Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1388/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Нерода Л.М.
Доповідач Кіселик С.
УХВАЛА

13.05.2014 Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області в складі :

Головуючого : судді Кіселика С.А.

суддів : Кодрула М.А., Франко В.А.

за участі секретаря судового
засідання Задирака Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за заявою комунального
підприємства «Теплокомуненерго» про
видачу судового наказу про стягнення
з ОСОБА_2 заборгованості за спожиту
теплову енергію, за апеляційною
скаргою комунального підприємства
«Теплокомуненерго» на ухвалу
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 24
березня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

14 березня 2014 року комунальне
підприємство «Теплокомуненерго»
звернулось до суду із заявою про
видачу судового наказу про стягнення
боргу за спожиту теплову енергію.

Суддею Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області 24 березня 2014 року у
прийнятті заяви відмовлено.

Суд дійшов висновку, що між
сторонами існує спір про право.

Не погодившись із ухвалою суду
комунальне підприємство
«Теплокомуненерго» просить її
скасувати та направити справу до
суду першої інстанції на новий
розгляд.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
та порушення норм процесуального
права.

Заслухавши суддю доповідача,
представника комунального
підприємства «Теплокомуненерго»,
дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
відхиленню із наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті заяви про
видачу судового наказу щодо стягнення
з ОСОБА_2 заборгованості за надані
послуги теплопостачання суд першої
інстанції виходив з того, що існує
спір про право.

На думку колегії суддів висновок
суду першої інстанції є обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що КП
"Теплокомуненерго" зобов'язалося на
підставі договору про постачання
теплової енергії для централізованого
опалення та гарячого водопостачання
від 16.03.2009 року №021222 постачати ОСОБА_2
теплову енергію, яка, у свою чергу,
зобов'язалася своєчасно оплачувати
надані послуги (а.с.7).

ОСОБА_2 в порушення умов договору не
сплачувала вартість наданих їй послуг,
а тому утворилася заборгованість.

З розрахунку заборгованості
вбачається, що борг ОСОБА_2 за надані
послуги з теплопостачання за період з
01.02.2011 року по 01.02.2014 року складав 2533,20
грн. До даного розрахунку також
включено заборгованість, яка склалася
станом на 01.02.2011 року.

Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України
судовий наказ є особливою формою
судового рішення, що видається судом за
результатами розгляду вимог,
передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Згідно п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України суддя
відмовляє у прийнятті заяви про видачу
судового наказу у разі, якщо із заяви і
доданих документів вбачається спір про
право.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п.9 постанови від 23.12. 2011 року
№14 "Про практику розгляду судами заяв у
порядку наказного провадження"
наявність спору про право (пункт 2
частини третьої статті 100 ЦПК), яке є
підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність
суб'єктивного права у заявника;
документів, що підтверджують
порушення суб'єктивного права або
документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо
із доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обов'язок перед
заявником (кредитором); із доданих
документів вбачається пропуск
позовної давності. Така вимога може
бути вирішена лише у позовному
провадженні (частина третя статті 267
Цивільного кодексу України). Якщо
заявлено вимогу про стягнення
заборгованості за надані
житлово-комунальні, телекомунікаційні
послуги, послуги телебачення та
радіомовлення (пункт 3 частини першої
статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути
видано за наявності відповідних
договорів про надання таких послуг,
інших письмових доказів, що
підтверджують фактичне надання та
отримання таких послуг. Крім того,
заявник має обґрунтувати свої вимоги
та додати документи, що вказують на
правильність і безспірність
розрахунків, а також застосування
тарифів на відповідні послуги. У цьому
випадку може бути видано судовий
наказ про стягнення не лише суми
заборгованості, але й про стягнення
індексу інфляції та трьох відсотків
річних, нарахованих на суму
заборгованості. Для їх стягнення суду
має бути додано документи, що чітко
підтверджують їх розрахунок (у тому
числі й розрахунок щомісячних
нарахувань), при цьому визначений
розмір не потребує додаткової оцінки
та дослідження у сукупності з іншими
доказами (п.13 постанови).

Заявником не обґрунтовано свої вимоги
та не додано документів, що вказують на
правильність і безспірність таких
розрахунків, а також застосування
тарифів на відповідні послуги. Наданий
заявником розрахунок заборгованості
не є безспірним, оскільки до розрахунку
включено заборгованість станом на
01.02.2011 року, яка виходить за межі
позовної давності.

Таким чином, апеляційна скарга не
містить доводів щодо порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права, які є підставою для скасування
ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 п.1 ст.312 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу
з додержанням вимог закону.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а ухвала
суду залишенню без змін, оскільки
постановлена з додержанням вимог
закону.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 312, 314, 315, 319
ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу
комунального підприємства
"Теплокомуненерго" відхилити.

Ухвалу Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 24 березня 2014 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: