КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№1609/2902/12
Провадження № 6/552/183/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2014 року Київський районний суд м.
Полтави у складі:

Головуючий суддя Кузіна Ж.В.

При секретарі Павленко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві заяви
державного виконавця Київського ВДВС
Полтавського МУЮ про
встановлення подальшого способу і
порядку виконання рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець
Київського ВДВС Полтавського МУЮ
звернувся до суду з заявами про
встановлення подальшого способу і
порядку виконання рішення суду, у яких
просив встановити подальший спосіб і
порядок виконання виконавчого листа
№2/1609/1082 виданого 05.07.2012 року Київським
райсудом м. Полтави про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
звернення на заставлене майно. У заяві
посилався, що на виконанні ДВС
знаходяться виконавчі провадження про
звернення стягнення на предмет іпотеки
за рішенням Київського райсуду м.
Полтави в рахунок стягнутої
заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Імекс Банк» . Звернуто стягнення на
іпотечне майно , АДРЕСА_1 , що належить
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві власності. У
ході виконання рішення суду
встановлено, що в даному будинку крім
відповідача ОСОБА_1 зареєстрований
його малолітній син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Орган опіки та піклування
відмовив в наданні згоди на реалізацію
майна, де зареєстрована малолітня
дитина . Такі обставини ускладнюють
виконання рішення суду .

У судове засідання сторони не
з'явились, про час та місце розгляду
заяв повідомленні належно, від
державного виконавця надійшла заява
про розгляд справи в його відсутність,
причина неявки інших осіб невідома.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі
рішення Апеляційного суду Полтавської
області від 25 червня 2012 року по
цивільній справі за позовом ПАТ
«Імексбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором шляхом звернення стягнення
на заставлене майно , в рахунок
стягнутої рішенням Київського
районного суду м. Полтави від 23.07. 2010
року заборгованості з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Імексбанк» за кредитним
договором № 705 від 26 грудня 2007 року у
сумі 399 789грн.03 коп.( 276 020 грн.38 коп.
-заборгованості за кредитом , 79 453
грн.38 коп. заборгованість за відсотками
, 44 317грн. 16 коп . нарахована пеня)
звернуто стягнення на іпотечне майно
житловий будинок АДРЕСА_1 разом з
підсобними приміщеннями
(сарай,гараж,огорожа 1,3,4,ворота огорожі)
,що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
праві власності по 12 частини кожному,
згідно свідоцтва про право власності
від 12.12. 2007 року, шляхом проведення
публічних торгів, початкову ціну
встановити відповідно
іпотечного договору 400 000 грн.

Київським районним судом м. Полтави
виданий виконавчий на підставі даного
рішення, який звернутий до примусового
виконання.

02 серпня 2012 року державним виконавцем
винесені постанови про відкриття
виконавчих проваджень з виконання
виконавчого листа № 2/1609/1082/12 про
звернення стягнення в рахунок
стягнутої рішенням Київського райсуду
м. Полтави заборгованості з ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на АДРЕСА_1.

Згідно актів опису від 20 грудня 2013 року
проведений опис та арешт зазначеного
нерухомого майна.

Відповідно поквартирної картки за
адресою АДРЕСА_1 зареєстровані
співвласник ОСОБА_1 та його син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно витягу з рішення виконавчого
комітету Київської районної у м.
Полтаві ради № 61 від 25 лютого 2014 року
відмовлено Київському ВДВС
Полтавського МУЮ укласти договір
продажу житлового будинку за адресою
АДРЕСА_1, де зареєстрований та має
право користування малолітній ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв'язку із обмеженням
житлових прав та інтересів дитини, що і
стало приводом для звернення
державного виконавця до суду з заявами
про встановлення подальшого способу і
порядку виконання рішення суду.

Згідно ст. 52, 62 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні
та примусовій реалізації. Реалізація
заставленого майна
здійснюється в порядку,
встановленому цим Законом. Реалізація
арештованого майна, крім майна,
вилученого з обігу згідно із законом,
та майна, зазначеного в частині
восьмій статті 57 Закону,
здійснюється шляхом його
продажу на прилюдних торгах, аукціонах
або на комісійних умовах.

Згідно ст. 40, 41 Закону України «Про
іпотеку» реалізація предмета іпотеки,
на який звертається стягнення за
рішенням суду або за виконавчим
написом нотаріуса, проводиться,
якщо інше не передбачено рішенням суду,
шляхом продажу на прилюдних
торгах у межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України « Про виконавче
провадження» з дотриманням вимог цього
Закону. Звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою
для виселення всіх мешканців, за
винятком наймачів та членів їх сімей.
Виселення проводиться у
порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України,
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо, тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення в
судовому засіданні з викликом сторін і
у виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Таким чином, зміна чи встановлення
способу і порядку виконання рішення,
яке може бути застосоване судом у
виняткових випадках, передбачає заміну
одного виду виконання іншим або
визначення чіткого логічного порядку
вчинення дій, спрямованих на виконання
припису рішення суду. Критерієм зміни
чи встановлення способу і порядку
виконання рішення є обставини, що
роблять виконання рішення суду
неможливим. Крім того, під зміною
способу і порядку виконання рішення
слід розуміти прийняття судом, який
ухвалив рішення, нових заходів для його
реалізації в разі неможливості його
виконання у порядку і способом, раніше
встановленими, при цьому, змінюючи
спосіб і порядок виконання судового
рішення, суд не може змінювати останнє
по суті.

Згідно п.4.5.9 Інструкції з організації
примусового виконання рішень у разі
передачі на реалізацію нерухомого
майна, право власності на яке або право
користування яким мають діти,
необхідний попередній дозвіл органів
опіки та піклування, що надається
відповідно до закону. Якщо такий дозвіл
не надано, державний виконавець
звертається до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
встановлення або зміну способу і
порядку виконання. Якщо судом не
встановлено (змінено) спосіб і порядок
виконання, державний виконавець
продовжує виконання рішення за рахунок
іншого майна боржника.

Згідно заяв державного Київського
ВДВС Полтавського МУЮ не зрозуміло,
який саме спосіб реального виконання
рішення він просить встановити суд,
адже спосіб виконання
рішення судом вказано - «звернути
стягнення на іпотечне майно
житловий будинок АДРЕСА_1 разом з
підсобними приміщеннями».

Крім того, встановлення в порядку
ст. 373 ЦПК України будь-яких фактів -
проживання чи ні дитини,
наявність чи відсутність її
права на проживання у
спірному будинку буде
фактичним зміненням рішення суду, що
набрало законної сили, що є
неприпустимим.

Відповідно до п.п.43, 44 Постанови Пленуму
Верховного Суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
від 30.03.2012 року № 5 примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом 1-го місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Згідно зі ст. 32 ЦК України, ст.. 177 СК
України та ст. 17 Закону України «Про
охорону дитинства» батьки не мають
права без дозволу органу опіки і
піклування укладати договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання. У зв'язку із наведеним
суди повинні виходити із того, чи мала
дитина право власності на предмет
іпотеки чи право користування
предметом іпотеки на момент укладення
договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені
без згоди іпотекодержателя після
укладення договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
після укладення договору іпотеки) не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстави невиконання
вимог закону про отримання згоди
органу опіки та піклування.

З огляду на викладене вище, суд
вважає, що державним виконавцем в
заявах про встановлення подальшого
способу і порядку виконання рішення не
зазначено підстав, якими можуть бути
конкретні обставини, що роблять
рішення суду неможливим у встановлений
судом спосіб, та які передбачені ст.. 373
ЦПК України, та, крім того, не доведено
належними та об'єктивними доказами
обставин, які роблять неможливим
виконання рішення суду, на підставі
чого суд приходить до висновку про
необгрунтованість та безпідставність
заяви та відмови у зв'язку з цим в її
задоволенні.

Керуючись ст. 373 ЦПК України ,
суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити державному
виконавцю Київського ВДВС
Полтавського МУЮ в задоволенні
заяв про встановлення подальшого
способу і порядку виконання рішення
суду.

На ухвалу суду на протязі
п'яти днів з дня її проголошення
може бути подано апеляційну
скаргу до апеляційного суду
Полтавської області через
Київський районний суд м. Полтави .

Головуючий
Ж.В. Кузіна