ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/362/14-ц
Провадження № 2/210/830/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"24" березня 2014 р.

Дзержинський районний суд м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді:
Чайкіна О.В.

при секретарі:
Ромашевський В.Є.

за участі представників сторін:

позивача:
адвокат ОСОБА_2

відповідача:
Бершадської Л.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Кривому Розі
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області про
відшкодування моральної шкоди.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_4, звернувся до суду з
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області (далі
Відділення Фонду), та просив суд
стягнути з відповідача 87 087,00 грн. на
відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на те, що протягом більше 40
років працював на різних посадах на
підземних роботах, в останній час -
підземним кріпильником шахти «Гігант -
Дренажна» Державного підприємства
«Кривбасреструктуризація», у зв'язку з
чим отримав професійне захворювання та
згідно первинного огляду лікарів було
встановлено ступінь втрати
професійної працездатності - 55 % (
висновок МСЕК від 13.07.2005 р.)
безстроково.

У судовому засіданні представник
позивача - ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримав з мотивів викладених у
позові, просив їх задовольнити.

Представник Відділення Фонду -
Бершадська Л.С., позовні вимоги не
визнала, надала до суду заперечення
проти позову, в яких зазначала, що до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві...» внесено
зміни, відповідно до яких усі норми
даного Закону стосовно виплати
моральної шкоди виключено, і
Конституційний Суд України в своєму
рішенні від 08.10.2008 року визнав ці
зміни конституційними, а тому Фонд є
неналежним відповідачем. Крім того,
довідка МСЕК про відсоток втрати
працездатності та акт розслідування
професійного захворювання не є
підтвердженням факту заподіяння
моральної шкоди. Докази завдання
моральної шкоди Фондом відсутні,
Позивач має звертатися із позовом до
роботодавця, у зв'язку з чим просив у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
оцінивши у сукупності докази, подані в
обґрунтування позову, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
У відповідності до ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, працював
на ш. «ГігантДренажна» «ДП
«Кривбасреструктуризація» з 16.09.2002 р.
по 13.05.2005 р. і на ш. «Гігант» РУ ім.
Дзержинського ВО «Кривбасруда» з 10.12.1992
р. по 10.07.1997 р. підземним кріпильником;
на ш. «Гігант» РУ ім. Дзержинського ВО
«Кривбасруда» з 02.11.1983 р. по 12.10.1992 р.
підземним бурильником свердловин і з
14.09.1983 р. по 02.11.1983 р. підземним гірничним
робітником /а.с. 3/

Судом встановлено, що згідно з Акту про
розслідування професійного
захворювання за формою П-4 від 25.06.2005
року, виявлено, що ОСОБА_4 протягом 16
років 6 місяців працював в умовах
впливу шкідливих факторів, а саме на ш.
«ГігантДренажна» «ДП
«Кривбасреструктуризація» з 16.09.2002 р.
по 13.05.2005 р. і на ш. «Гігант» РУ ім.
Дзержинського ВО «Кривбасруда» з 10.12.1992
р. по 10.07.1997 р. підземним кріпильником;
на ш. «Гігант» РУ ім. Дзержинського ВО
«Кривбасруда» з 02.11.1983 р. по 12.10.1992 р.
підземним бурильником свердловин і з
14.09.1983 р. по 02.11.1983 р. підземним гірничним
робітником внаслідок чого виникло
професійне захворювання у вигляді:
радикулопатія попереково-крижова і
шийна, часто рецидивуючий перебіг зі
стійким больовим синдромом, вираженими
статико - динамічними порушеннями і
прогресуючую нейродистрофією у
вигляді плече - лопаткового
періартрозу з регіонарною гіпотрофією
м'язів ПФС справа другого-третього ст.,
зліва першого ст., коксоперіартрозу
справа ПФС першого - другого ст.;
хронічне обструктивне захворювання
легень першого ст. / а.с. 3/

Відповідно до виписки з акту
освідування в МСЕК про результати
визначення ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках,
необхідності додаткових видах
допомоги № 05369 від 13.07.2005 року позивачу
встановлено відсоток втрати
професійної працездатності 55%
безстроково з 13 липня 2005 року /а.с.4/.

Також, відповідно до довідки №
45352* від 13.07.2005 року позивачу визначена
третя група інвалідності безстроково з
11 липня 2005 року. /а.с.4/.

Постановою Відділення виконавчої
дирекції ФССНВ від 22.07.2005р. за № 2900Н
Позивачу у зв'язку з стійкою втратою
працездатності призначено одноразова
грошова допомога та щомісячна грошова
компенсація часткової втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку /а.с. 6/.

Статтею ст. 46 Конституції України
визначено, що громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності. Це право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення.

Правова основа, економічний механізм
та організаційна структура
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
призвели до втрати працездатності або
загибелі застрахованих на виробництві
та пов'язана з цим діяльність Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України регулюється,
зокрема Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23 вересня 1999 року №
1105-XIV (далі - Закону).

До професійного захворювання належить
захворювання, що виникло внаслідок
професійної діяльності застрахованого
та зумовлюється виключно або переважно
впливом шкідливих речовин і певних
видів робіт та інших факторів
пов'язаних з роботою. (ч. 4 ст. 14 Закону).

В силу положень ст.ст. 21, 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№ 1105-XIV в редакції, що діяла на час
встановлення позивачці вперше стійкої
втрати працездатності, передбачено, що
відшкодувати заподіяну працівникові
моральну шкоду, отриману внаслідок
ушкодження його здоров'я за наявності
факту заподіяння цієї шкоди, покладено
на Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Із рішенням Конституційного Суду
України №1-рп/2004 від 27.01.2004 року,
вбачається, що громадяни, котрим
встановлена стійка втрата професійної
працездатності, мають право на
стягнення на їх користь моральної
шкоди.

Факт заподіяння моральної шкоди
позивачеві у зв'язку з професійним
захворюванням встановлений в судовому
засіданні. Позивач переніс зменшення
обсягу трудової діяльності, був
змушений пройти курс лікування,
переносить фізичні страждання,
позбавлений нормальних життєвих
зв'язків, що вимагає додаткових зусиль
для організації життя, тому доводи
відповідача щодо відсутності підстав
для відшкодування моральної шкоди
позивачеві у зв'язку з відсутністю
висновку ЛКК щодо наявності моральних
страждань у позивача є
необґрунтованими й суперечать ст. 34
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» в редакції, що діяла на
час виникнення правовідносин між
сторонами, так як такий висновок
відповідного медичного органу є
необхідним тільки для тих працівників,
яким заподіяно моральної шкоди, яка не
спричинила втрати потерпілим
професійної працездатності.

Рішеннями Конституційного Суду
України №6-рп/2007 від 09.07.2007, №10-п/2008 від
22.05.2008 р. встановлено, що законом про
Державний бюджет не можна вносити
зміни до інших законів, зупиняти їх дію
чи скасувати їх з об'єктивних причин, це
створює протиріччя у законодавстві і
як наслідок - скасування та обмеження
прав і свобод людини і громадянина.

Враховуючи вищенаведене, доводи
Відділення Фонду про відсутність
правових підстав для задоволення
позовних вимог безпідставні, оскільки
право на відшкодування моральної шкоди
виникло у позивача з 13 липня 2005 року,
тобто до набрання чинності, як Законом
України «Про державний бюджет України
на 2006 рік», так і Законами України «Про
державний бюджет України на 2007 та 2008
роки», якими було зупинено дію чинності
норм Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№ 1105-XIV в частині відшкодування
моральної шкоди застрахованим особам,
заподіяної внаслідок втрати
професійної працездатності на 2006, 2007
роки, а на 2008 рік - дію цих норм
припинено.

Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України
шкода, заподіяна працівникам каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням трудових
обов'язків, відшкодовується у
встановленому законодавством порядку.

При цьому, спори про відшкодування
шкоди вирішуються за законодавством,
яке було чинним на момент виникнення у
потерпілого права на відшкодування
шкоди, а право на відшкодування шкоди
виникає з дня встановлення потерпілому
МСЕК стійкої втрати працездатності. У
даному випадку право позивача на
відшкодування моральної шкоди виникло
з 13 липня 2005 року, - тобто від дня, коли
Позивачу встановлено 55 % втрати
працездатності у зв'язку з професійним
захворюванням.

Згідно з положенням п.3 ч.1 ст.268 ЦК
України позовна давність не
поширюється на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

При вирішенні питання про розмір
відшкодування моральної шкоди
заподіяної позивачу, суд враховує
роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31
березня 1995 р. (з подальшими змінами)
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», зокрема, що розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди визначається в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку, ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховуються характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, характер професійного
захворювання, істотність вимушених
змін у його життєвих і виробничих
стосунках, конкретні обставини по
справі.

Враховуючи викладене, суд, виходячи із
засад розумності, виваженості та
справедливості, й, беручи до уваги
конкретні обставини по справі,
характер, інтенсивність і тривалість
фізичних і моральних страждань
позивача, істотність вимушених змін у
його життєвих стосунках, встановлення
Позивачеві групи інвалідності
безстроково, ступінь втрати
працездатності (55%), вважає за необхідне
стягнути з Відповідача на користь
Позивача 18 000 гривень, що буде
відповідати тим стражданням і
переживанням, які Позивач пережив
протягом тривалого часу та які
переносить на теперішній час.

Відповідно до п. 18 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про
судовий збір», органи Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України звільнені від
сплати судового збору, тому з
урахуванням ст. 88 ЦПК України судові
витрати мають бути компенсовані за
рахунок держави.

Враховуючи викладене, керуючись
рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008
від 08.10.2008р., ст.ст. 10, 11, 27, 60,88, 213- 215 ЦПК
України, ст.ст. 173, 237-1 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області про
відшкодування моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області () на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 у відшкодування
моральної шкоди 18 000,00 (вісімнадцять
тисяч) грн.

Судові витрати у розмірі 243,60 грн.
компенсувати за рахунок держави.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

У судовому засіданні 24.03.2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення, повний текст складено
27.03.2014р.

Суддя:
О. В. Чайкіна