АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа №211/7083/13-ц
№ 22-ц/774/1039/к/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді Соколан Н. О.

суддів - Бондар Я. М., Зубакової В.
П.

при секретарі - Бевзі М. О.

за участю: представника позивача
Ридоша Миколи Миколайовича,

відповідача ОСОБА_3

та її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кривому Розі
цивільну справу за апеляційними
скаргами Публічного акціонерного
товариства комерційний банк "Надра" та
представника відповідача ОСОБА_4 на
рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 21 березня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Надра" до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк "Надра" (надалі - ПАТ КБ "Надра")
звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, укладеному між
сторонами 29.08.2008 року. В обґрунтування
своїх вимог позивач послався на те, що у
зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем кредитного зобов'язання
за договором виникла заборгованість,
яка станом на 06.06.2013 року складає 557372,75
грн.

Рішенням Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 21 березня 2014
року позов ПАТ КБ "Надра" задоволено
частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь
позивача заборгованість по кредитному
договору в сумі 545678,75 грн. та 3441 грн.
судового збору.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ
"Надра" ставить питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про задоволення позовних вимог
в повному обсязі. Вважає, що суд першої
інстанції невірно застосував
положення ст.. 258 ЦК України, не звернув
уваги, що строк зобов'язання за
кредитним договором не визначено,
позивач звертався до боржника із
досудовою вимогою про погашення
заборгованості у червні 2013 року, тобто
в межах строку позовної давності; судом
безпідставно зменшено розмір пені.

В апеляційній скарзі представника
відповідача ОСОБА_4 ставить питання про
скасування рішення суду першої
інстанції із ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на порушення судом
першої інстанції вимог матеріального
та процесуального права. Суд першої
інстанції не взяв до уваги той факт, що
відповідача не було належним чином
повідомлено про умови кредитного
договору; порушення при укладенні
цього договору є підставами вважати
його недійсним; штраф у розмірі 10%
нараховано незаконно, оскільки
договором передбачена лише пеня у
розмірі подвійної ставки НБУ, тому
штрафні санкції підлягають стягненню
лише в такому обсязі; позивач не взяв до
уваги обставини, які призвели до
створення заборгованості, не намагався
змінити умови кредиту, надати
відповідачу відстрочку або
реструктуризацію боргу; подальше
виконання кредитного договору є
незаконним, порушує закріплений ст. 3 ЦК
України принцип справедливості.

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах
апеляційних скарг та заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційні скарги не підлягають
задоволенню за таких обставин.

Як встановлено судом першої інстанції,
29.08.2008 року між АКБ «Надра»,
правонаступником якого є позивач, та
відповідачем ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № 889341/ФЛ (а.с. 4-6),
згідно умов якого відповідачу надано
кредит в сумі 37 797,03 доларів США зі
строком повернення кредиту до 12.08.2028
року під 14,59% річних. Згідно умов
вказаного кредитного договору, ОСОБА_3
зобов'язалася перед позивачем за
повернення кредиту та нарахованих
відсотків, відшкодування збитків, за
сплату пені та інших штрафних санкцій,
обумовлених кредитним договором.

Відповідач належним чином не
виконував умови кредитного договору,
плату за кредит своєчасно не повернув.
Станом на 06.06.2013 року заборгованість за
кредитом складала 528684,27 грн., яка
складається із: 298 151,37грн. -
непогашеного кредиту, 28 688,489 грн. - пені,
200 321,76 грн. - непогашених відсотків за
користування кредитом; заборгованість
по штрафам 30 211,14.

Вирішуючи спір по суті, суд вірно
встановив обставини по справі, дав їм
належну оцінку і відповідно до норм
матеріального та процесуального права
обґрунтовано дійшов до висновку про
часткове задоволення позову та
стягнення заборгованості з боржника
ОСОБА_3, оскільки відповідно до вимог ч.1
ст. 1054 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути кредит та
сплатити проценти, та відповідно до
вимог ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України
Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору, якими є умови
про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Як вбачається із договору кредиту
29.08.2008 року, його було укладено
сторонами шляхом підписання, що
свідчить про те, що сторони дійшли
згоди щодо усіх його умов, а ОСОБА_3
підписанням договору підтвердила свою
згоду з умовами кредитування, тому
доводи апеляційної скарги
представника відповідача щодо того, що
відповідача не було належним чином
повідомлено про умови кредитного
договору спростовуються матеріалами
справи та висновками суду.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про доведеність
позовних вимог та з рішенням про
часткове стягнення заборгованості за
кредитним договором в сумі 545 678,75 грн.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.
Оскільки кредитний договір від 29.08.2008
року не було визнано недійсним у
встановлену законом порядку, доводи
апеляційної скарги щодо наявності
порушень при укладенні цього договору,
які є підставами вважати його
недійсним не може бути взято до уваги
колегією суддів.

Доводи апеляційної скарги
представника відповідача щодо
незаконного нарахування штрафу у
розмірі 10% є безпідставними, оскільки
п. 5.3 кредитного договору передбачено
сплата банку штрафу у разі порушення
умов кредитного договору .

Інші доводи апеляційної скарги
представника відповідача не можуть
бути взяті до уваги колегією суддів,
оскільки зводяться до переоцінки
висновків суду.

Доводи апеляційної скарги позивача
щодо безпідставності зменшення
розміру пені не заслуговують на увагу,
оскільки згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. розмір
збільшується залежно від продовження
правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК
України дає підстави для висновку про
те, що стягнення неустойки (пені,
штрафу) обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до
суду, а починається з дня (місяця), з
якого вона нараховується, у межах
загального строку позовної давності за
основною вимогою.

Враховуючи викладене,колегія суддів
приходить до висновку, що суд
обґрунтовано стягнув пеню з
відповідача в межах річного строку
позовної давності.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі встановив
права і обов'язки сторін, що брали
участь у справі, обставини справи,
перевірив доводи і заперечення сторін,
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду обґрунтовані і
підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційні скарги
підлягають відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Надра" та представника
відповідача ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 21 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: