Справа № 527/967/14-ц
номер провадження 2/527/309/14
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Глобинський районний суд Полтавської
головуючого - судді Левицької Т.В.,
при секретарі - Папенко Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Глобинського
районного суду Полтавської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
23 квітня 2014 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до Глобинського районного
суду з позовом до відповідача ОСОБА_2
про визнання його таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням, а саме: АДРЕСА_1, мотивуючи
позовні вимоги тим, що вона є власником
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1,
відповідач зареєстрований за вказаною
адресою. Понад 12 років відповідач не
проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1.
Допомоги в утриманні житлового будинку
він не надає, добровільно знятися з
реєстрації відповідач не бажає.
До судового засідання позивачка ОСОБА_1
направила заяву про розгляд справи в її
відсутності,позовні вимоги підтримує в
повному обсязі та прохає їх
Представник позивача ОСОБА_3 направив
до суду аналогічну заяву.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи у відповідності з вимогами ст. 74
ЦПК України, про причини неявки в
судове засідання не повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи,
відповідно до ст. 169, 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно
і всебічно з'ясувавши обставини, на
які сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні,
вважає, що позов підлягає задоволенню в
повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 є
власником житлового будинку з
господарським будівлями, що
розташований по АДРЕСА_1, що
підтверджується Договором дарування
від 13 квітня 2007 року, посвідченим
нотаріусом Глобинської державної
нотаріальної контори Джусь С.В. та
зареєстрованим в електронному реєстрі
прав власності на нерухоме майно 19.04.2007
року за № 17930822.
На даний час у будинку за адресою:
АДРЕСА_1, належному позивачці ОСОБА_1,
зареєстровані вона, її батько - ОСОБА_4,
мати - ОСОБА_7, а також зареєстрований
«не родич» ОСОБА_2, що підтверджується
довідкою Фрунзівської сільської ради
Глобинського району Полтавської
області № 02-5069 від 04.04.2014 року.
Восени 2002 року ОСОБА_2 зібрав всі свої
речі та виїхав із житлового будинку
АДРЕСА_1, припинивши проживати за
вказаною адресою, що підтверджується
актом обстеження від 01.04.2014 року. До
останнього часу він проживав АДРЕСА_2.
В направлених на адресу суду
поясненнях свідки ОСОБА_7, ОСОБА_4,
ОСОБА_8 пояснили, що ОСОБА_2 на проживає
за адресою: АДРЕСА_1 з осені 2002 року,
місце його знаходження в даний час їм
Доказів на спростування даних фактів
відповідач не надав, так само не надав
доказів на підтвердження того факту, що
залишив місце реєстрації і понад шість
місяців був відсутній за місцем свого
проживання з поважних причин. Тому
підстав, за якими б за відповідачем
зберігалось право користування жилим
приміщенням, в судовому засіданні не
Згідно з ч.ч. 1 і 2 ст. 71, ст. 72 ЖК
УРСР, при тимчасовій відсутності
наймача або членів його сім'ї за ним
зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців. Якщо наймач або член
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору
судом. Визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
проводиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 7 закону України №
1382-ІУ від 11 грудня 2003 року «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі: заяви особи
або її законного представника;
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою;
свідоцтва про смерть; паспорта або
паспортного документа, що надійшов з
органу державної реєстрації актів
цивільного стану, або документа про
смерть, виданого компетентним органом
іноземної держави, легалізованого в
установленому порядку; інших
документів, які свідчать про
припинення: підстав для перебування на
території України іноземців та осіб
без громадянства; підстав для
проживання або перебування особи у
спеціалізованій соціальній установі,
закладі соціального обслуговування та
соціального захисту; підстав на право
користування житловим приміщенням.
У судовому засіданні встановлено
факт не проживання відповідача без
поважних причин понад шість місяців,
який підтверджується наданими
письмовими доказами та поясненнями
Таким чином, суд, оцінюючи належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, дійшов висновку, що
відповідно до ст. 72 ЖК України,
відповідач втратив право користування
жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.
Відповідно до ст. 41 Конституції
України та ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, до якої Україна
приєдналася 17.07.1997 року відповідно до
закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
Першого протоколу та протоколів №№ 1, 2,
7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
Ст. 150 ЖК України встановлює, що
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку)
користуються ним для особистого
проживання і проживання членів сім»ї і
мають право розпоряджатися цією
власністю на свій розсуд: продавати,
дарувати, заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.
Власник у відповідності до ст. 391 ЦКУ
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні свого права власності.
Оскільки наявність реєстрації
відповідача за вказаною адресою є
перешкодою для власника, то позивач має
право вимагати усунення перешкоди у
такий спосіб, як визнання особи такою,
що втратила право користування жилим
Вирішуючи питання про судові витрати у
справі, суд керується положеннями ст. 88
ЦПК України, згідно якої стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Таким чином, з
відповідача на користь позивачки
необхідно стягнути судовий збір в
розмірі 243,60 гривень.
Керуючись ст.71, 72, 167 ЖК України, ст.321, 391
ЦКУ, керуючись ст.213, 214, 225, 224-228 ЦПК
України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням -
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені нею судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 243,60 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через суд першої інстанції протягом 10
днів з дня його проголошення.

Суддя Глобинського районного

суду Полтавської області
Т. В.
Левицька