У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Кадєтова О.В.,
розглянувши касаційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Київського районного
суду м. Одеси від 28 листопада 2013 року та
рішення апеляційного суду Одеської
області від 23 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа -
ОСОБА_4, про захист прав споживачів та
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

У грудні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
Київського районного суду м. Одеси із
позовом до ОСОБА_3 про захист прав
споживачів.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
він замовив у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 нерухомі
та розсувні металопластикові
конструкції склопакетів, відповідно до
угоди № 77 від 30 квітня 2010 року, яка була
підписана директором ОСОБА_4 Він
оплатив вартість цих
металоконструкцій в загальній сумі 68
457,00 грн, однак розсувні склопакети
вартістю 24 330,00 грн виявилися
непридатними для використання. У
зв'язку з цим він звернувся до ОСОБА_4 з
вимогою демонтувати непридатні
склопакети та повернути їх вартість,
однак останній відмовився від цього,
тому він разом із представниками
підприємства «Вест» склали акт та
демонтували зовнішні розсувні
металоконструкції.

ОСОБА_2 зазначав, що він з тотожними
вимогами звертався до суду з позовом до
ОСОБА_4, проте рішенням Київського
районного суду м. Одеси від 11 липня 2012
року у позові було відмовлено за
недоведеністю. Апеляційний суд
Одеської області своїм рішенням від 22
листопада 2012 року скасував це рішення
та ухвалив нове, яким також відмовив у
задоволенні позову, однак встановив, що
відповідальність за договором № 77 від
30 квітня 2010 року має нести не ОСОБА_4, а
ОСОБА_3, яка була власником
металоконструкцій.

Просив суд стягнути з відповідача на
його користь 24 330,00 грн вартості
непридатних для використання
склопакетів та 302 421,90 грн пені за
відмову прийняти товар неналежної
якості.

Крім того, у лютому 2013 року ОСОБА_3
звернулась до суду із зустрічним
позовом, у якому просила стягнути з
ОСОБА_2 на її користь суму боргу за
вищезазначеним договором з
урахуванням встановленого індексу
інфляції в сумі 11 164,09 грн та 3% річних у
сумі 816,83 грн.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3
посилалася не те, що п. 3.1 угоди № 77 від 30
квітня 2010 року передбачено, що загальна
вартість продукції та виконуваних
робіт складає 78 650,00 грн, проте ОСОБА_2
фактично було сплачено лише 68 457,00 грн і
тому він повинен сплатити їй
недоплачені 10 193,00 грн, суму інфляційних
втрат та 3% річних.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 28 листопада 2013 року у
задоволенні первісного та зустрічного
позовів відмовлено з підстав, що
договір між сторонами є неукладеним.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 23 січня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні первісного та зустрічного
позовів відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує
питання про скасування судових рішень
судів попередніх інстанцій з
ухваленням нового рішення, яким
задовольнити первісний позов у повному
обсязі, мотивуючи свої вимоги
порушенням судами першої та
апеляційної інстанції норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження у
справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановленні в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги та зміст
доданих до неї судових рішень не дають
підстав для висновку, що судами
попередніх інстанцій при розгляді
справи допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення процесуального права, які
передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як
підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п.
5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа -
ОСОБА_4, про захист прав споживачів та
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення грошових коштів.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.В.
Кадєтова