Біляївський районний суд Одеської
1 м. м. Біляївка Біляївський район
Справа № 496/2311/14-ц
УХВАЛА

І м е н е м У к р а ї н и

23.05.2014 року
Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді - Крачкової
С.В.,

при секретарі – Довженко І.С.

за участю державного виконавця -
Антоненко О.С.

розглянувши в м. Біляївка подання
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Біляївського МРУЮ в Одеській області
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_1 Севастіяна Павловича у праві
виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В :

23 травня 2014 року до Біляївського
районного суду надійшло подання
державного виконавця відділу ДВС
Біляївського МРУЮ в Одеській області
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Свої вимоги мотивує тим, що у відділі
ДВС Біляївського МРУЮ в Одеській
області на виконанні знаходиться
зведене виконавче провадження по
примусовому виконанню вимог про сплату
боргу на користь УПФУ у Біляївському
районі Одеської області від 22.04.2011 року
на суму 1 540 грн. 80 коп.; від 7.06.2012 року на
суму 4 010 грн. 30 коп.; від 10.05.2013 року на
суму 1194 грн. 03 коп.; та виконавчий лист
№2-а/1570/8861/2011 від 13.08.2013 року на суму 1 540
грн. 80 коп..

Боржником вимоги виконавчих
документів по зведеному виконавчому
провадженню не виконано, хоча
державним виконавцем вжито усіх,
передбачених чинним законодавством
заходів примусового виконання рішень,
ухиляється від виконання зобов’язань,
покладених на нього рішенням, а тому
державний виконавець просить
тимчасово обмежити його у праві виїзду
за межі України.

Представник відділу ДВС Біляївського
МРУЮ в Одеській області в судовому
засіданні подання підтримав. При цьому
пояснив, що боржник хоча і з’являється
на виклики до відділу ДВС, знайомиться
з матеріалами виконавчого провадження,
одержує копії матеріалів, але до цього
часу вимоги щодо виконання грошових
зобов’язань не виконав.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що подання не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом. Громадянин України не може
бути позбавлений права в будь-який час
повернутись в Україну.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших
органів (посадових осіб) вирішується
судом за місцезнаходженням органу
державної виконавчої служби за
поданням державного виконавця,

погодженим з начальником відділу
державної виконавчої служби.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в’їзду в
Україну громадян України» громадянин
України має право виїхати з України,
крім випадків, передбачених цим
законом, та в’їхати в Україну. На
громадян України, які звернулись з
клопотанням про виїзд з України,
поширюються усі положення чинного
законодавства, вони користуються всіма
правами і несуть встановлені законом
обов’язки. За громадянами України
зберігаються на її території майно,
кошти, цінні папери та інші цінності, що
належать їм на праві приватної
власності. Будь-яке обмеження їх
громадянських, політичних, соціальних,
економічних та інших прав не
допускається.

Згідно п.18 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», право
державного виконавця на звернення з
поданням до суду про тимчасове
обмеження у праві виїзду виникає лише
у разі ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням суду
зобов'язань. Тобто наявність лише
самого зобов'язання не наділяє
державного виконавця правом на
звернення до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїду за межі України. Отже, факт
ухилення має підтверджуватись
сукупністю доказів, які державний
виконавець зазначає у поданні.

Всупереч цим положенням державним
виконавцем не надано суду доказів того,
що боржник ухиляється від сплати
заборгованості. Посилання державного
виконавця на те, що боржник не виконав
вимогу щодо надання транспортних
засобів для складення акту опису і
арешту цього майна , як підтвердження
факту ухилення від виконання
зобов’язань, суд до уваги не приймає,
оскільки державним виконавцем не було
здійснено жодного заходу для
встановлення місця знаходження цих
транспортних засобів та їх опису і
арешту, а в самій вимозі відсутня
вказівка щодо місця та часу надання
йому транспортних засобів.

Крім того, державним виконавцем
необґрунтовано необхідність
застосування додаткового заходу
впливу, з метою забезпечення належного
виконання боржником зобов’язаннь у
вигляді тимчасового обмеження виїзду
боржника за межі України.

Акт державного виконавця від 29.05.2013
року про відсутність боржника за
місцем реєстрації суд до уваги не
приймає, оскільки вказаний документ
складався за відсутності понятих.

Крім того, в поданні не зазначено
жодного доказу на підтвердження того
факту, що ОСОБА_1 має намір виїхати за
межі України і що саме обмеження його у
виїзді за кордон яким-небудь чином
вплине на виконання ним рішень і буде
сприяти погашенню ним боргу, а також
відсутні відомості та докази про те,
що боржник повідомлявся державним
виконавцем про направлення до суду
подання щодо встановлення відносно
нього тимчасового обмеження у праві
виїзду.

За таких обставин суд, вважає що
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження», ст. 1, 2 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в’їзду
в Україну громадян України»

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Біляївського МРУЮ
про тимчасове обмеження ОСОБА_1
Севастіяна Павловича у праві виїзду за
межі України - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 5 діб до
Одеського апеляційного суду через
Біляївський районний суд.

Суддя:
С.В. Крачкова