Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,
Червинської М.Є., Черненко В.А.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Дніпрообленерго» до ОСОБА_1 про
стягнення регресу та прямої дійсної
шкоди, завданої внаслідок порушення
трудових обов'язків, за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» на
рішення Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 25
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 26
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року публічне акціонерне
товариство «ДТЕК Дніпрообленерго»
(далі - ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго»)
звернулось до суду з указаним позовом,
в якому просило стягнути з відповідача
ОСОБА_1 на свою користь - 134 720 грн 18 коп.,
з яких 132 759 грн 18 коп. - регресні вимоги
та 1 961 грн - прямої дійсної шкоди,
завданої внаслідок порушення трудових
обов'язків, та стягнути судові витрати
по справі.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
внаслідок винних дій ОСОБА_1, як водія,
виконуючого трудові обов'язки,
відбулась дорожньо-транспортна
пригода, внаслідок якої ОСОБА_2 була
завдана майнова та моральна шкода.
Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 20 березня
2012 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 22 серпня 2012 року, позовні
вимоги ОСОБА_2 були задоволені
частково, стягнуто з ПАТ
«Енергопостачальна компанія
«Дніпрообленерго» 155 574 грн 93 коп.
майнової шкоди, 1 тис. грн моральної
шкоди, 1 684 грн 25 коп. судових витрат та 2
023 грн 13 коп. витрати, понесені за
проведення судових експертиз, у
задоволенні зустрічного позову ПАТ «ЕК
«Дніпрообленерго» до ОСОБА_2 про
стягнення 2 211 грн майнових збитків
відмовлено. Зазначав, що на час
дорожньо-транспортної пригоди
відповідач працював водієм у
Софіївському районі електричних мереж,
який був структурним підрозділом
відкритого акціонерного товариства
«Енергопостачальна компанія
«Дніпрообленерго», тобто перебував у
трудових відносинах з відкритим
акціонерним товариством
«Енергопостачальна компанія
«Дніпрообленерго», правонаступником
якого було публічне акціонерне
товариство «Енергопостачальна
компанія «Дніпрообленерго»,
правонаступником якого в свою чергу є
ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго». Зазначав,
що шкода, завдана ОСОБА_2, внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася з вини ОСОБА_1, була
відшкодована за рахунок ПАТ «ДТЕК
Дніпрообленерго», а тому, посилаючись
на Закон України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», просив позов
задовольнити.

Рішенням Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 25
вересня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 26
листопада 2013 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «ДТЕК
Дніпрообленерго», посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, виходив з
того, що на час звернення до суду
позивачем пропущено річний строк,
передбачений ст. 233 КЗпП України.

Установлено й це убачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 КЗпП України
законодавство про працю регулює
трудові відносини працівників усіх
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, виду
діяльності і галузевої належності, а
також осіб, які працюють за трудовим
договором з фізичними особами.

Для звернення власника або
уповноваженого ним органу до суду в
питаннях стягнення з працівника
матеріальної шкоди, заподіяної
підприємству, установі, організації,
встановлюється строк в один рік з дня
виявлення заподіяної працівником
шкоди (ч. 3 ст. 233 КЗпП України).

Доводи касаційної скарги відносно
того, що позовна давність повинна
відраховуватись від дня виконання
відповідачем обов'язку, покладеного на
нього законом, відшкодувати шкоду, не
заслуговують на увагу виходячи з
наступного.

Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
шкоди, заподіяної підприємствам,
установам, організаціям їх
працівниками» від 29 грудня 1992 року № 14
днем виявлення шкоди слід вважати день,
коли власнику або уповноваженому ним
органу стало відомо про наявність
шкоди, заподіяної працівником. Днем
виявлення шкоди, встановленої в
результаті інвентаризації
матеріальних цінностей, при ревізії
або перевірці фінансово-господарської
діяльності підприємства, установи,
організації, слід вважати день
підписання відповідного акта або
висновку.

Посилання скаржника на те, що згідно ст.
257 ЦК України строк позовної давності
встановлюється тривалістю у три роки,
безпідставні, оскільки спірні
правовідносини регулюються Кодексом
законів про працю України, де у ст. 233
цього кодексу встановлено, строк
звернення до суду, а не позовна
давність.

З матеріалів справи убачається, що
виплата ОСОБА_2 була здійснена
позивачем 25 квітня 2012 року (а.с. 75),
постанова державного виконавця
Бабушкінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції про
закінчення виконавчого провадження
була винесена 17 травня 2012 року, проте з
позовом ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго»
звернулось 28 серпня 2013 року.

За таких обставин, суди попередніх
інстанцій, ухвалюючи рішення, дійшли
вірного висновку про те, що позивач
звернувся до суду за захистом свого
права з пропуском річного строку,
встановленого законом.

Таким чином оскаржувані судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для їх скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Дніпрообленерго» відхилити.

Рішення Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 25
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 26
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко