Справа № 147/1677/13-ц Провадження №
22-ц/772/1232/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Савченко С. М.Категорія:
10Доповідач: Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Вінницької області в
складі:

головуючого Сало Т.Б.,

суддів Денишенко Т.О., Матківської М.В.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення
Тростянецького районного суду
Вінницької області від 27 лютого 2014 року
ухвалене у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа
Летківська сільська рада
Тростянецького району Вінницької
області, про захист прав
добросусідства, -

встановила:

В жовтні 2013 року ОСОБА_3
звернулась в суд з вказаним позовом в
якому просила зобов'язати ОСОБА_2
відновити порушене право
добросусідства шляхом:

- усунення перешкод у користуванні
загальним проїздом, зобов'язавши
відповідачку ОСОБА_2 забрати ворота та
заборонити створювати будь-які інші
перешкоди, а саме: висипати на
спільному проїзді пісок, глину, землю
та інші матеріали та природні ресурси,
робити огорожі для випасання
сільськогосподарської птиці та не
створювати будь-яких інших перешкод
надавши їй та близьким їй людям право
безперешкодно проходити та проїжджати
до її житлового будинку;

- зобов'язати відповідачку ОСОБА_2
знести або перенести на 1 м. вглиб
присадибної ділянки відповідача
тимчасові споруди, а саме: піднавіс для
дров, який побудований на межовій лінії
і покрівля якого нависає на 40 см на її
земельну ділянку на протязі 6.7 м. та
облаштувати необхідних
інженерно-технічні заходи, що
запобігатимуть стіканню атмосферних
опадів з покрівлі на територію її
земельної ділянки згідно п.3.25 ДБН 360-92;

- зобов'язати відповідачку ОСОБА_2
прибрати з загального проходу та
проїзду відведення стоку атмосферних
опадів;

- зобов'язати відповідача не чинити
перешкод у встановленні хвіртки в
воротах, що знаходяться на проїзді
спільного користування та не закривати
ворота на навісний замок, не створювати
будь-яких інших перешкод, що ускладнює
потрапляння до її половини
житлового будинку. Також просила
стягнути з відповідача витрати
понесені на сплату судового збору в
сумі 114 грн. 70 коп. та 300 грн. за надання
правової допомоги.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона
є власником 1/2 частини житлового
будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1, та
власником земельної ділянки за цією
адресою.

Власником другої половини будинку та
господарських споруд є відповідач,
яка є суміжним землекористувачем з
земельною ділянкою позивача.

З початку їх спільного проживання як
співвласників спільної власності
житлового будинку між ними були певні
домовленості, деякі з них були укладені
письмово, зокрема: про спільне
користування криницею; про те, що
відповідачка має право проїжджати
через її присадибну ділянку; про те,
що проїзд до половини будинку
позивачки буде спільним, що було
зафіксовано рішенням Летківської
сільської ради.

В останній час з ОСОБА_2 склалися
неприязні відносини і добросусідства
уже не існує, остання чинить перешкоди
у користуванні присадибною ділянкою.
На зауваження позивача та
представників Летківської сільської
Ради остання реагує та не може
змиритися з тим, що подвір'я належить
обом сусідам і є землею сільської Ради.

Позивач вирішила зробити загорожу
своєї земельної ділянки. В процесі
роботи вияснилось, що споруди ОСОБА_2
для зберігання дров, побудовані на
межовій лінії, а їх покрівля звисає
на її територію, внаслідок чого
атмосферні опади попадають на її
земельну ділянку.

У зв'язку з цим позивач звернулась до
Летківської сільської ради із заявою
про усунення перешкод з боку
відповідачки у користуванні її
присадибною ділянкою.

Комісія, в складі посадових осіб
сільської ради склали акт про
встановлення факту порушення
будівництва тимчасових споруд, про
нависання покрівлі на територію її
присадибної земельної ділянки на 40
см, при цьому коли йде дощ води
стікають на її земельну ділянку.
Комісією ОСОБА_2 рекомендовано
встановити водовідведення із споруди
або перенести дану споруду в інше місце
і дотримуватись правил добросусідства,
проїздом користуватися спільно.

На складений акт відповідач не
прореагувала і продовжує порушувати
правила добросусідства, чим створює
перешкоди у вільному доступі до
будинку та користуванні проїздом
вулицею, яка веде до належної позивачу
половини будинку.

Дані обставини стали підставою для
звернення з вказаним позовом до суду.

Рішенням Тростянецького районного
суду Вінницької області від 27 лютого 2014
року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод
позивачу у встановленні хвіртки у
воротах, що знаходяться на проїзді
спільного користування будинком; не
чинити перешкод в проходженні чи в
проїзді до будинку позивача;
зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод
позивачу шляхом закривання на замок
воріт, що знаходяться на проїзді
спільного користування будинками
АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_2 облаштувати
покрівлі тимчасових споруд,
розташованих за вказаною вище адресою
на протязі 6,7 м, які знаходяться на
межовій лінії і покрівля яких нависає
на відстань 40 см на земельну ділянку
ОСОБА_3, інженерно-технічними засобами,
які мають знаходитися на земельній
ділянці ОСОБА_2, що запобігатимуть
стіканню атмосферних опадів з покрівлі
на територію земельної ділянки
власником якої є ОСОБА_3

Зобов'язано ОСОБА_2 прибрати з
загального проходу та проїзду до
будинків АДРЕСА_1 Тростянецького
району, Вінницької області відведення
стоку атмосферних опадів у виді дошки,
яка розміщена на проході.

В задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове, яким позовну
заяву залишити без розгляду.

Скарга мотивована тим, що судом першої
інстанції неповно з'ясовані обставини,
що мають значення для справи, рішення
суду є необґрунтованим та таким, що не
відповідає нормам матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, дослідивши докази у
справі, дійшла наступного висновку.

Суд першої інстанції встановив, що
позивач та відповідач є співвласниками
одного будинку по АДРЕСА_1 і є суміжними
землекористувачами. До половини
будинку позивача є прохід, яким спільно
користуються сторони, і земельна
ділянка цього проходу належить
сільській раді. Від АДРЕСА_1 прохід
відділяють ворота, які є власністю
відповідачки. Відповідач чинить
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою, яка належить сільській раді,
шляхом зачинення воріт на замок.

Крім того, на земельній ділянці
відповідача знаходиться тимчасова
споруда - піднавіс для дров, яка
побудована на межі земельних ділянок
сторін. Дана споруда накрита шифером,
який виступає за межу на 40 см в бік
позивача, і атмосферні опади стікають
на земельну ділянку позивача.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги, в більшій їх частині,
визнаються відповідачем. Опитані у
справі свідки підтверджують факт
перешкоджання відповідачкою в
користування спільним проїздом.
Покрівля тимчасової споруди для дров
повинна бути прибрана на відстань, на
яку вона виступає за межі земельної
ділянки, і інженерно-технічними
засобами облаштувати дану споруду з
метою запобіганню стіканню
атмосферних опадів з покрівлі на
земельну ділянку позивача.

При вирішені спору суд першої
інстанції керувався ст. 103 ЗК України -
зміст добросусідства.

Колегія суддів погоджується з
встановленими обставинами у справі та
з висновками суку першої інстанції.

Згідно свідоцтва про право власності №
65 від 08.01.1988 року ОСОБА_4 на праві
приватної власності належить житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до витягу з державного
реєстру правочинів, зроблений 25.04.2008
року, ОСОБА_5 продав ОСОБА_3 ? частину
житлового будинку АДРЕСА_1 з
відповідною часткою господарських
будівель.

ОСОБА_3 є власником земельної ділянки
за адресою:АДРЕСА_1. (витяг з Державного
реєстру прав на нерухоме майно).

Судом встановлено, що земельна ділянка
позивача межує з земельною ділянкою
НОМЕР_1 зазначеної адреси, та належить
на праві власності ОСОБА_2

Рішенням Летківської сільської ради
Тростянецького району № 34 від 14.01.2011
року вилучено із землекористування гр.
ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0084 га
для проїзду до жилого будинку гр.
ОСОБА_3 Дана земельна ділянка рахується
як землею комунальної власності.

Відповідно до ст. 103 ЗК України, яка
розкриває зміст добросусідства,
власники та землекористувачі
земельних ділянок повинні обирати такі
способи використання земельних
ділянок відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей (затінення, задимлення,
неприємні запахи, шумове забруднення
тощо).

Твердження суду першої інстанції про
те, що відповідач визнала більшу
частину обставин, викладених у позові
знайшли своє підтвердження при
розгляді апеляційної скарги.

Зокрема, ОСОБА_2 не заперечувала (а отже
визнала), що сторони спільно
користуються для проходу чи проїзду
земельною ділянкою площею 0,0084 га, яка
належить сільській раді. На даній
земельній ділянці встановлений
металевий паркан - ворота, які були
встановлені задовго до цього спору.

ОСОБА_2 теж визнала те, що тимчасова
споруда для зберігання дров
знаходиться на її земельній ділянці і
покрівля даної споруди виступає за
межі земельної ділянки і нависала над
земельною ділянкою ОСОБА_3, внаслідок
чого, атмосферні опади попадали на її
земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами не
підлягають доказуванню.

Відмова суду першої інстанції в
задоволенні клопотання про
призначення земельно-технічної
експертизи є обґрунтованою.

Під час розгляду апеляційної скарги,
судом на підставі ч. 4 ст. 10 ЦПК України
було роз'яснено право заявити
клопотання про призначення такої
експертизи. При цьому суд роз'яснив
статті 58 та 59 ЦПК України (належність та
допустимість доказів), але останні
відмовились.

Підстав не приймати до уваги показання
свідків, які були допитані в суді
першої інстанції в колегії суддів
немає, а тому вони являються доказами у
справі на підтвердження того, що з боку
відповідача чиняться перешкоди в
користуванні позивачем земельною
ділянкою, яка фактично була надана
сільською радою для користування.

Колегія суддів бере до уваги Акт
обстеження земельних ділянок по
АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а. с.12),
оскільки дане обстеження проводилась
на підставі заяви ОСОБА_3, в якій
остання просила вирішити питання
землекористування земельних ділянок
її та ОСОБА_2 та видати відповідний Акт
про порушення сусідського
землекористування.

Даним обстеженням встановлено
наявність тимчасової споруди
(піднавіс для дров), яка розташована на
межі земельних ділянок сторін, а її
покриття виступає за межові знаки на 40
см довжиною 6,7 м. Атмосферні опади
попадають на земельну ділянку ОСОБА_3
Також встановлено, що проїзд до будинку
ОСОБА_3 є спільним у користуванні обох
власників.

Даний доказ є належним, так як
відповідно до ст. 12 ЗК України, до
компетенції сільських рад, крім іншого,
належить вирішення земельних спорів.

Відповідно до ст. 91 ЗК України, власники
земельних ділянок зобов'язані не
порушувати прав власників суміжних
земельних ділянок та
землекористувачів та дотримуватися
правил добросусідства.

Відповідно до ч. 3 ст. 103 ЗК України,
власники та землекористувачі
земельних ділянок зобов'язані
співпрацювати при вчиненні дій,
спрямованих на забезпечення прав на
землю кожного з них та використання цих
ділянок із запровадженням і
додержанням прогресивних технологій
вирощування сільськогосподарських
культур та охорони земель (обмін
земельних ділянок, раціональна
організація територій, дотримання
сівозмін, встановлення, зберігання
межових знаків тощо).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
порушення відповідачем права позивача,
оскільки, земельна ділянка, яка
належить сільській раді була надана
для проїзду до будинку ОСОБА_3, а
відповідач чинить перешкоди в
користуванні даною земельною ділянкою,
безпідставно зачиняючи ворота на
замок, висипаючи будівельний матеріал
та веде своє селянське господарство.

Однак, суд першої інстанції не
мотивував відмову в задоволенні решти
позовних вимог, зокрема, вимогу про
зобов'язання не чинити перешкод у
встановленні фіртки у воротах та про
зобов'язання забрати ворота.

Вимога ОСОБА_3 щодо зобов'язання ОСОБА_2
забрати ворота суперечить її вимозі
про зобов'язання відповідача не чинити
перешкод у встановлені фіртки у
воротах. Як пояснила в судовому
засіданні ОСОБА_3, фактично вона не хоче
позбавлятись воріт, а бажає лише
встановити фіртку у воротах для
проходу. Тому враховуючи дану
обставину, колегія суддів вважає, що
суд правильно прийшов до висновку про
необхідність задоволення саме цієї
вимоги позивача.

Суд першої інстанції вірно встановив
суть спірних правовідносин, правильно
застосував норму закону для вирішення
даного спору.

Враховуючи обставини справи, рішення
суду першої інстанції є справедливим
та законним, а тому підстав для його
скасування немає.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань (ч. 2 ст.308 ЦПК
України).

Підстави апеляційної скарги з яких
апелянт просить скасувати дане рішення
є необґрунтованими, оскільки
спростовуються доказами у справі,
зокрема, щодо того, що позивач і
відповідач не є співвласниками
будинку, що відповідач не чинить
перешкод в користування земельною
ділянкою, яка належить сільській раді,
що відсутні докази обставин викладених
у позові.

Крім цього, підстав передбачених ЦПК
України, для залишення позову без
розгляду, як того просить в скарзі
апелянт, немає.

Враховуючи все вищевикладене,
керуючись ст.ст. 307, 308, 316 ЦПК України, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Тростянецького районного суду
Вінницької області від 27 лютого 2014 року
- відхилити.

Рішення Тростянецького районного суду
Вінницької області від 27 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня її проголошення до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: /підпис/
Сало Т.Б.

Судді: /підписи/
Денишенко
Т.О.

Матківської
М.В.

Згідно з оригіналом: