Номер провадження: 22-ц/785/3595/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О.,
Драгомерецького М.М.,

При секретарі:
Горновій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2-ОСОБА_9 на рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 11 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про
право на спадщину недійсним,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013р. ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання
свідоцтва про право на спадщину
недійсним.

Позивач зазначав, що він є
спадкоємцем першої черги після смерті
батька - ОСОБА_5, що настала ІНФОРМАЦІЯ_1.
Спадщина відкрилася на ? частину
квартири АДРЕСА_1. Він вчасно звернувся
до нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини та дізнався, що
право власності на належну йому у
порядку спадкування квартиру
зареєстровано за іншою особою - ОСОБА_2
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого 22.12.2008р.
П'ятою одеською державною нотаріальною
конторою в порядку спадкування після
смерті Гр. ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_6 право власності на це
нерухоме майно набула на підставі
рішення Іллічівського районного суду
м. Одеси від 22.11.2004р. у справі за позовом
ОСОБА_6 до Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради
про визнання права власності на
спадкове майно в порядку спадкування
за законом, яке рішенням Апеляційного
суду Одеської області від 21.11.2013р. було
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову у задоволенні цих вимог.

За таких обставин, підстави за
яких ОСОБА_2 отримала у спадщину ?
частини квартири АДРЕСА_2, на
теперішній час перестали існувати, а
тому свідоцтво про право на цю спадщину
має бути визнане недійсним.

Посилаючись на ці обставини
позивач з підстав, передбачених ст. ст.
15, 16, 203, 215, 216 ЦК України просив про
задоволення його вимог.

Представник відповідачки позов
не визнала.

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 11.02.2014р. позов
задоволено, визнано недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом на ? частину квартири АДРЕСА_3
на ім'я ОСОБА_2, видане 22 грудня 2008р.
П'ятою одеською державною нотаріальною
конторою за №3-113 та стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_4 300,08 грн. судових
витрат.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 просить вказане рішення суду
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
на недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими та невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи й обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1. помер ОСОБА_5 і після його
смерті відкрилася спадщина на ? частину
вказаної квартири.

ОСОБА_6, дружина померлого,
ІНФОРМАЦІЯ_3. звернулась до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, але свідоцтво про
право на спадщину на спірне майно не
отримала, проте 17.09.2004р. вона звернулась
до суду з позовом до Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської ради про встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права
власності на спадкове майно у порядку
спадкування за законом.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.н., громадянин
Російської Федерації, який проживає у
м. Челябінську, є сином померлого
ОСОБА_5 На час відкриття спадщини був
неповнолітнім, йому виповнилось 15
років, його мати ОСОБА_8 у встановлений
законом строк звернулася до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, де була заведена
спадкова справа.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963р.),
який бува чинний на час відкриття
спадщини, при спадкуванні за законом
спадкоємцями першої черги є в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого.

Згідно із ст. 548 ЦК УРСР та ч. 1 ст. 549
ЦК УРСР для придбання спадщини
необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Не допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженням. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини. Визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину, якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном, або якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчиненні
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

Набравшим законну силу рішенням
Апеляційного суду Одеської області від
21.11.2013р. преюдеційно встановлено, що як
ОСОБА_6 так і ОСОБА_4 у встановленому
законом порядку прийняли спадщину
після смерті ОСОБА_5 та є його
спадкоємцями. Проте ОСОБА_6 оформила
спадщину -1/2 часку цієї квартири не
через нотаріальну контору, а через суд.

Цим рішенням також встановлено,
що ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_5 померла і після
її смерті спадок оформила на себе її
правонаступниця - ОСОБА_2

22 грудня 2008р. державним
нотаріусом П'ятої одеської державної
нотаріальної контори ОСОБА_2 було
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом після смерті ОСОБА_6, яка
померлаІНФОРМАЦІЯ_2., що складається з ?
частини квартири АДРЕСА_4. Свідоцтво
зареєстроване в реєстрі за № 3-113. Ця
частина квартири належала померлій на
праві приватної, спільної часткової
власності, на підставі рішення
Іллічівського районного суду м. Одеси
від 22.10.2004р. , (а/ с. 6).

ОСОБА_4 порушив питання про
визнання недійним цього свідоцтва,
оскільки рішення суду від 22.10.2004р. на
підставі якого ОСОБА_6 була власником
цього майна, скасовано.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку про
законність та обґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_4 на підставі ст.
1301 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції.

Відповідно до положень ст. 1301 ЦК
України свідоцтво про право на
спадщину визнається недійсним за
рішенням суду, якщо буде встановлено,
що особа, якій воно видане, не мала
права на спадкування, а також в інших
випадках, встановлених законом.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, які викладені
у п. 27 постанови №7 від 30 травня 2008 р.
«Про судову практику у справах про
спадкування» відповідно до ст. 1301 ЦК
України свідоцтво про право на
спадщину може бути визнано недійсним
не лише тоді, коли особа, якій воно
видане, не мала права на спадкування,
але й за інших підстав, установлених
законом. Іншими підставами можуть бути:
визнання заповіту недійсним, визнання
відмови від спадщини недійсною,
визнання шлюбу недійсним, порушення у
зв'язку з видачею свідоцтва про право
на спадщину прав інших осіб тощо.

Як вбачається з матеріалів
справи, судами встановлено, що ОСОБА_6 у
порушення ст. 1297 ЦК України не
зверталася до нотаріальної контори для
оформлення свого права на спадщину,
право власності на це майно вона
набула на підставі рішення суду, яке на
теперішній час скасовано.

Крім того, матеріалами справи
встановлено, що ОСОБА_6 указувала про
відсутність інших спадкоємців за
законом, внаслідок чого судом було
неправильно визнано лише за нею право
власності на це спадкове майно.

Відтак, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом, виданого
державним нотаріусом П'ятої одеської
державної нотаріальної контори на ім'я
ОСОБА_2 22.12.2008р. за реєстровим №3-113, на
підстав ст. 1301 ЦК України, враховуючи,
що оспорюваним свідоцтвом неправильно
визначено об'єм прав спадкодавця та
спадкоємця, відсутній документ, що
підтверджує право спадкодавця на це
майно та порушено право ОСОБА_4 на
спадкування після померлого батька
ОСОБА_5, що настала ІНФОРМАЦІЯ_1.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим. Судом було
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
дана вірна оцінка зібраним доказам по
справі, тому підстав для скасування
оскаржуваного рішення судом
апеляційної інстанції не встановлено.

Посилання суду першої інстанції
на положення ст. 203 ЦК України є
помилковим, оскільки оформлення
правочину - видача нотаріусом
свідоцтва про право на спадщину у сенсі
ч.1 ст. 202 ЦК України не є правочином, що у
свою чергу на підставі ч.2 ст. 308 ЦПК
України не тягне скасування або зміну
ухваленого у справі законного рішення.

Судові витрати судом розподілено
у відповідності до положень ст. ст. 79, 88
ЦПК України, у тому числі і витрат на
суму 70 грн 40 коп., які позивач витратив
на виклик відповідачки до суду.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х
в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 11 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області В.Ф.Парапан

В.О.Панасенков

М.М.Драгомерецький