Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області в складі :

головуючого судді
-Максимчук З.М.

суддів : Григоренка М.П.,
Рожина Ю.М.

при секретарі судового
засідання: Демчук Ю.Ю.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Рівненського
міського суду від 15 січня 2014 року в
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа -
Управління житлово-комунального
господарства виконавчого комітету
Рівненської міської ради про усунення
перешкод в користуванні житловим
приміщенням шляхом вселення і
визначення порядку користування
житловим приміщенням квартири,

в с т а н о в и л а :

В квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до Рівненського міського суду із
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням шляхом вселення і
визначення порядку користування
житловим приміщенням квартири.

Рішенням Рівненського міського
суду від 15 січня 2014 року даний позов
задоволено частково.

Усунуто перешкоди в користуванні
ОСОБА_1 житловим приміщенням квартири
АДРЕСА_1, вселено ОСОБА_1 у вказану
квартиру.

Визначено наступний порядок
користування мешканців вказаною
квартирою:

в користування ОСОБА_1 виділено
жилу кімнату №? 5 площею 9,9 кв.м.;

___________________________________________________________________

Справа№ 569/7366/13-ц
Головуючий у 1
інстанції - Н.Ю.Музичук

Провадження №22-ц/787/540/2014
Суддя-доповідач
- З.М.Максимчук

в користуванні ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 залишено жилі кімнати №? 2
площею 12,6 кв. м., №? 6 площею 16,9 кв. м.;

приміщення коридору № 1 площею 10,0
кв.м., кухні і кладової № 7,8 площею 8,6
кв.м. та 1,2 кв.м., ванної кімнати №? 4
площею 2,6 кв.м. і туалетної кімнати №? 3
площею 0,9 кв.м. залишено в спільному
користуванні сторін.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі ОСОБА_1 доводить про
незаконність та необгрунтованість
рішення суду через невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Вказує, що визначений судом
варіант порядку користування спірною
квартирою не може належним чином
забезпечити реалізацію його права на
проживання в ній, оскільки у виділеній
йому кімнаті єдине вікно виходить на
лоджію, вихід на яку також мають
відповідачі з виділеної їм кімнати, а
тому він фактично позбавлений
можливості провітрювати свою кімнату.

Зазначає, що судом не враховано
положення ст. 104 ЖК Української РСР та
роз»ясень, які містяться в п.16
Постанови Пленуму Верховного суду
України №? 2 від 12.04.1985 року з наступними
змінами та доповненнями «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування ЖК України», та додатку №?
2 до Постанови виконавчого комітету
Рівненської ради народних депутатів і
президії обласної ради профспілки № 346
від 26 грудня 1984 року.

Вважає, що йому необхідно
виділити кімнату №? 2 площею 12,6 м. кв.,
такий поділ буде узгоджуватись з
обставинами справи та вирішить спір.

По наведених підставах просить
рішення змінити в частині визначення
порядку користування мешканцями
спірною квартирою.

Згідно ч.1ст.303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, у спірній квартирі
зареєстроване постійне місце
проживання відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та позивача ОСОБА_1 На
даний час квартира не приватизована, є
власністю виконавчого комітету
Рівненської міської ради, перебуває на
балансі ЖКП „Галицьке", особовий
рахунок відкритий на померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8, на теперішній час
основного квартиронаймача немає.

Рішенням Рівненського міського
суду від 19 грудня 2011 року позовні
вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням
задоволено, у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_1
відмовлено. Дане рішення є чинним.

Відповідно до ст.104 ЖК Української
РСР та роз"яснень, які містяться в п.16
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №2 від 12.04.1985 року з наступними
змінами та доповненнями "Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування ЖК України" суд вправі
задовольнити вимоги члена сім"ї
наймача про поділ жилого приміщення,
якщо жилу площу, що припадає на нього
(або з урахуванням укладеної угоди про
порядок користування жилим
приміщенням), може бути виділено у
вигляді ізольованого приміщення, яке
складається з однієї або кількох
кімнат, розмір якого не менше
встановленого для надання одній особі.

Відповідно до п.53 Постанови Ради
Міністрів Української РСР і
Української Республіканської ради
професійних спілок від 11 грудня 1984 року
№470 "Про затвердження Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм жилих
приміщень в Українській РСР" жиле
приміщення надається громадянам у
межах 13,65 квадратного метра жилої
площі на одну особу, але не менше
рівня середньої забезпеченості
громадян жилою площею в даному
населеному пункті. Середня
забезпеченість житловою площею на
кожного члена сім"ї в місті Рівне
становить 7,6 квадратних метрів
житлової площі.

Квартира, порядок користування
якою встановлюється, складається із
трьох кімнат, загальною житловою
площею 39, 4 кв.м.: спальня -літера 2,
площею 12,6 кв.м., дитяча - літера 5, площею
9,9 кв.м., зал - літера 6, площею 16,9 кв.м., та
допоміжних приміщень: коридору, літера
1, площею 10,0 кв.м., вбиральні, літера 3,
площею 0,9 кв.м., ванної кімнати, літера 4,
площею 2,6 кв.м., кухні, літера 7, площею 8,6
кв.м., балкон та лоджія.

Тобто, так як в даній квартирі
зареєстровані та проживають чотири
особи, то на кожну особу припадає 9,85
кв.м житлової площі.

Суд першої інстанції залишив поза
увагою те, що визначений ним порядок
користування мешканцями спірною
квартирою позбавляє позивача прямого
доступу до свіжого повітря та
унеможливлює вільний доступ до
користування вказаною лоджією,
оскільки вікно, яке знаходиться у
виділеній йому кімнаті, виходить на
лоджію, вихід на яку здійснюється з
кімнати, яка виділена судом
відповідачам по справі, що фактично
позбавило позивача користування як
балконом, так і лоджією.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про часткове задоволення
позовних вимог позивача, передав в
користування ОСОБА_1 жилу кімнату №? 5
площею 9,9 кв.м. та при визначенні такого
порядку користування вищевказаною
квартирою, виходив з того, що цей
порядок користування відповідає
чинному законодавству та встановленим
на підставі доказів складу сім"ї сторін
і викопіровки плану дислокації та
площі приміщень спірної квартири.

З такими висновками колегія
суддів повною мірою не погоджується, і
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає зміні в частині
визначення порядку користування
квартирою АДРЕСА_1.

За таких обставин, беручи до уваги
розташування кімнат у квартирі згідно
його технічного плану (а.с.36), колегія
суддів приходить до висновку, що в
користування ОСОБА_1 необхідно
виділити жилу кімнату №2, площею 12,6
кв.м. та прилеглу до цієї кімнати
лоджію, а в користуванні ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4 залишити жилі кімнати №5,
площею 9,9 кв.м. та №6, площею 16,9 кв.м. та
прилеглий до кімнати №6 балкон.

За правилами п.1,4 ч.1ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи та порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції, так як
судом не в повному обсязі встановлені
обставини, що мають значення для справи
та порушені норми матеріального і
процесуального права.

Ураховуючи наведені обставини і
відповідні їм докази, колегія суддів
вважає, що житлову кімнату площею 12,6
кв.м. з лоджією необхідно виділити в
користування ОСОБА_1, а тому рішення
суду першої інстанції підлягає зміні в
частині визначення порядку
користування квартирою АДРЕСА_1.

Таке рішення на думку
колегії суддів є законним і
справедливим, оскільки ураховує
інтереси обох сторін, які є рівними в
своїх права та обов'язках щодо
користування їх квартирою. В спільному
користуванні сторін залишаються місця
загального користування -
коридор,кухня і кладова, ванна кімната,
туалетна кімната.

В іншій частині рішення суду
першої інстанції сторонами не
оскаржено.

Керуючись ст.ст. 303, 307,
309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Рівненського міського
суду Рівненської області від 15 січня
2014р. - змінити.

Визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1:

-в користування ОСОБА_1 виділити жилу
кімнату №2, площею 12,6 кв.м. та прилеглу
до цієї кімнати лоджію;

-в користуванні ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 залишити жилі кімнати №5, площею
9,9 кв.м. та №6, площею 16,9 кв.м. та
прилеглий до кімнати №6 балкон.

В решті рішення Рівненського
міського суду Рівненської області від
15 січня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної
сили з моменту його проголошення, але
може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
З.М.Максимчук

Судді:
М.П.Григоренко

Ю.М.Рожин