Провадження № 4-с/361/1/14
УХВАЛА

09 квітня 2014 року Броварський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючої судді
Маценко Н.П.

при секретарі Телепі
Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Бровари скаргу
ОСОБА_1 на дії відділу державної
виконавчої служби Броварського
міськрайонного управління юстиції у
Київській області, заінтересовані
особи начальник відділу державної
виконавчої служби Броварського
міськрайонного управління юстиції у
Київської області Арутюнян Сергій
Рафікович, ОСОБА_3, ОСОБА_4

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на
постанову начальника ВДВС
Броварського МРУЮ у Київській області,
в якій просить визнати незаконними дії
начальника ВДВС Броварського МРУЮ у
Київській області, скасувати постанову
начальника ВДВС від 20.05.2013 року та
зобов'язати відділ ДВС Броварського
МРУЮ винести постанову про закриття
виконавчого провадження.

В обґрунтування поданої скарги
заявник посилається на те, що на
виконанні у відділі ДВС перебував
виконавчий лист про стягнення із
ОСОБА_4 на його користь боргу в розмірі
1190757 грн., що виданий на підставі
рішення Броварського міськрайонного
суду від 27 вересня 2010 року.

У ході виконавчого провадження 17
жовтня 2011 року описано та арештовано
належне боржнику нерухоме майно у
вигляді майнового комплексу і
земельної ділянки площею 1,9335 га, що
розташоване за адресою АДРЕСА_1

Вказане майно тричі, а саме 8 січня, 22
лютого та 3 квітня 2013 року виставлялося
на прилюдні торги, проте знімалося з
продажу за відсутністю покупців.

Далі зазначає, що за пропозицією
державного виконавця він погодився
залишити це майно за собою в рахунок
погашення боргу ОСОБА_4 та 16 квітня 2013
року вніс різницю коштів в розмірі 10042,13
грн. на рахунок ВДВС.

17 квітня 2013 року державний виконавець
виніс постанову про передачу йому
майна як стягувачу в рахунок погашення
боргу і передав йому дане майно за
актом. 29.05.2013 року випадково дізнався
про наявність постанови начальника
Броварського ВДВС від 20 травня 2013 року,
якою скасовано постанову державного
виконавця від 17 квітня 2013 року про
передачу йому майна боржника.

Вказану постанову вважає
безпідставною і такою, що винесена без
урахування норм та вимог ЗУ «Про
виконавче провадження».

У судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу
підтримав просив поновити строк на
звернення до суду із даною скаргою,
пояснив, що 18.05.2011 року він отримав
виконавчий лист про стягнення боргу із
ОСОБА_4 та пред'явив його до виконання. У
ході виконання рішення суду державним
виконавцем виставлено на продаж з
прилюдних торгів майно, належне
боржнику ОСОБА_4 - майновий комплекс та
земельну ділянку площею 1,9335 га, що
розташовані за адресою АДРЕСА_1
Прилюдні торги проводилися впродовж
чотирьох місяців, однак вказане
нерухоме майно так і не було
реалізоване. У зв'язку з чим державний
виконавець запропонував йому у рахунок
виконання рішення суду оплатити
різницю вартості та залишити майно за
собою.

17.04.2013 року державний виконавець ВДВС
Броварського МРУЮ виніс постанову про
передачу майна стягувачу та склав
відповідний акт затверджений
начальником відділу ДВС Арутюняном С.Р.

29.05.2013 року він випадково дізнався про
скасування начальником ДВС постанови
про передачу майна стягувачу в рахунок
погашення боргу від 17.04.2013 року та
визнання недійсним акту від 17.04.2013 року
з підстав наявності заборони на майно
боржника, що накладений ухвалою № 2-200/11
від 03.02.2011 року, виданої Дніпровським
районним судом м. Києва. Просить скаргу
задовольнити.

Представник ВДВС Броварського МРУЮ у
Київській області Кублій О.С. скаргу не
визнав пояснив, що у порядку ч.3 ст. 63 ЗУ
«Про виконавче провадження» державний
виконавець при винесенні постанови про
передачу майна стягувачу повинен був
перевірити наявність арешту на майна і
тільки після цього передати його на
реалізацію.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 03.02.2011 року накладено арешт
на спірне майно в інтересах Красюка Ф.Ф.
При цьому виконавчий лист ОСОБА_1 був
пред'явлений до виконання до ВДВС
Броварського МРУЮ 29.08.2011 року, тобто
через 6 місяців. На користь ОСОБА_1 арешт
був накладений 30.07.2010 року.

Державним виконавцем Рамазанович М.Р.
допущено помилку при складанні
документів на реалізацію, так як на той
час існував інший арешт з боку Красюка
Ф.Ф.

Заінтересована особа ОСОБА_3. скаргу не
визнав, пояснив, що Дніпровським
районним судом м. Києва 24.03.2011 року
розглянуто цивільну справу про
стягнення з ОСОБА_4 на його користь
заборгованості в розмірі 1980000 грн.
ОСОБА_1 приймав участь при розгляді
даної справи та оскаржував рішення
суду першої інстанції у апеляційній та
касаційній інстанціях, тобто йому
добре відомо про його законні права як
стягувача.

Уточнив, що 09.02.2011 року відділом ДВС на
підставі ухвали про забезпечення
позову, виданої Дніпровським районним
судом м. Києва накладено арешт на
рухоме та нерухоме майно ОСОБА_4 в тому
числі і на комплекс розташований в
АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 1,9335
га для ведення фермерського
господарства. Вказана постанова була
чинною на момент винесення постанови
про передачу майна стягувачу від 17.04.2013
року.

Дії начальник ВДВС Броварського МРУЮ,
які виразилися у винесенні постанови
про скасування постанови та акту про
передачу майна стягувачу від 17.04.2013
року вважає законними та правомірними.
Просить суд відмовити у задоволенні
скарги.

Заінтересована особа начальник ВДВС
Броварського МРУЮ Арутюнян С.Ф. в
судове засідання не з'явився, подав
заперечення, в яких просив суд
розглянути дану справу у його
відсутності, проти скарги заперечує.

Заінтересована особа ОСОБА_4 скаргу не
визнав, просить відмовити у її
задоволенні.

Дана справа слухається судом
неодноразово.

Ухвалою Броварського міськрайонного
суду Київської області від 07.10.2013 року у
задоволенні скарги відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Київської області від 21.11.2013 року
ухвалу Броварського міськрайонного
суду Київської області від 07.10.2013 року
скасовано, справу передано на новий
розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних і
кримінальних справ від 06.02.2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено,
ухвалу апеляційного суду Київської
області від21.11.2013 року залишено без
змін.

При новому розгляді даної справи,
суд вислухавши пояснення скаржника,
заінтересованих осіб, дослідивши
письмові матеріали справи, встановив
такі факти та відповідні їм
правовідносини.

Розділом 7 ЦПК України
встановлено порядок судового контролю
за виконанням судових рішень. Зокрема,
відповідно до ст.385 цього Кодексу,
скаргу може бути подано до суду у
десятиденний спірок з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду зі скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до статті 387 ЦПК України за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи. Якщо оскаржувані
рішення, дії чи бездіяльність були
прийняті або вчинені відповідно до
закону, в межах повноважень державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби і права чи
свободи заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Судом встановлено, що на виконанні у
ВДВС Броварського міськрайонного
управління юстиції Київської області
перебуває виконавчий лист, виданий
Броварським міськрайонним судом
Київської області 18.05.2011 року про
стягнення боргу із ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1

29.08.2011 року головним державним
виконавцем ВДВС Броварського МРУЮ
відкрито виконавче провадження з
примусового виконання вищевказаного
виконавчого листа.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвалою Броварського міськрайонного
суду Київської області від 30.07.2010 року
накладено арешт на рухоме та нерухоме
майно, що належить на праві власності
ОСОБА_4 в тому числі: на комплекс
розташований за адресою АДРЕСА_1 та
земельну ділянку площею 1,9335 га для
ведення фермерського господарства, що
знаходиться на території Броварського
району Київської області.

Із витягу із Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
вбачається, що на підставі
вищевказаної ухвали суду 02.08.2010 року
зареєстровано арешт на майно ОСОБА_4, а
саме комплекс та земельну ділянку, що
розташовані за адресою АДРЕСА_1.

З матеріалів виконавчого
провадження встановлено, що в ході
проведення виконавчих дій описано та
арештовано майно, що належить боржнику
ОСОБА_4, а саме земельну ділянку площею
1,9335 га та комплекс у складі - ангар,
приміщення пташника, розпочате
будівництво
адміністративно-побутового корпусу,
туалет, електрична підстанція КТП,
ангар, залізобетонна естакада.

08.01.2013 року, 22.02.2013 року, 03.04.2013 року
проводилися прилюдні торги з
реалізації вищевказаного нерухомого
майна, які фактично не відбулися,
вищевказане майно знято з реалізації.

У порядку ст. 62 ЗУ «Про виконавче
провадження» 12.04.2013 року стягувач
виявив бажання залишити за собою в
рахунок погашення боргу.

Постановою державного виконавця
Лобко О.С. передано стягувачу ОСОБА_1
майно, що належить боржнику ОСОБА_4 в
рахунок погашення боргу в розмірі
1190757,87 грн., а саме земельну ділянку
площею 1,9335 га та комплекс у складі -
ангар, приміщення пташника, розпочате
будівництво
адміністративно-побутового корпусу,
туалет, електрична підстанція КТП,
ангар, залізобетонна естакада.

Одночасно державним виконавцем
складено акт про передачу майна
стягувачу, що затверджений начальником
ВДВС Броварського МРУЮ Арутюняном С.Р.

27.05.2013 року приватним нотаріусом
Броварського районного нотаріального
округу ОСОБА_9 ОСОБА_1 видано свідоцтва
про право власності на вищевказане
майно.

Оскаржуваної постановою
начальника ВДВС Броварського МРУЮ
Арутюняна С.Р. від 20.05.2013 року скасовано
постанову про передачу майна стягувачу
від 17.04.2013 року та визнано недійсним акт
від 17.04.2013 року про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу.

Вирішуючи питання про законність
дій начальника ВДВС Броварського МРУЮ
Арутюнана С.Р. та скасування його
постанови від 20.05.2013 року, суд приходить
до наступного.

Відповідно до ст. 83 Закону України «Про
виконавче провадження» начальник
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
при здійсненні контролю за рішеннями,
діями державного виконавця під час
виконання рішень має право у разі, якщо
вони суперечать вимогам закону, своєю
постановою скасувати постанову або
інший процесуальний документ (або їх
частину), винесені у виконавчому
провадженні державним виконавцем,
визнати недійсним складений державним
виконавцем акт, зобов'язати державного
виконавця провести виконавчі дії в
порядку, встановленому цим Законом.

Зі змісту оскаржуваної постанови
вбачається, що при формуванні
державним виконавцем Рамазановим М.Р.
документів на реалізацію допущено
порушення, а саме державний виконавець
не врахував наявність заборони на
майно боржника, накладеної ухвалою №
2-200/1/11 від 03.02.2011 року, виданої
Дніпровським районним судом м. Києва.

З матеріалів справи безспірно
встановлено, що ухвалою Дніпровського
районного суду м. Києва від 03.02.2011 року
накладено арешт на рухоме та нерухоме
майно, що належить ОСОБА_4 в тому числі
земельну ділянку площею 1,9335 га для
фермерського господарства та комплекс,
що розташовані у АДРЕСА_1

09.02.2011 року відкрито виконавче
провадження з виконання вищевказаної
ухвали.

10.02.2011 року дані щодо арешту майна
ОСОБА_4 обтяжувачем за яким є ОСОБА_3
внесено до Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна.

14.02.2011 року державним виконавцем
ДВС Броварського МРУЮ винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження з примусового виконання
ухвали суду від 03.02.2011 року у зв'язку із
накладення арешту.

З матеріалів справи також
вбачається, що 11.05.2012 року Дніпровським
районним судом м. Києва видано
виконавчий лист про стягнення боргу із
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу в
розмірі 1981820 грн. на підставі рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 24.03.2011 року.

Ухвалою Дніпровського районного
суду м. Києва від 30.10.2012 року поновлено
ОСОБА_3 пропущений строк для
пред'явлення виконавчого документу до
виконання - виконавчого листа № 2-200/1-11
від 11.05.2012 року, виданого за рішенням
Дніпровського районного суду м. Києві
від 24.03.2011 року.

Ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 12.12.2012 року скасовано
вищевказану ухвалу Дніпровського
районного суду м. Києва у частині
поновлення ОСОБА_3 строку на
пред'явлення виконавчого листа до
виконання.

Ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24.04.2013 року ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 12.012.2012
року скасовано, ухвалу Дніпровського
районного суду м. Києва від 30.10.2012 року
залишено без змін.

З наведених обставин достовірно
встановлено, що на час передачі майна
стягувачу 17.04.2013 року та складення акту
державного виконавця про передачу
майна стягувачу в рахунок погашення
боргу, нерухоме майно, що підлягало
передачі перебувало під арештом,
накладеним ухвалою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 30.07.2010 року в інтересах ОСОБА_1 та
ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 03.02.2011 року в інтересах
ОСОБА_3, який є стягувачем у виконавчому
провадженні відкритому на підставі
виконавчого листа, виданого
Дніпровським районним судом м. Києва,
боржником з яким є ОСОБА_4 Ухвала про
накладення арешту на майно ОСОБА_4
Дніпровським районним судом м. Києва на
час передачі майна не скасована, арешт
з майна не знятий.

Частиною 3 статті 63 ЗУ «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі звернення стягнення на будинок,
квартиру, інше приміщення чи земельну
ділянку державний виконавець подає
запит до відповідних місцевих органів,
що здійснюють реєстрацію та облік
майна, про належність такого майна
боржнику на праві власності, а також
перевіряє, чи не перебуває це майно під
арештом.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що під час
складання постанови та акту від 17.04.2013
року державним виконавцем у порушення
вимог вищевказаної статті інформація
щодо наявності арешту належним чином
перевірена не була, оскілки відомості
щодо обтяження майна на підставі
ухвали суду від 03.02.2011 року внесені до
Єдиного реєстру заборон, про що
свідчать відповідні витяги.

Оцінюючи наведені обставини, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для визнання дій начальника
ВДВС Броварського МРУЮ незаконними.
Під час винесення оскаржуваної
постанови останній діяв в рамках ЗУ
«Про виконавче провадження», а саме
статей 63 та 83 Закону.

При розгляді даної справи по суті
судом не встановлено обставин в силу
яких оскаржувана постанова від 20.05.2013
року підлягає скасуванню. Доводи
наведені скаржником, суд не приймає за
основу, так як вони є помилковими і
такими, що не ґрунтуються на законі.

У судовому засіданні під час
розгляду даної справи по суті скаржник
ОСОБА_1 просив суд поновити йому строк
на звернення до суду із даною скаргою.

Правилами ст. 384 ЦПК України
передбачено, що скаргу може бути подано
до суду безпосередньо або після
оскарження рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби до начальника
відповідного відділу державної
виконавчої служби.

Згідно із ст. 385 ЦПК України скаргу може
бути подано до суду у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав чи свобод.

Пропущений з поважних причин
строк для подання скарги може бути
поновлено судом.

Вирішуючи питання про поновлення
строку, суд приходить до наступного.

Зі змісту скарги вбачається, що
про порушення свого права скаржник
ОСОБА_1 дізнався 29.05.2013 року, жодна із
сторін будь-яких доказів ,які б
спростовували зазначену інформацію
суду не надала, а тому суд вважає, що
скаржник дізнався про порушення свого
права саме 29.05.2013 року.

06.06.2013 року ОСОБА_1 подав скаргу на
дії ВДВС до начальника відділу.
Будь-якої відповіді у визначений
законом строк, скаржник на своє
звернення не отримав, тому в межах
десятиденного строку, наданого законом
для звернення безпосередньо до суду із
скаргою на дії ДВС, звернувся до суду. З
відмітки Броварського ВПЗ на конверті
/а. с. 37/ вбачається, що скаргу до суду
ОСОБА_1 направив 25.06.2013 року.

А тому з урахуванням наведеного,
суд вважає, що скаржник вчасно
звернувся до суду із даною скаргою,
процесуальний строк ним не пропущено,
тому він не підлягає поновленню.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 383-387 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 на
дії відділу державної виконавчої
служби Броварського міськрайонного
управління юстиції у Київській
області, заінтересовані особи
начальник відділу державної
виконавчої служби Броварського
міськрайонного управління юстиції у
Київської області Арутюнян Сергій
Рафікович, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом
п'яти днів з дня її проголошення шляхом
подачі апеляційної скарги через
Броварський міськрайонний суд
Київської області.

Суддя
Н. П. Маценко