимоги, й
посилання на засоби їх доказування.

Відповідно до ст. 51 Конституції України
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має
рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

За ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що заява про розірвання
шлюбу відповідає дійсній волі дружини
та чоловіка і що після розірвання шлюбу
не будуть порушені їхні особисті та
майнові права, а також права їхніх
дітей.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що подальше спільне життя
подружжя суперечить інтересам сторін
та унеможливлює їх примирення, тому
його слід розірвати.

Керуючись ст. 51 Конституції України, п. 4
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», ст.ст. 24, 105,
109, 110, 112, 113, 115, 157, 160 СК України, ст.ст. 3, 4,
5, 10, 11, 57, 60, 88, 174, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 20 липня 2005 року у
Міському відділі реєстрації актів
цивільного стану Одеського обласного
управління юстиції, актовий запис № 808.

Суму державного мита, яке стягується
при отриманні свідоцтва про розірвання
шлюбу в органах реєстрації актів
цивільного стану стягнути порівну з
обох сторін.

Рішення суду про розірвання шлюбу
після набрання ним законної сили
надіслати до Міського відділу
реєстрації актів цивільного стану
Одеського обласного управління
юстиції для проставлення відмітки в
актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Приморський районний суд м. Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Ю.Б. Свячена