Справа № 750/4150/14
Провадження № 2/750/1558/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 року
м.Чернігів

Деснянський районний суд міста
Чернігова в складі:

головуючого - судді Коверзнева В. О.,

при секретарі - Дорошенко О. В.,

з участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Чернігівського
учбово-виробничого підприємства
Українського товариства сліпих про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні та відшкодування моральної
шкоди,

в с т а н о в
и в:

28.04.2014 року позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
заборгованості по заробітній платі в
розмірі 4702 грн 01 коп., компенсації
невикористаної відпустки, компенсації
втрати частини заробітку в зв'язку з
порушенням строків його виплати,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні розмір яких
не визначив, а також 1000 грн у
відшкодування завданої моральної
шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що
відповідач, в порушення вимог
трудового законодавства України, в
день звільнення не провів розрахунок і
не виплатив усі належні йому суми, чим
також завдав моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач заявлені
вимоги підтримав і наполягав на
задоволенні. Представник відповідача
не з'явився про час і місце розгляду
справи сповіщався належним чином.

Заслухавши пояснення позивача та
дослідивши матеріали справи суд дійшов
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Позивач працював у відповідача на
посаді головного механіка
підприємства. Наказом від 21.10.2013 року №
94-к його було звільнено з роботи 23.10.2013
року за власним бажанням, згідно статті
38 КЗпП України (а.с. 3).

Відповідно до статті 116 КЗпП України
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства
провадиться в день звільнення.

Як убачається з довідки відповідача та
листа Територіальної інспекції з
питань праці у Чернігівській області
(а.с. 3 зв., 7 зв.), в день звільнення
відповідач не виплатив усі належні
позивачеві суми в тому числі й
компенсацію за невикористану
відпустку в розмірі 1130 грн 74 коп.,
внаслідок чого виникла заборгованість,
загальна сума якої складає 4702 грн 01
коп., що є підставою для її стягнення.

Згідно статті 117 цього Кодексу в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
працівникові сум в день його
звільнення, підприємство повинно
сплатити працівникові його середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри
належних звільненому працівникові сум
власник або уповноважений ним орган
повинен сплатити зазначене в цій
статті відшкодування в тому разі, якщо
спір вирішено на користь працівника.
Якщо спір вирішено на користь
працівника частково, то розмір
відшкодування за час затримки визначає
орган, який виносить рішення по суті
спору.

Станом на 22.05.2014 року затримка
розрахунку при звільненні позивача
складає 146 робочих днів. Згідно довідки
відповідача (а.с. 3 зв.) середньоденний
заробіток позивача складає 129 грн 50 коп.
[(2653.29 + 2785.96) : 42, де: 2653.29 - заробітна плата
позивача за серпень 2013 року; 2785.96 -
заробітна плата позивача за вересень
2013 року; 42 - кількість робочих днів у
серпні - вересні 2013 року]. Таким чином,
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні, що підлягає
стягненню з відповідача, становить 18907
грн [129.50 х 146].

Статтею 2371 КЗпП України передбачено
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

По справі доведено, що порушенням права
на оплату праці позивачу завдано
моральних страждань. Крім того,
зазначене змусило його докладати
додаткових зусиль для організації
свого життя, чим в сукупності завдано
моральної шкоди.

Вирішуючи питання розміру грошового
відшкодування завданої моральної
шкоди, суд враховує характер
правопорушення, глибину й тривалість
завданих страждань, і виходячи із засад
розумності та виваженості вважає
достатньою сатисфакцією стягнення на
користь позивача 1000 грн.

Виходячи з того, що позивач не визначив
суму компенсації втрати частини
заробітку в зв'язку з порушенням
строків його виплати; не надав
необхідних документів для її
розрахунку, зокрема, таблиці офіційних
індексів інфляції, та виходячи з
принципу диспозитивності цивільного
судочинства, закріпленого в статті 11
ЦПК України, зазначена вимога не
підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 10, 79, 88, 208, 209, 212 - 215, 367
Цивільного процесуального кодексу
України, суд

в и р і ш и
в:

позов задовольнити частково.
Стягнути з Чернігівського
учбово-виробничого підприємства
Українського товариства сліпих на
користь ОСОБА_1 заборгованість по
заробітній платі та компенсацію
невикористаної відпустки в розмірі 4702
грн 01 коп., середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні в
розмірі 18907 грн та 1000 грн у
відшкодування завданої моральної
шкоди, а всього 24609 грн 01 коп. (двадцять
чотири тисячі шістсот дев'ять грн 01
коп.).

В задоволенні решти вимог
відмовити.

Стягнути з Чернігівського
учбово-виробничого підприємства
Українського товариства сліпих
судовий збір на користь держави в
розмірі 487 грн 20 коп.

Рішення суду в частині стягнення
з Чернігівського учбово-виробничого
підприємства Українського товариства
сліпих на користь ОСОБА_1
середньомісячного заробітку в розмірі
2000 грн підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду Чернігівської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення в порядку, встановленому
статтею 294 ЦПК України.

Суддя
В. О. Коверзнев