Придніпровський районний суд
Справа № 711/1842/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року
м. Черкаси

Придніпровський районний суд м.
Черкаси в складі:

головуючого - судді
Позарецької С.М.

при секретарі
Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Філії Концерну «Техвоєнсервіс»
«Черкаський автомобільний ремонтний
завод», третя особа: Приватне
підприємство «КВТФ «Колор» про
розірвання договору, стягнення
грошових коштів, відшкодування
моральної шкоди, -

в с т а н о в
и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до Філії Концерну
«Техвоєнсервіс» «Черкаський
автомобільний ремонтний завод», третя
особа: ПП «КВТФ «Колор» про розірвання
договору, стягнення грошових коштів,
відшкодування моральної шкоди. Свої
позовні вимоги мотивує тим, що 30.09.2004р.
на підставі договору купівлі-продажу
він придбав у ПП за 11948грн. 40коп.
гільйотину Н-478-16 Д220. 22.10.2008р. він
домовився з директором Філії Концерну
«Техвоєнсервіс» «Черкаський
автомобільний ремонтний завод»
Куцелепа В.О. про ремонт гільйотини,
визначивши умови договору, передав
останньому гільйотину на ремонт. Цього
ж дня, на підставі рахунку №357 позивач
сплатив відповідачеві 8244грн. 00коп. за
ремонт та 60грн. 49коп. за послуги банку
0,2%. Таким чином, вважає, що між ним та
директором підприємства було укладено
договір про надання послуг з ремонту
гільйотини, що підтверджується
квитанцією до прибуткового касового
ордеру. В квітні 2013р. представники
Філії повідомили йому, що при
проведенні інвентаризації майна,
гільйотину буде включено до переліку
майна, що належить відповідачеві та
запропонували забрати гільйотину,
сплативши 12720грн. 0коп. як оплату за
зберігання. 04.04.2013р. він звернувся
письмово до відповідача з претензією
щодо ремонту та передачі після ремонту
гільйотини, а в разі неможливості -
повернути грошові кошти, сплачені за
ремонт, або в разі неможливості
виконати умови договору - повідомити
про дату виконання робіт, про порядок
повернення коштів та гільйотини.

17.04.2013р. директор підприємства
Сіденко С.А. запропонував йому надати
перелік документів, які б свідчили про
те, що саме він є власником гільйотини,
договір на проведення ремонтних робіт,
дефектної відомості та акту
обстеження гільйотини перед прийомом
на ремонт.

Таким чином, позивач вважає, що
відповідачем порушено умови договору:
не виконано роботи з ремонту
гільйотини; не передано предмет
договору замовнику; відповідач
відмовляється повернути йому
гільйотину та сплачені кошти.
Внаслідок таких дій відповідача,
зазначив, що йому завдано моральної
шкоди, яка полягає у наявності душевних
страждань, не мав змоги користуватися
гільйотиною, яка належить йому на праві
власності, нервував, неповернення
грошових коштів негативно впливає на
стан його здоров»я. Розмір моральної
шкоди визначив у розмірі 20000грн. 00коп.
Просить суд розірвати договір про
ремонт гільйотини, укладений між
ОСОБА_1 та Філією Концерну
«Техвоєнсервіс» «Черкаський
автомобільний ремонтний завод»;
зобов»зати відповідача повернути йому
гільйотину; стягнути з відповідача на
його користь 8244грн. 00коп., сплачених за
ремонт гільйотини та 60грн. 49коп. за
послуги банку 0,2%; стягнути з
відповідача на його користь моральну
шкоду в розмірі 20000грн. 00коп.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 повністю підтримав заявлені
позовні вимоги та просив їх
задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідача Філії Концерну
«Техвоєнсервіс» «Черкаський
автомобільний ремонтний завод» за
довіреністю Лисенко І.А. повністю
заперечував проти позовних вимог і
просив відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні третя особа
- директор ПП «КВТФ «Колор» Вдовиченко
В.Б. зазначив, що ОСОБА_1 повинен
забрати, належну йому гільйотину, а
якщо вона не відремонтована, то
підприємство повинно повернути йому
грошові кошти і гільйотину.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, третьої
особи, дослідивши матеріали справи та
докази в їх сукупності, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення за таких
підстав:

встановлено, що ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
30.09.2004р. та накладної №97 придбав у ПП
«КВТФ «Колор» за 11948грн. 40коп.
гільйотину Н-478-16 Д220.

На підставі квитанції до
прибуткового касового ордеру
позивачем сплачено до ФКТ «ЧАРЗ» за
ремонт гільйотини згідно рахунку 357 від
22.10.2008р. грошові кошти в розмірі 8244грн.
00коп. та за послуги банку 0,2% 16грн. 49коп.

На претензію ОСОБА_1 від 04.04.2013р.
щодо повернення йому гільйотини, а при
неможливості виконання зобов»язання
щодо ремонту, повернути грошові кошти
та гільйотину, директор ФКТ «ЧАРЗ»
Сіденко С.А. надав відповідь №160 щодо
необхідності надання всіх документів,
які свідчать про право власності
ОСОБА_1 на гільйотину; договору на
проведення ремонтних робіт, дефектної
відомості та акту обстеження
гільйотини перед проведення її
ремонту.

Таким чином, відповідач не
заперечує факту знаходження на
підприємстві гільйотини.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України
та ст. 15 ЦК України, кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутись до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів. Способи захисту визначені
ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60
ЦПК України, кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Докази
надаються сторонами та іншими особами,
що беруть участь у справі. Доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право
обґрунтовувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч.2 ст. 59ЦПК).

Безпідставними є посилання
представника відповідача на те, що
позивач пропустив строки позовної
давності.

Так, згідно із статтею 256 ЦК
України, позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу. Перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особи дізналась або могла
довідатись про порушення свого права
або про особу, яка його порушила (ст. 261
ч.1 ЦК).

В даному випадку, майно -
гільйотина, належне на праві власності
ОСОБА_1, продовжує знаходитись на
підприємстві і позасудовим шляхом він
отримати його не може, тому суд вважає,
що права позивача порушені і
підлягають до захисту. Крім того,
прийнявши 22.10.2008р. від ОСОБА_1 на ремонт
вказану гільйотину, що підтверджується
даними квитанцій до прибуткового
касового ордеру, відповідач не надав
жодного доказу, який би свідчив про те,
що він протягом часу з 22.10.2008р. по час
звернення позивача до суду з даним
позовом, намагався повернути вказане
майно позивачеві. Як вбачається з
досліджених матеріалів справи, в
квітні 2013р. директором ФКТ «ЧАРЗ»
Сіденко С.А. було надано ОСОБА_1 листа
за №160 щодо розгляду претензії
останнього від 04.04.13р. про виконання
робіт по ремонту вказаної гільйотини.

Таким чином, суд вважає, що
позивачем не порушені строки позовної
давності.

Загальні положення про договір
визначені у розділі ІІ главі 52 ЦК
України. Зокрема, ст.627 ч.1 ЦК визначено,
що відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагентів та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов»язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ч.1 ст. 628ЦК).

Договір є укладеним, якщо сторони
в належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1
ст. 638ЦК).

Відповідно до положень ст. 901 ЦК,
за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов»язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов»язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов»язання. Стаття 903 ЦК
визначає норми щодо плати за договором
про надання послуг.

Аналізуючи правовідносини, які
виникли між сторонами, суд вважає, що
договір про проведення підприємством
ремонтних робіт гільйотини, яка
належить на праві власності фізичній
особі - позивачеві, повинен був бути
укладений в письмовій формі.

Під час розгляду справи ні
позивачем, ні відповідачем не надано
підтверджуючих даних щодо укладення
письмового договору про надання послуг
щодо ремонту гільйотини. Наявність
квитанцій від 22.10.2008р. про оплату
ОСОБА_1 грошових коштів відповідачеві в
розмірі 8244грн. 00коп. за ремонт
гільйотини, не являється договором, а є
лише платіжним документом.

За таких обставин, позовні вимоги
ОСОБА_1 щодо розірвання договору про
ремонт гільйотини, не підлягають до
задоволення. Крім того, з огляду на
викладене, відсутні підстави,
передбачені й ст.ст. 651-652 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено,
що фактично гільйотина була передана
ОСОБА_1 до підприємства і на даний час
знаходиться там же, а тому суд вважає
за необхідне зобов»язати відповідача
повернути її позивачеві. Посилання
позивача на те, що ремонт гільйотини
відповідачем не проведений чи
проведений не в повному обсязі, не
знайшли свого підтвердження в ході
судового розгляду справи. Так, відсутні
докази, які б відповідали вимогам ст.ст.
58-59 ЦПК, щодо переліку несправностей
гільйотини, обсягу необхідних
ремонтних робіт, строку виконання
таких робіт тощо.

Оскільки відповідач визнав
обставини щодо знаходження гільйотини
Н-478-16 Д220 на підприємстві, та зазначив
про те, що вона справна і може бути
використана за її призначенням, то суд
вважає за необхідне зобов»язати
відповідача - Філію Концерну
«Техвоєнсервіс» «Черкаський
автомобільний ремонтний завод», який
отримав як саму гільйотину, так і
грошові кошти в розмірі 8244грн. 00коп., -
повернути гільйотину її власнику -
ОСОБА_1

Крім того, ОСОБА_1 ні в позовній
заяві, ні в судовому засіданні не довів
факту невиконання чи неналежного
виконання відповідачем умов договору,
а тому підстав для стягнення з
відповідача на користь позивача
грошових коштів в сумі 8244грн. 00коп. та
60грн. 49коп. як послуг банку, суд не
вбачає з викладених обставин.

Що стосується вимог ОСОБА_1 про
відшкодування йому завданої моральної
шкоду в розмірі 20000грн. 00коп.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК,
особа має право на відшкодування шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров»я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв»язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім»ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв»язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
чести та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода, завдана фізичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала за наявності її
вини (ст. 1167ЦК).

Оскільки позивач завдану йому
моральну шкоду не довів, то в цій
частині позовні вимоги не підлягають
до задоволення.

Таким чином, аналізуючи обставини
справи та досліджені докази, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення, а саме,
необхідно зобов»язати Філію Концерну
«Техвоєнсервіс» «Черкаський
автомобільний ремонтний завод»
повернути ОСОБА_1 гільйотину Н-478-16 Д220; в
іншій частині позову слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України та Закону України «Про судовий
збір» необхідно з відповідача в дохід
держави стягнути судовий збір в
розмірі 243грн. 60коп.

На підставі викладеного та,
керуючись ст.ст. 6, 15, 16, 22, 23, 256, 261, 267, 257,
627, 628, 651, 652, 638, 901, 903, 1167 ЦК України, ст.ст.
3, 10, 11, 57-61, 88, 174, 209-223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш
и в :

Позов задовольнити частково.

Зобов»язати Філію Концерну
«Техвоєнсервіс» «Черкаський
автомобільний ремонтний завод»
повернути ОСОБА_1 гільйотину Н-478-16 Д220.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Філії Концерну
«Техвоєнсервіс» «Черкаський
автомобільний ремонтний завод» в дохід
держави судовий збір в розмірі 243грн.
60коп.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий С. М. Позарецька