Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді:
Гордійчук С.О.

суддів : Буцяка З.І.,
Боймиструка С.В.

секретар судового
засідання : Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Рівному апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського
міського суду Рівненської області від
10 лютого 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
що з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги колегія суддів

в с т а н о в
и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 10 лютого 2014
року в справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - задоволено .

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 заборгованість у
розмірі 38 777,67 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 377,78 грн. судового збору.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі відповідач ОСОБА_1 вказує на
його незаконність, оскільки судом не
враховано, що строк повернення позики
між кредитором та боржником
встановлений не був, а позов до
боржника та поручителя був
пред'явлений лише після спливу двох
років та восьми місяців після
укладання договору поруки, який
припинився в силу ч.4 ст.559 ЦК України.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

В запереченні на апеляційну скаргу
позивач вказує, що рішення суду законне
та обґрунтоване просить залишити його
без зміни.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що
відповідальність за невиконання
боржником умов кредитного договору
лежить також і на поручителі, а відтак,
сума заборгованості підлягає
стягненню в солідарному порядку з
боржника та поручителя.

Проте з такими висновками суду
погодитись не можна.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги. Позика
має бути повернута позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що між позивачем та
ОСОБА_3 укладено договір позики від 10
січня 2011 року, відповідно до якого
ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_2 39 777 грн. 67 коп.
Строк повернення позики в договорі не
зазначено.(а.с.5)

У забезпечення виконання зобов'язань
за договором укладеним між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, ОСОБА_1 уклала договір поруки
від 05 квітня 2011 року з терміном дії - до
припинення договору позики.

Зобов'язання за договором позики
позичальником не виконується.

Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

З договору поруки не вбачається, що
сторони обумовили у ньому строк дії
поруки, а умова договору про те, що
договір поруки діє до моменту
припинення договору позики не є
строком в розумінні ст. 251 ЦК України (а.
с. 8). Строк виконання основного
зобов'язання також не встановлено.

Оскільки, строк виконання основного
зобов'язання та строк дії договору
поруки не встановлений, і позивач не
пред'явив позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки, то судова колегія
вважає, що договір поруки слід вважати
таким, що припинив свою дію.

Така позиція висловлена в постанові
Верховного Суду України від 23.05.2012 р. по
справі № 6-33цс12..

З огляду на викладене судова колегія
вважає, що рішення суду в частині
солідарного стягнення заборгованості
за договором позики з поручителя
ОСОБА_1 не можна визнати законним і
обґрунтованим, тому, його належить
скасувати, і постановити в цій частині
нове рішення, яким в задоволенні позову
до ОСОБА_1 про солідарне стягнення суми
38 777 грн. 67 коп. та судових витрат
відмовити.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 309, 316 ЦПК
України, ст.559 ч.4, ст..1046,1049 ЦК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 10 лютого 2014
року в частині солідарного стягнення
заборгованості з ОСОБА_1 в сумі 38 777,67
грн. та судових витрат в сумі 377,78 грн. на
користь ОСОБА_2 скасувати.

В задоволенні позову в цій
частині відмовити.

В решті рішення залишити без
зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий :

Судді :