Справа №436/513/14-ц
Провадження №4с/436/7/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014р.
м. Луганськ

Кам'янобрідський районний суд м.
Луганська у складі:

головуючого судді
ТЕМНІКОВОЇ А.О.,

при секретарі
ЧЄГЛАКОВІЙ О.О.,

за участю

заявника
ОСОБА_1,

представника заявника
ШУРХНО А.А.,

представника заінтересованої особи

Кредитної спілки «Оберіг»
ІВАНОВА Є.Г.

представника Кам'янобрідського
відділу державної

виконавчої служби Луганського

міського управління юстиції
КАРПОВОЇ М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Луганську
цивільну справу за скаргою ОСОБА_1,
заінтересована особа - Кредитна спілка
«Оберіг», на дії посадових осіб
Кам'янобрідського відділу державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Кам'янобрідського
районного суду м. Луганська із скаргою
на дії посадових осіб
Кам'янобрідського відділу державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції. В
обґрунтування своєї позиції заявник
зазначив, що постановою державного
виконавця Кам'янобрідського відділу
державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції (далі - Кам'янобрідського ВДВС
Луганського МУЮ) було відкрито
виконавче провадження з приводу
примусового виконання судового наказу
Кам'янобрідського районного суду м.
Луганська від 05.11.2008р по справі №2н-346 за
заявою кредитної спілки «Оберіг» про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у
сумі 29656,52 гривень, судових витрат у
сумі 148,28 гривень та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у сумі 30,00 гривень.
Копія постанови про відкриття
зазначеного виконавчого провадження
ОСОБА_1 дотепер отримана не була. Про
наявність самого судового наказу
заявник дізнався лише 10.02.2014р.
отримавши у виконавчій службі його
копію. Незважаючи на ту обставину, що
державний виконавець
Кам'янобрідського ВДВС Луганського МУЮ
не впевнився в отриманні боржником
постанови про відкриття виконавчого
провадження, 05.12.2013р. було винесено
постанову про звернення стягнення на
заробітну плату ОСОБА_1 у розмірі 20% до
погашення ним грошових коштів на
загальну суму 32855,63 гривень, чим грубо
порушено права боржника. Крім того, на
момент винесення постанови 05.12.2013р.
сплинули строки здійснення
виконавчого провадження, передбачені
ст. 30 Закону України «Про виконавче
провадження». З огляду на викладене, у
зв'язку з грубим порушенням норм
чинного законодавства з боку
виконавчої служби, заявник просив
скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження щодо
стягнення з нього заборгованості у
сумі 29656,52 гривень, судових витрат у
сумі 148,28 гривень та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у сумі 30,00 гривень, а
також скасувати постанову державного
виконавця 05.12.2013р. про звернення
стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 у
розмірі 20% до погашення ним грошових
коштів на загальну суму 32855,63 гривень.

У судовому засіданні представник
заявника підтримав скаргу у повному
обсязі та наполягав на її задоволенні,
надавши суду пояснення, аналогічні її
змісту. Також представник заявника
зазначив, що в даний момент в
провадженні Кам'янобрідського
районного суду м. Луганська перебуває
заява ОСОБА_1 про скасування судового
наказу про стягнення з нього грошових
коштів у зв'язку з наявністю спору про
право.

Заявник ОСОБА_1 скаргу підтримав
повністю та просив скасувати
оскаржувані ним постанови, зазначивши,
що про наявність відкритого відносно
нього виконавчого провадження щодо
стягнення грошових коштів на користь
КС «Оберіг» він достовірно дізнався
лише після отримання 10.02.2014р. копії
постанови про звернення стягнення на
його заробітну плату. До цього часу
будь-яких документів виконавчого
провадження або викликів до виконавчої
служби ОСОБА_1 не отримував. Крім того,
заявник ОСОБА_1 зазначив, що ним дійсно
19.01.2009р. було написано заяву на ім'я
голови правління КС «Оберіг» з
проханням зупинити дії по реалізації
майна Кам'янобрідським ВДВС
Луганського МУЮ та дозволити здійснити
добровільне погашення боргу
щомісячними платежами (а.с.17). Однак, при
цьому він не знав, чи дійсно перебуває в
провадженні виконавчої служби
яке-небудь виконавче провадження, та
зазначив це у заяві лише зі слів
представника стягувача КС «Оберіг».

Представник заінтересованої особи
кредитної спілки «Оберіг» просив
відмовити у задоволенні скарги,
надавши письмові заперечення (а.с.14-15). В
обґрунтування своєї позиції
представник КС «Оберіг» зазначив, що
фактично дана скарга направлена не на
захист нібито порушених прав боржника,
а на скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження з
метою відміни накладеного виконавчою
службою арешту на ? частину будинку
ОСОБА_1 та ухилення від виконання
судового наказу. При цьому, при
звернені до суду із даною скаргою,
заявником було порушено строки
оскарження зазначених у скарзі
постанов та не приведені достатні
посилання на норми законодавства
України, якими заявник керувався
звертаючись до суду.

Представник Кам'янобрідського ВДВС
Луганського МУЮ проти задоволення
скарги заперечувала у повному обсязі,
надавши суду письмові заперечення. В
обґрунтування своєї позиції державний
виконавець зазначила, що на
примусовому виконанні в
Кам'янобрідському ВДВС Луганського МУЮ
перебуває виконавче провадження з
приводу примусового виконання
судового наказу Кам'янобрідського
районного суду м. Луганська від 05.11.2008р
по справі №2н-346 за заявою кредитної
спілки «Оберіг» про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості на загальну сумі 29834,80
гривень. На виконання статей 3, 18 та 24
Закону України «Про виконавче
провадження» в чинній на момент
вчинення виконавчих дій редакції,
05.12.2008р. державним виконавцем було
відкрито виконавче провадження,
постанова про відкриття якого була
надіслана на адресу боржника ОСОБА_1
простою кореспонденцією згідно вимог
ст. 27 зазначеного вище Закону. Також
державним виконавцем було надіслано
виклик на адресу боржника. Тобто,
пересвідчившись саме в надісланні, а не
отриманні боржником копії постанови
про відкриття виконавчого провадження
та відповідного виклику, державний
виконавець розпочав примусове
виконання судового наказу. Примусове
виконання здійснювалось шляхом
виявлення майна боржника та накладення
на нього арешту. Зокрема, постановою
від 09.01.2009р. було накладено арешт на ?
належного ОСОБА_1 будинку за адресою: м.
Луганськ, вул. Камєнная, буд. 81 та
транспортний засіб, який постановою
від 23.08.2013р. оголошено у розшук. Тобто
державним виконавцем були здійснені
заходи щодо встановлення майна
боржника та накладення на нього арешту,
але у зв'язку із розшуком транспортного
засобу та неможливістю потрапити до
приміщення, розташованого за адресою:
м. Луганськ, вул. Камєнная, буд. 81 з метою
опису, арешту та подальшої реалізації
майна, державним виконавцем було
звернуто стягнення на заробітну плату
постановою від 05.12.2013р., яку направлено
до торгівельного дому «Краснолучский
машинобудівний завод». З огляду на
викладене, представник
Кам'янобрідського ВДВС Луганського МУЮ
заперечувала проти задоволення скарги
та скасування оскаржуваних постанов.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши
матеріали страви, суд приходить до
наступного.

Відповідно до частини п'ятої статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. У пункті 9 частини
третьої статті 129 Конституції України
до основних засад судочинства
віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Отже, виконання судових рішень у
цивільних справах є складовою права на
справедливий суд та однією з
процесуальних гарантій доступу до
суду, що передбачено статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини
цивільних справ встановлюються судом
за принципом змагальності. Суд,
зберігаючи об'єктивність і
неупередженість, створює необхідні
умови для всебічного і повного
дослідження обставин справи. Згідно ст.
11 ЦПК України суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.
Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на основу
своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 384 ЦПК України, скаргу
може бути подано до суду безпосередньо
або після оскарження рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби до начальника
відповідного відділу державної
виконавчої служби. Скарга подається до
суду, який видав виконавчий документ.

Статтею 387 ЦПК України передбачено, що
за результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи. Якщо оскаржувані
рішення, дії чи бездіяльність були
прийняті або вчинені відповідно до
закону, в межах повноважень державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби і права чи
свободи заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Згідно ст. 389 ЦПК України про виконання
ухвали відповідний орган державної
виконавчої служби повідомляє суд і
заявника не пізніше ніж у місячний
строк з дня одержання ухвали суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Судом встановлено, що 05.11.2008р. судовим
наказом Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська було задоволено заяву
кредитної спілки «Оберіг» про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
договором поруки б/н від 24.04.2007р. у
загальній сумі 29656,52 гривень, а також
судового збору та витрат на ІТЗ (а.с.5).

На підставі зазначеного судового
наказу, 05.12.2008р. державним виконавцем
Кам'янобрідського ВДВС Луганського МУЮ
Вольвак С.В. було відкрито виконавче
провадження ВП №10376322 та встановлено
добровільний строк для виконання до
12.12.2008р.

Згідно ст. 24 Закону України «Про
виконавче провадження» в редакції,
чинній на момент відкриття виконавчого
провадження, а саме: з 07.10.2008р. - Закон
№540-17 від 18.09.2008р., копія постанови про
відкриття виконавчого провадження не
пізніше наступного дня надсилається
стягувачу, боржнику та органу
(посадовій особі), який видав
виконавчий документ. Постанова про
відкриття виконавчого провадження
може бути оскаржена сторонами
начальнику відповідного органу
державної виконавчої служби або до
відповідного суду у 10-денний строк.

Аналогічні норми були визначені п. 3.6.4.
чинної на момент відкриття провадження
Інструкції про проведення виконавчих
дій, затвердженої наказом Міністерства
юстиції України №74/5 від 15.12.1999р.

Відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби може бути подано до суду у
десятиденний строк, які обчислюються з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її прав чи
свобод.

Згідно п. 16 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» №6 від
07.02.2014р., суди повинні враховувати, що
такі строки є процесуальними, можуть
бути поновлені за наявності поважних
для цього причин за заявою заявника,
яка подається одночасно зі скаргою або
викладається в скарзі у вигляді
клопотання. При вирішенні питання про
поновлення строку на подання скарги на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби суд має виходити з того, що у
відповідному законодавстві не
міститься перелік таких поважних
причин, їх з'ясовують у кожному
конкретному випадку залежно від
обставин справи. Якщо скаргу подано з
пропуском строку, встановленого
законом, та відсутнє клопотання про
його поновлення, така скарга суддею
одноособово залишається без розгляду
при її прийнятті та повертається
заявникові. При цьому заявникові може
бути роз'яснено право на повторне
звернення до суду на загальних
підставах.

З огляду на викладене, оскільки із
скаргою на постанову державного
виконавця Кам'янобрідського ВДВС
Луганського МУЮ від 05.12.2008р. заявник
ОСОБА_1 звернувся до суду лише 19.02.2014р.
та не подав клопотання про поновлення
строку на її оскарження, в тому числі у
зв'язку з несвоєчасним отриманням,
зазначена скарга підлягає залишенню
без розгляду в даній частині, що не
позбавляє ОСОБА_1 права повторно
звернутися до суду з аналогічною
скаргою із зазначенням точної дати
отриманням ним копії оскаржуваної
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 05.12.2008р. чи обізнаності
про її наявність (у разі подання скарги
в передбачений законом строк з моменту,
коли заявник дізнався про порушення
свого права) або клопотання про
поновлення пропущеного строку на
оскарження даного документа із
зазначенням відповідних причин.

Щодо вимог про скасування постанови
про звернення стягнення на заробітну
плату боржника суд виходить з
наступного.

Згідно ст. 30 Закону України «Про
виконавче провадження» (в редакції з
07.10.2008р.) державний виконавець,
починаючи виконувати рішення, повинен
пересвідчитися, чи отримана боржником
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження і чи здійснені
ним дії, спрямовані на добровільне
виконання рішення у встановлений
постановою строк відповідно до статті
24 цього Закону. У разі, якщо копія
постанови про відкриття виконавчого
провадження одержана боржником
несвоєчасно, внаслідок чого боржник
був позбавлений можливості
добровільно виконати рішення у
встановлений державним виконавцем
строк, за письмовою заявою боржника при
підтвердженні факту несвоєчасного
одержання вказаної постанови
державний виконавець відкладає
провадження виконавчих дій у порядку,
встановленому статтею 32 цього Закону,
та поновлює боржнику строк для
добровільного виконання рішення.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про
виконавче провадження» стягнення на
заробітну плату, пенсію, стипендію та
інші доходи боржника звертається у
разі відсутності в боржника коштів на
рахунках у банках чи інших фінансових
установах, відсутності чи
недостатності майна боржника для
покриття в повному обсязі належних до
стягнення сум, а також у разі виконання
рішень про стягнення періодичних
платежів та стягнення на суму, що не
перевищує трьох мінімальних розмірів
заробітної плати. За іншими
виконавчими документами державний
виконавець має право звернути
стягнення на заробітну плату, пенсію,
стипендію та інші доходи боржника без
застосування заходів примусового
звернення стягнення на майно боржника
за письмовою заявою стягувача.

Судом встановлено, що після відкриття
виконавчого провадження 05.12.2008р.
державний виконавець
Кам'янобрідського ВДВС Луганського МУЮ
Карпова М.М., не пересвідчившись в
порушення ст. 30 Закону України «Про
виконавче провадження» (в редакції з
07.10.2008р.) в отриманні боржником копії
відповідної постанови про відкриття
виконавчого провадження винесла
постанову від 05 грудня 2013 року про
звернення стягнення на заробітну плату
ОСОБА_1 шляхом утримання при отриманні
заробітної плати в «Торговому домі
«Краснолучський машинобудівний завод»
коштів у розмірі 20 відсотків до
погашення у повному обсязі
заборгованості у сумі 32855 гривень 63
копійки.

Будь-які докази, які підтверджують
отримання виконавчою службою перед
прийняттям постанови про звернення
стягнення на заробітну плату
відомостей про відсутність в боржника
ОСОБА_1 коштів на рахунках у банках чи
інших фінансових установах,
відсутність чи недостатність майна
останнього для покриття в повному
обсязі належних до стягнення сум, або
про наявність письмової заяви
стягувача КС «Оберіг» суду протягом
усього часу розгляду даної скарги
надані не були.

Більш того, як представник
Кам'янобрідського ВДВС Луганського
МУЮ, так і представник КС «Оберіг», яким
належним чином були роз'яснені норми
ст.ст. 10, 11 та 60 ЦПК України, вважали
можливим розглянути справу саме на
підставі наявних в ній даних та
доказів.

З огляду на викладене, оцінивши та
проаналізувавши наявні у справі докази
у їх сукупності, суд вважає скаргу
ОСОБА_1 в частині скасування постанови
від 05.12.2013р. про звернення стягнення на
його заробітну плату обґрунтованою у
зв'язку із ненаданням суду будь-яких
доказів наявності достатніх підстав
для вчинення даної виконавчої дії.
Приходячи до зазначеного висновку суд
враховує, що початок примусового
виконання рішень на законодавчому
рівні, як в чинній так і в попередніх
редакціях Закону України «Про
виконавче провадження», пов'язаний
саме із самостійним невиконання такого
рішення боржником у встановлений
державним виконавцем строк. Тобто, на
момент вчинення виконавчою службою дій
щодо примусового виконання рішення
суду, факт ухилення боржника від його
добровільного виконання, повинен вже
відбутися, бути об'єктивно наявним та
вбачатися з матеріалів виконавчого
провадження, чого у даному випадку
здійснено не було.

Крім того, суд враховує, що згідно п. 6.2
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від
02.04.2012р. №512/5, передача виконавчого
провадження в межах одного органу ДВС
або виконавчої групи здійснюється за
письмовим дорученням начальника
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
або керівника виконавчої групи.

Всупереч даної норми, оскаржувана
постанова від 05.12.2013р. про звернення
стягнення на заробітну плату боржника
була винесена не державним виконавцем,
який відкрив виконавче провадження
(Вольвак С.В.), а державним виконавцем
Кам'янобрідського ВДВС Луганського МУЮ
Карповою М.М. без відповідного
документального підтвердження
передачі їй у встановленому законом
порядку матеріалів ВП№10376322 для
подальшого примусового виконання.

Також судом приймається до уваги, що
оскаржувана постанова від 05.12.2013р. про
звернення стягнення на заробітну плату
боржника ОСОБА_1 не повною мірою
відповідає вимогам, які пред'являються
до постанов даної категорії,
передбаченим п. 7.3.1 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, оскільки не містить зазначення
адресата у разі перерахування коштів
поштовим переказом та адреси, на яку
необхідно направляти звіти про
здійснені відрахування та виплати.

Таким чином, згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК
України постанова Кам'янобрідського
відділу державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції від 05 грудня 2013 року про
звернення стягнення на заробітну плату
ОСОБА_1 шляхом 20 відсотків заробітної
плати боржника до погашення у повному
обсязі заборгованості у сумі 32855
гривень 63 копійки підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
124, ст. 129 Конституції України, ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ст. ст. 10, 11, 59, 60,
209-210, 383-389 ЦПК України, Законом України
«Про виконавче провадження», суд,-

ВИРІШИВ :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати державного виконавця
Кам'янобрідського відділу державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції Карпову
Марію Михайлівну скасувати постанову
від 05 грудня 2013 року про звернення
стягнення на заробітну плату ОСОБА_1
шляхом утримання коштів у розмірі 20
відсотків до погашення у повному
обсязі заборгованості у сумі 32855
гривень 63 копійки.

Скаргу ОСОБА_1 в частині скасування
постанови державного виконавця
Кам'янобрідського відділу державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції про
відкриття виконавчого провадження від
05 грудня 2008 року щодо стягнення з
ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 29656
гривень 52 копійок та у сумі 178 гривень 28
копійок - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення п'ятиденного строку на
апеляційне оскарження.

Ухвалу суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Луганської області
через Кам'янобрідський районний суд м.
Луганська шляхом подання апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
А.О. ТЕМНІКОВА