Справа № 522/3332/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2014 року Приморський
районний суд м. Одеси
у складі: головуючого
судді - Бондаря В.Я.
секретарі - Іщик О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
Позивач звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2, в якому просила суд стягнути на
її користь аліменти у розмірі 1032, 00
гривень щомісяця на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому посилалась на
те, що від шлюбу, укладеного з
відповідачем, у них є спільна дитина
-син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає
разом з нею, проте, відповідач
вихованням дитини не займається,
матеріальної допомоги на утримання
дитини добровільно не надає.
Позивач у судове засідання не
з'явилась, надала суду заяву про
розгляд справи за її відсутністю, проти
заочного розгляду справи не
Відповідач у судове засідання не
з'явився, про причини неявки в суд не
повідомив, належним чином сповіщений
про час та місце розгляду справи, тому
суд вважає за можливе, у відповідності
до ст. 224 ЦПК України, розглянути позов
за його відсутністю та ухвалити заочне
рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони мають
спільну дитину - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
відповідним свідоцтвом про народження
серії НОМЕР_1 від 04.03.2009 року.

У силу статті 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до роз'яснень, що надані у
п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 15.05.2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той із них, з ким
вона проживає, вправі звернутися до
суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3
ст. 181 СК аліменти на дитину
присуджуються в частці від заробітку
(доходу) її матері, батька (ст. 183 цього
Кодексу) або в твердій грошовій сумі
(ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Таким чином, суд, враховуючи
матеріальне становище сторін, вважає,
що з відповідача слід стягнути
аліменти на утримання сина до
досягнення дитиною повноліття у
твердій грошовій сумі у розмірі 1 032, 00
гривень на місяць.

Суд вважає, що рішення в частині
стягнення аліментів підлягає
негайному виконанню в межах суми
платежу за один місяць.

У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України,
якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного і керуючись,
ст.ст. 10,60, 81, 88,174, ч. 3 ст. 209, ст.ст. 213-215, 218,
224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання неповнолітнього
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1
032, 00 гривень щомісячно, починаючи з 26
лютого 2014 року до досягнення дитиною
повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
суму судового збору у розмірі 243, 60
гривень.

Допустити негайне виконання судового
рішення в межах суми платежу за один
місяць.

Рішення суду може бути переглянуте за
заявою відповідача, якій не приймав
участі при розгляді справи, поданої
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, яки брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СУДДЯ: