Справа № 347/232/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2014
м. Косів

Косівський районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Бельмеги М.В.

при секретарі Лаюк Г.Д.

за участю:

представника позивача - Ватуйчака В.І.

представника відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Косів справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний Банк
України», в особі територіального
відокремленого безбалансового
відділення № 10008/0152 м.Косів філії
Івано-Франківського обласного
управління до ОСОБА_4 про стягнення
подвійно зарахованих коштів, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Державний ощадний банк України» в
особі територіально відокремленого
без балансового відділення № 10008/0152 м.
Косів філії - Івано-Франківського
обласного управління звернувся до суду
із позовом до ОСОБА_4 про стягнення
подвійно зарахованих коштів.

Представник позивача, ПАТ "Державний
ощадний банк України" Ватуйчак В.І. в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав, суду пояснив, що 11 жовтня 2007
року у філії Косівського відділення №
6345 ВАТ "Державний ощадний Банк України"
згідно з договором про відкриття
фізичній особі карткового рахунку для
платіжної картки та здійснення
розрахунково-касового обслуговування
за дебетово-кредитною схемою № 796
ОСОБА_4, жителю АДРЕСА_1 було відкрито
картковий рахунок № НОМЕР_1 для обліку
коштів до запитання і здійснення
операцій по ньому на умовах цього
договору, та відповідно до
нормативно-правових актів
Національного банку України і правил
МПС та тарифів за послуги банку.

На умовах цього договору ОСОБА_4 видано
платіжну картку. Як клієнт АТ "Ощадбанк"
та держатель банківської платіжної
картки ОСОБА_4 мав можливість
отримувати гроші у готівковій формі як
у касах установ банку так і через
банківські автомати
самообслуговування (банкомати), а також
здійснювати інші операції, передбачені
відповідним договором.

Так, 04 листопада 2009 року ОСОБА_4 на
картковий балансовий рахунок № НОМЕР_1
було зараховано кошти в сумі 1401,20 грн.
Пізніше 06.11.2009, ОСОБА_4 помилково, зайво
зараховано грошові кошти в сумі 1401,20
грн., а всього на загальну суму 2802,40 грн.,
в той час, як необхідно було нарахувати
тільки 1401,20 грн.

Надалі неодноразово користуючись
банківською платіжною карткою через
банківські автомати
самообслуговування ОСОБА_4 повторно
отримав зайві кошти в сумі 1401,20 грн. які
йому фактично не належали. Дані
обставини повністю підтверджуються
звітами про стан карткового рахунку за
відповідні періоди та банківською
довідкою про рух коштів на картковому
рахунку клієнта. Тобто відповідач
використовуючи банківську платіжну
картку та банківські автомати
сомообслуговування, як неналежний
отримувач, без відповідної на те
правової підстави повторно отримав
кошти в сумі 1401,20 грн., які і підлягають
стягненню на користь ПАТ "Державний
ощадний Банк України". Просить позов
задоволити.

Представник відповідача - ОСОБА_2
вимоги позову заперечила, просить в
позові відмовити застосувавши
наслідки спливу строку позовної
давності.

Суд вивчивши матеріали справи,
вислухавши сторони, вважає, що в позові
слід відмовити за наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог чи
заперечень. Суд розглядає справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі.

Як вбачається із договору № 796 від
29.03.2007 року про відкриття працівнику
ВАТ «Ощадбанк» карткового рахунку для
платіжної картки та здійснення
розрахунково-касовго обслуговування
за дебетово-кредитною схемою (а.с. 8-11) у
філії Косівського відділення № 6345 ВАТ
"Державний ощадний Банк України"
ОСОБА_4, жителю АДРЕСА_1 було відкрито
картковий рахунок № НОМЕР_1 для обліку
коштів до запитання і здійснення
операцій по ньому на умовах цього
договору, зазначених в Додатку № 1 (а.с.
11-12).

Із звіту про стан рахунку (а.с. 15)
вбачається що ОСОБА_4 проводив зняття
готівки 12.11.2009 року в сумі 500 грн., 12.11.2009
року в сумі 500 грн., 12.11.2009 року в сумі 500
грн., 12.11.2009 року в сумі 500 грн., 12.11.2009
року в сумі 500 грн., 14.11.2009 року в сумі 50
грн., 16.11.2009 року в сумі 50 грн., 16.11.2009 року
в сумі 100 грн., 18.11.2009 року в сумі 1000 грн.
Всього ОСОБА_4 зняв готівку у сумі 2800
грн. (а.с. 15). Аналогічні відомості
підтверджено довідкою про рух коштів
по картковому рахунку, відкритому у
ТВБВ № 10008/0152 м. Косів ОСОБА_4 за період з
27.10.2009 року по 25.11.2009 року (а.с. 14).

Представник позивача Ватуйчак В.І. в
судовому засіданні пояснив, що позивач
не вважає пропущеним строк звернення
до суду так як факт подвійного
зарахування коштів відповідачу, було
виявлено при проведенні ревізійної
перевірки протягом 26 жовтня - 08
листопада 2012 року.

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.
Відповідно до п.п. 4.1.2. Договору № 796
позивач зобов'язаний щомісячно до 5-го
числа наступного за звітним місяця,
складати відповідачу звіт (виписку) по
операціях, проведених з використанням
БПК, а згідно з п.п. 6.1.3. договору
відповідач зобов'язаний зберігати
документи по операціях з БПК протягом
трьох років і надавати їх позивачу для
врегулювання спірних питань.

Відповідно до ст. 57, 58, 59 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів. Належними є докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Представник відповідача - ОСОБА_2 в
судовому засіданні заявила клопотання
про застосування судом наслідків
спливу строку позовної давності.

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257, 261 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ст. 260 ЦК України позовна
давність обчислюється за загальними
правилами визначення строків,
встановленими ст.ст. 253-255 цього Кодексу
(а саме перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок).

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі є
підставою для відмови у позові.

Таким чином, дослідивши та оцінивши
зібрані в сукупності докази, суд
приходить до висновку, що по заявлених
позивачем позовних вимогах сплинув
загальний строк позовної давності у
три роки, а тому враховуючи, що
представником відповідача по справі
заявлено клопотання про застосування
наслідків спливу строку позовної
давності, позивачем поважних причин
пропуску цього строку не наведено, то у
задоволенні позову слід відмовити у
зв'язку пропуском строку позовної
давності.

На підставі наведеного керуючись ст.ст.
256, 257, 261, 266, 267 ЦК України, ст.ст. 213-215, 218
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного
Акціонерного Товариства Державний
ощадний Банк України, в особі
територіального відокремленого
безбалансового відділення № 10008/0152
м.Косів філії Івано-Франківського
обласного управління до ОСОБА_4 про
стягнення подвійно зарахованих коштів
- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Косівський районний суд
Івано-Франківської області протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
для осіб, які брали участь у справі, але
не були присутні в судовому засіданні
під час проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Бельмега М.В.