У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 р. м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Попович О.В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 14 жовтня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 28 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Заводського районного суду м.
Миколаєва, Державного казначейства
України про відшкодування збитків,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Заводського
районного суду м. Миколаєва, Державного
казначейства України про
відшкодування 109 грн. 30 коп. збитків,
яких він зазнав внаслідок винесення
судом неправомірної ухвали, на
підставі ч.7 ст.48 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів».

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтував тим, що 11 вересня 2012
року судом апеляційної інстанції
скасована, як помилкова, ухвала
Заводського районного суду м.
Миколаєва від 20 червня 2012 року, якою
було відмовлено у відкритті
провадження за його скаргою на дії
державного виконавця. Внаслідок
порушення його,позивача, права на
гарантований державною справедливий
судовий захист судом першої інстанції,
він змушений був нести витрати у
вигляді сплати судового збору ( з
комісією банку) за розгляд апеляційної
скарги у розмірі спірної суми.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 14 жовтня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 28 січня 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
процесуального права та невірне
застосування норми матеріального
права, просить скасувати оскаржувані
судові рішення, справу повернути до
суду першої інстанції на новий судовий
розгляд.

Вивчивши касаційну скаргу вважаю, що у
відкритті касаційного провадження
слід відмовити, оскільки касаційна
скарга є необґрунтованою і викладені в
ній доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК
України підставами для касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й суд апеляційної
інстанції, в повному обсязі з'ясував
всі обставини по справі, перевірив
обґрунтування позовних вимог, дав їм
належну оцінку, вірно визначилися з
характером спірних правовідносин, які
виникли між сторонами, вірно
застосував норму матеріального права і
обґрунтовано дійшли висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного
провадження, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. ст. 328, 335 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 14 жовтня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 28 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Заводського районного суду м.
Миколаєва, Державного казначейства
України про відшкодування збитків,
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я
О.В. Попович