Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/1915/14
Головуючий у 1 інстанції: Ворожбянов
Суддя-доповідач: Боєва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:
Боєвої В.В.,

Суддів
Денисенко Т.С., Коваленко А.І.,

При секретарі:
Хомяк К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Михайлівського районного суду
Запорізької області від 04 грудня 2013
року в справі за позовом ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі територіального відокремленого
без балансового відділення № 10007/0265
філії ЗОУ АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2,
третя особа: приватне підприємство
«Зернодар» - про звернення стягнення на
предмет іпотеки та стягнення штрафів,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2010 року ВАТ «Державний
ощадний банк України» в особі
Орджонікідзевського відділення № 7717
звернулося до суду з позовом до ПП
«Зернодар», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про звернення
стягнення на предмет іпотеки. В процесі
розгляду справи позивач неодноразово
уточнював та доповнював позовні
вимоги.

Ухвалою Михайлівського районного суду
Запорізької області від 22 листопада 2010
року здійснено процесуальне
правонаступництво ВАТ «Державний
ощадний банк України» в особі
Орджонікідзевського відділення № 7717
на ВАТ «Ощадбанк» в особі
територіально відокремленого без
балансового відділення № 10007/0265 філії
Запорізьке обласне управління ВАТ
«Ощадбанк».

Ухвалою Михайлівського районного суду
Запорізької області від 21 червня 2011
року здійснено процесуальне
правонаступництво ВАТ «Ощадбанк» в
особі територіально відокремленого
без балансового відділення № 10007/0265
філії Запорізьке обласне управління
ВАТ «Ощадбанк» на ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі
територіально відокремленого без
балансового відділення № 10007/0265 філії
Запорізького обласного управління ПАТ
«Державний ощадний банк України».

Ухвалою Михайлівського районного суду
Запорізької області від 08 квітня 2013
року позовні вимоги до відповідачів
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 залишено без
розгляду.

Ухвалою Михайлівського районного суду
Запорізької області від 09 жовтня 2013
року позовні вимоги до відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4 в частині звернення на
квартиру АДРЕСА_1 залишено без
розгляду.

В уточненому позові позивач
зазначав, що 27.07.2007 року ВАТ «Ощадбанк»
та ПП «Зернодар» уклали договір
відновлювальної кредитної лінії №10,
згідно якого останньому було надано
кредит двома траншами на загальну суму
515000 грн. , а саме 23.07.2008 року видано
перший транш на суму 300000 грн. та 05.09.2008
року видано другий транш на суму 215000
грн. з терміном повернення коштів
протягом 365 днів з дня видачі кожного
траншу окремо. Згідно умов додаткової
угоди № 2 від 22.07.2008 року відсотки за
користування кредитом розраховуються
банком на основі процентної ставки в
розмірі 21% річних. В забезпечення
виконання зобов'язань між банком та
ОСОБА_2 були укладені іпотечні договори
на передано в заставу банку наступне
нерухоме майно: будівля складу за
адресою АДРЕСА_2, будівля овочесховища
за адресою АДРЕСА_3, що належать ОСОБА_2
Свої зобов'язання ПП «Зернодар» не
виконано, внаслідок чого станом на
09.07.2012 року заборгованість складає: 284900
грн. у тому числі прострочена
заборгованість за кредитом - 284900 грн.;
заборгованість за відсотками складає
79244,19 грн., у тому числі прострочена
заборгованість по відсоткам - 79244,19 грн.,
пеня за прострочення кредиту складає
11673,36 грн., пеня за непогашення в строк
процентів - 4013,11 грн., загальна
заборгованість за договором
відновлювальної кредитної лінії
складає 379830,66 грн.(т. 2, а. с. 83).

Відповідно до п.7.2 Договору іпотеки б/н
за невиконання або неналежне виконання
взятих на себе зобов'язань
заставодавець сплачує на користь
заставодержателя штраф у розмірі 5%
вартості предмету застави та
відшкодовує понад неустойку
спричинені збитки в повному обсязі, що
складає 55354,25 грн.

Посилаючись на ці обставини, просили
звернути стягнення на предмет іпотеки
на будівлю складу загальною площею 1064
кв. м, яка знаходиться за адресою
АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_2, будівлю
овочесховища загальною площею 1365,75 кв.
м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3
та належить ОСОБА_2 та за рахунок
коштів, отриманих від реалізації майна,
що є предметом іпотеки, задовольнити їх
позовні вимоги, також просили стягнути
з відповідача на їх користь штраф в
розмірі 55354,25 грн. , судовий збір у
розмірі 1700 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Заочним рішенням Михайлівського
районного суду Запорізької області від
09 жовтня 2013 року позов задоволено.

Ухвалою Михайлівського районного суду
Запорізької області від 12 листопада 2013
року заява ОСОБА_2 про скасування
заочного рішення задоволена та
скасовано заочне рішення, справу
призначено до розгляду.

Рішенням Михайлівського районного
суду Запорізької області від 04 грудня
2013 року позов задоволено.

Звернуто стягнення на предмети іпотеки
згідно іпотечних договорів № б/в від
27.07.2007 року та № 10/2-ію від 05.09.2008 року,
укладених в забезпечення договору
відновлювальної кредитної лінії № 10
від 27.07.2007 року шляхом продажу з
прилюдних торгів за початковою ціною
реалізації на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій, а саме
на : будівлю складу, загальною площею 1064
кв. м, яка знаходиться за адресою
АДРЕСА_2, реєстраційний номер 4750980 та
належить ОСОБА_2; будівлю овочесховища,
загальною площею 1365,75 кв. м, яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_3,
реєстраційний номер 19111328 та належить
ОСОБА_2 та за рахунок коштів, отриманих
від реалізації майна, що є предметом
іпотеки, задовольнити вимоги ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі територіально відокремленого
без балансового відділення № 10007/0265
філії - ЗОУ АТ «Ощадний банк України»,
які пов'язані із стягненням боргу та
нарахованих відсотків за кредитним
договором в розмірі 379830 грн. 66 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі територіально відокремленого
без балансового відділення № 10007/0265
філії - ЗОУ АТ «Ощадний банк України»
штраф в розмірі 55354 грн. 25 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі територіально відокремленого
без балансового відділення № 10007/0265
філії - ЗОУ АТ «Ощадний банк України»
сплачені при подачі позову державне
мито у розмірі 1700 грн. та збір за
інформаційно-технічне забезпечення
судового розгляду в розмірі 120 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
представника апелянта та представника
позивача, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Задовольнивши позов, суд першої
інстанції вірно посилався на статтю 509
ЦК України, якою визначено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку та на положення статей 526, 1054
ЦК України, якими встановлено Загальні
умови виконання зобов'язання та ви
значено поняття кредитного договору і
порядок врегулювання відносин за
кредитним договором.

Також суд посилався на статтю 33 Закону
України «Про іпотеку» згідно якої у
разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки та на
приписи статей 38 якими встановлені
Право іпотекодержателя на продаж
предмета іпотеки та підстави і порядок
реалізації предмета іпотеки за
рішенням суду.

При цьому суд виходив з того, що 27.07.2007
року між ВАТ "Державний ощадний банк
України" в особі філії
Орджонікідзевське відділення № 7717 м.
Запоріжжя та Приватним підприємством
«Зернодар» був укладений Договір
відновлювальної кредитної лінії № 10,
згідно з умовами якого Банк надав
Позичальнику ПП «Зернодар» кредит в
розмірі 650000 гривень зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 18,00 % на рік. , а позичальник -
повернути кредитні кошти та сплатити
проценти за користування кредитом на
умовах передбачених договором, у строк
до 27 липня 2010 року.

В забезпечення виконання Приватним
підприємством «Зернодар» зобов'язань
за договором відновлювальної
кредитної лінії № 10 від 27.07.2007 року, між
Банком та ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 був
укладений іпотечний Договір,
відповідно до умов якого Банку було
передано належне ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на
праві власності нерухоме майно, а саме:
квартира, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_4 та будівля складу, загальною
площею 1064 кв. м, яка знаходиться за
адресою АДРЕСА_2, реєстраційний номер
4750980 та належить ОСОБА_2; будівля
овочесховища, загальною площею 1365,75 кв.
м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3,
реєстраційний номер 19111328 та належить
ОСОБА_2

Оскільки боржник - Приватне
підприємство «Зернодар» належним
чином не виконував боргові
зобов'язання перед позивачем, станом
на 09.07.2012 року сума заборгованості за
кредитним договором складає: 284900 грн. у
тому числі прострочена заборгованість
за кредитом - 284900 грн.; заборгованість
за відсотками складає 79244,19 грн., у тому
числі прострочена заборгованість по
відсоткам - 79244,19 грн., пеня за
прострочення кредиту складає 11673,36 грн.,
пеня за непогашення в строк процентів -
4013,11 грн., загальна заборгованість за
договором відновлювальної кредитної
лінії складає 379830,66 грн., суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
щодо звернення стягнення на предмет
іпотеки - в рахунок погашення
загальної суми заборгованості за
договором відновлювальної кредитної
лінії № 10 від 27.07.2007 року.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають обставинам справи,
належним чином оціненим доказам, а
також узгоджуються з нормами
матеріального права, які судом
правильно застосовані.

Основні доводи апеляційної скарги
ОСОБА_2 стосуються порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права - з огляду на те, що суд розглянув
справу за відсутності відповідача та
його представника, не зважаючи на те, що
представник відповідача ОСОБА_8
подавав клопотання про відкладення
розгляду справи в зв'язку з хворобою та
додав до заяви довідку лікаря.

Такі доводи апеляційної скарги в силу
положень статей 308, 309 ЦПК України не
можуть бути підставою для скасування
правильного по суті і справедливого
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Інші доводи апеляційної скарги
полягають в тому, що суд першої
інстанції не врахував, що договір
відновлювальної кредитної лінії № 10
від 27.07.2007 року укладено між юридичними
особами, а тому відносини мають
врегульовуватися Господарським
кодексом України, суд неправильно
нарахував суму пені та штрафу

Такі доводи апеляційної скарги не
знайшли підтвердження при
апеляційному розгляді, оскільки з
матеріалів справи видно, що відповідач
ОСОБА_2, який є іпотекодавцем, несе
солідарну відповідальність за
борговими зобов'язаннями ПП
«Зернодар», а тому позивач вправі
звертатися саме з таким позовом до
іпотекодавця ОСОБА_2 Відповідач, не
погоджуючись з розрахунками позивача,
які покладено в основу судового
рішення, не надав суду будь-якого
іншого розрахунку розміру пені та
штрафу.

Крім того, апелянт посилається на те,
що суд в порушення вимог матеріального
права не взяв до уваги вартість
заставного майна на теперішній час.

Цей довід апеляційної скарги є
неприйнятним, оскільки при вирішенні
таких спорів суд має виходити із
вартості майна, визначеного за
домовленістю сторін.

Згідно пункту 1.2. договору іпотеки від
27.07.2007 року заставна вартість
предметів іпотеки:

- будівлі складу, загальною площею
1064 кв. м, яка знаходиться за адресою
АДРЕСА_2, реєстраційний номер 4750980 та
належить ОСОБА_2, складає 407036 грн.,

- будівлі овочесховища, загальною
площею 1365,75 кв. м, яка знаходиться за
адресою АДРЕСА_3, реєстраційний номер
19111328 та належить ОСОБА_2, складає 522078
грн. (т. 1, а. с. 45 - на звороті).

Також в апеляційній скарзі апелянт
посилався на те, що на момент подачі
апеляційної скарги на підставі ухвали
господарського суду Запорізької
області від 11.12.2013 року по справі №
/11, яка залишена без змін
постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 12.02.2014 року
ліквідаційний баланс банкрута
приватне підприємство "Зернодар" та
звіт ліквідатора затверджені, банкрут
приватне підприємство "Зернодар" -
ліквідовано, а тому вимоги, не погашені
за відсутністю майна боржника
вважаються погашеними.

В засіданні суду апеляційної інстанції
представник апелянта - ОСОБА_9 також
посилався на те, що теперішнього часу
набрали законної сили такі судові
рішення:

- рішення Василівського районного суду
Запорізької області від 18 березня 2014
року, залишене без змін ухвалою
апеляційного суду від 06 травня 2014 року
в справі за позовом ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі
територіального відокремленого без
балансового відділення № 10007/0265 філії
ЗОУ АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, третя особа: Приватне
підприємство «Зернодар» - про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, виселення з житлового
приміщення зі зняттям з реєстраційного
обліку, яким відмовлено в задоволенні
позову;

- рішення Василівського районного суду
Запорізької області від 19 березня 2014
року, залишене без змін ухвалою
апеляційного суду від 13 травня 2014 року
в справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ПАТ «Державний ощадний банк України» в
особі територіального відокремленого
без балансового відділення № 10007/0265
філії ЗОУ АТ «Ощадбанк» третя особа:
ОСОБА_2 - про визнання договору іпотеки
припиненим, та за позовом третьої
особи, що заявляє самостійні вимоги на
предмет спору ОСОБА_2 до ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі
територіального відокремленого без
балансового відділення № 10007/0265 філії
ЗОУ АТ «Ощадбанк» , треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4 - про визнання договору іпотеки
припиненим.

Цим судовим рішенням:

- визнано припиненим договір
іпотеки квартири АДРЕСА_4, укладений
27.07.2007 року між ПАТ «Державний ощадний
банк України» та ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

- визнано припиненим договір
іпотеки будівлі складу А-І, що
знаходиться по АДРЕСА_2, будівлі
овочесховища А-І, що знаходиться по
АДРЕСА_5, укладений 27.07.2007 року між ПАТ
«Державний ощадний банк України» та
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

- скасовано записи з Державного
реєстру речових прав про державну
реєстрацію іпотеки та обтяження
вищевказаного нерухомого майна.

Договори іпотеки визнано припиненими
в зв'язку з тим, згідно довідки з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців від
19.12.2013 року, державною реєстраційною
службою України 16.12.2013 року внесений
запис про припинення юридичної особи -
приватного підприємства «Зернодар», у
зв'язку з визнанням його банкрутом.
Юридична особа є такою, що
припинилася, з дня внесення до Єдиного
державного реєстру запису про її
припинення (ч. 2 ст. 104 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 609 ЦК
України зобов'язання припиняється
ліквідацією юридичної особи (боржника
або кредитора), крім випадків, коли
законом або іншими
нормативно-правовими актами виконання
зобов'язання ліквідованої юридичної
особи покладається на іншу юридичну
особу, зокрема за зобов'язаннями про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю. В силу ч. 1 ст. 17 Закону
України «Про іпотеку» іпотека
припиняється у разі припинення
основного зобов'язання або закінчення
строку дії іпотечного договору.

Представник апелянта, виходячи зі
змісту вищевказаних судових рішень,
копії яких за його клопотанням
долучено до матеріалів справи,
зазначав, що за таких обставин
оскаржуване відповідачем ОСОБА_2
рішення Михайлівського районного суду
Запорізької області від 04 грудня 2013
року яким задоволено позов ПАТ
«Державний ощадний банк України» та в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором звернуто
стягнення на предмет іпотеки - будівлю
складу, загальною площею 1064 кв. м, яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_2,
реєстраційний номер 4750980 та належить
ОСОБА_2; будівлю овочесховища,
загальною площею 1365,75 кв. м, яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_3,
реєстраційний номер 19111328 та належить
ОСОБА_2, має бути скасоване апеляційним
судом, оскільки рішенням
Василівського районного суду
Запорізької області від 19 березня 2014
року договір іпотеки, предметом якого
є вказані приміщення, визнано
припиненим.

Проте, такі доводи не дають підстав для
встановлення неправильного
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, оскільки
при ухваленні 04 грудня 2013 року
оскаржуваного судового рішення
зазначені обставини (внесення
державною реєстраційною службою
України 16.12.2013 року запису про
припинення юридичної особи -
приватного підприємства "Зернодар", у
зв'язку з визнанням його банкрутом) та
вказані судові рішення взагалі не
існували.

За таких обставин судова колегія
вважає, що підстав для скасування
рішення суду першої інстанції не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Михайлівського районного суду
Запорізької області від 04 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: