Справа № 630/196/14-ц
Провадження № 2/630/121/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року
м Люботин

Люботинський міський суд Харківської
області у складі:

Головуючого
судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря
Косенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Люботин
Харківської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Люботинської міської ради Харківської
області про встановлення факту
належності правовстановлюючого
документу, факту родинних відносин,
визначення часток в праві спільної
сумісної власності та визнання права
власності на квартиру в порядку
спадкування за законом,-

встановив:

Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
звернулися до суду з позовом, в якому
просять:

1. встановити факт належності свідоцтва
про право власності на житло - квартиру,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1
загальною площею 60,1 кв.м., житловою
площею 42,4 кв.м., виданого фондом
міського комунального майна
Люботинської міської ради народних
депутатів 3 лютого 1994 року на ім'я
співвласника майна ОСОБА_4, особі яка по
свідоцтву про смерть значиться як
ОСОБА_5;

2. встановити факт родинних відносин, а
саме, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року;

3. припинити право спільної сумісної
власності на квартиру, загальною
площею 60,1 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м.,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

4. поділити майно, що є у спільній
сумісній власності ОСОБА_2, ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 - трикімнатну квартиру,
загальною площею 60,1 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1

5. визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право
власності за кожним по 1/3 частині
квартири розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 загальною площею 60,1 кв.м., в
порядку розподілу спільної сумісної
власності;

6. визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3
право власності за кожним по 1/9 частині
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 загальною площею 60,1 кв.м.,
житловою площею 42,40 кв.м., в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року;

7. визнати в цілому за ОСОБА_2 та ОСОБА_1
право власності за кожним по 4/9 частини
квартири розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 загальною площею 60,1 кв.м.,
житловою площею 42,4 кв.м., в порядку
розподілу спільної сумісної власності
та в порядку спадкування за законом
після смерті ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В обґрунтування позову позивачі
вказували, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, та ОСОБА_5
є співвласниками квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Після смерті чоловіка, ОСОБА_5, позивачі
прийняли спадщину, оскільки у
шестимісячний строк із заявою про
прийняття спадщини звернулися до
Другої державної нотаріальної контори
Харківського району Харківської
області, але оформити спадщину не мали
змоги, оскільки прізвище померлого
ОСОБА_5 в правовстановлюючому
документі на квартиру значиться як
«ОСОБА_5», а в свідоцтві про смерть
прізвище спадкодавця вказано як
«ОСОБА_5». Крім того, позивачі
зазначають, що ОСОБА_5 був батьком
ОСОБА_3, але під час перекладу з
російської на українську прізвище
ОСОБА_5 в паспорті на українській мові
було зазначене як «ОСОБА_5», та в
свідоцтві про народження на
російській, як «ОСОБА_5».

Позивачі в судове засідання не
з'явилися, але від їх представника
ОСОБА_7 до суду надійшла заява про
підтримання позовних вимог в повному
обсязі та про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідач Люботинська міська рада
Харківської області в судове засідання
не з'явилася, але направила листа про
розгляд справи без участі її
представника.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Згідно довідки Люботинського БТІ № 52
від 17 березня 2014 року квартира АДРЕСА_1
на праві приватної спільної сумісної
власності належить ОСОБА_4, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право
власності на житло, виданого фондом
міського комунального майна
Люботинської міської ради народних
депутатів 03 лютого 1994 року, згідно
розпорядження від 02 лютого 1994 року.

Як вбачається з технічного паспорту,
виготовленого станом на 12 січня 1994
року, квартира, розташована за адресою:
АДРЕСА_1 має загальну площу 60,1 кв.м.,
житлову площу 42,4 кв.м.

ОСОБА_5 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 13
лютого 1965 року, що підтверджується
свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1
від 13 лютого 1965 року виданого міським
бюро РАГС м. Люботина.

Відповідно до ст.ст. 104, 105 Кодексу
законів про сім'ю, опіку, шлюб та акти
громадянського стану в Українській РСР
від 1926 року, в УРСР визнавався лише
цивільний шлюб, який підлягав
реєстрації в органах ЗАГС. Ст. 122
вказаного Кодексу передбачено право
подружжя, яке перебуває в
зареєстрованому шлюбі, носити спільне
прізвище, про що вони мають заявити під
час реєстрації шлюбу.

Зі свідоцтва про одруження серії
НОМЕР_1 від 13 лютого 1965 року вбачається,
що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 одружились та їм
присвоєно спільне прізвище.

Паспортом позивачки ОСОБА_1 серії
НОМЕР_2 виданого Люботинським МВ УМВС
України в Харківській області
підтверджується той факт, що вона
мешкає в квартирі АДРЕСА_1 з 1975 року по
теперішній час. Згідно Свідоцтва про
право власності на житло від 3 лютого 1994
року вищезазначена квартира була
приватизована згідно з законом України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» та на праві приватної
спільної сумісної власності належить
ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Згідно ст. 8
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» передача
квартир здійснюється в загальну
спільну або часткову власність із
письмової згоди всіх повнолітніх
членів родини, що постійно проживають у
квартирі.

За вказаних обставин, суд приходить до
висновку про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5,
перебували у зареєстрованому шлюбі до
часу смерті спадкодавця, є подружжям,
що постійно проживали в вищезазначеній
квартирі та вважає встановленим факт
належності свідоцтва про право
власності на квартиру, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 60,1
кв.м., житловою площею 42,4 кв.м., виданого
фондом міського комунального майна
Люботинської міської ради народних
депутатів 3 лютого 1994 року на ім'я
співвласника майна ОСОБА_4, особі яка по
свідоцтву про смерть значиться як
ОСОБА_5.

Крім того, зі свідоцтва про народження
ОСОБА_3 вбачається, що його батьком є
ОСОБА_5, прізвище якого на російській
мові зазначено як «ОСОБА_5», з чого
вбачається, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_3

Родинні відносини ОСОБА_2 з померлим
батьком, ОСОБА_5, підтверджуються
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3
від 02 січня 1974 року, виданим міським
бюро РАГС м. Люботина.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_4 від 21 червня 2013 року,
виданим відділом державної РАЦС
Люботинського міського управління
юстиції у Харківській області.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно зі ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК
України спадкоємець вважається таким,
що прийняв спадщину, у разі якщо він
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини
або подав нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Спадщину, яка відкрилася після смерті
ОСОБА_5, в порядку спадкування за
законом прийняли його сини ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_1, що
підтверджується інформацією,
викладеною у постанові про відмову у
вчиненні нотаріальних дій Другої
Державної нотаріальної контори
Харківського району Харківської
області від 13 березня 2014 року.

Як вбачається з постанови про відмову у
вчиненні нотаріальних дій Другої
Державної нотаріальної контори
Харківського району Харківської
області після смерті ОСОБА_5, в
шестимісячний строк до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини звернулися його сини ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_1, але у видачі
свідоцтва про право на спадщину їм було
відмовлено у зв'язку з невідповідністю
прізвища спадкодавця квартири АДРЕСА_1
та прізвища зазначеного в свідоцтві
про смерть. Інших заяв про прийняття
спадщини або про відмову від спадщини,
яка відкрилась після смерті ОСОБА_5, до
нотаріальної контори не надходило.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, той з подружжя,
який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 368 ЦК України спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю.

У відповідності до ст. 372 ЦК України
майно, що є у спільній сумісній
власності, може бути поділене між
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом. За
рішенням суду частка співвласника може
бути збільшена або зменшена з
урахуванням обставин, які мають
істотне значення.

Згідно з п. 12 Постанови пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
«Про судову практику у справах про
спадкування»: за загальними правилами
ч.2 ст. 372 ЦК при поділі майна, що є у
спільній сумісній власності, за
рішенням суду частка співвласника може
бути збільшена або зменшена з
урахуванням обставин, які мають
істотне значення. У разі смерті
співвласника приватизованого будинку
(квартири) частки кожного із
співвласників у праві спільної
власності є рівними, якщо інше не було
встановлено договором між ними (ч. 2 ст.
370, ч. 2 ст. 372 ЦК). Частка померлого
співвласника не може бути змінена за
рішенням суду.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на праві приватної спільної
сумісної власності належить спірна
квартира, суд вважає, що частки
співвласників на дану квартиру є
рівними, тобто по 1/3 частці за кожним.

Крім того, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
відповідності до ст. 1261 ЦК України є
спадкоємцями першої черги та лише вони
прийняли спадщину у виді квартири
після смерті ОСОБА_5, але позбавлені
можливості реалізувати свої права у
встановленому порядку, тому суд
задовольняє позов в повному обсязі та
визнає право власності на 4/9 (1/3+1/9)
частини квартири за ОСОБА_1, на 4/9 (1/3+1/9)
частини квартири за ОСОБА_2, та на 1/9
частину квартири за ОСОБА_3

Керуючись ст. 368, 372, 1217, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 60, 213- 215, 256 ЦПК
України, ст.ст. 104, 105, 122 Кодексу законів
про сім'ю, опіку, шлюб та акти
громадянського стану в Українській РСР
від 1926 року, п.12 Постанови пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
«Про судову практику у справах про
спадкування», суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
задовольнити повністю.

Встановити факт належності свідоцтва
про право власності на житло - квартиру,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1
загальною площею 60,1 кв.м., житловою
площею 42,4 кв.м., виданого фондом
міського комунального майна
Люботинської міської ради народних
депутатів 3 лютого 1994 року на ім'я
співвласника майна ОСОБА_4, особі яка по
свідоцтву про смерть значиться як
ОСОБА_5.

Встановити факт того, що ОСОБА_3 є сином
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Припинити право спільної сумісної
власності на квартиру, загальною
площею 60,1 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м.,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Поділити майно, що є у спільній
сумісній власності ОСОБА_2, ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 - трикімнатну квартиру,
загальною площею 60,1 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право
власності за кожним по 1/3 частині
квартири розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 загальною площею 60,1 кв.м., в
порядку розподілу спільної сумісної
власності.

Визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3
право власності за кожним по 1/9 частині
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 загальною площею 60,1 кв.м.,
житловою площею 42,40 кв.м., в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати в цілому за ОСОБА_2 та ОСОБА_1
право власності за кожним по 4/9 частини
квартири розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 загальною площею 60,1 кв.м.,
житловою площею 42,4 кв.м., в порядку
розподілу спільної сумісної власності
та в порядку спадкування за законом
після смерті ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Люботинського міського
суду Харківської області протягом 10
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О. О. Малихін