РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року Ленінський районний
суд міста Луганська у складі:

головуючого - судді Золотарьова О.Ю.

при секретарі - Красновській М.В.,
Середа Г.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Управління
комунальними майном Луганської
міської ради про визнання права
власності на квартиру в порядку
спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним
позовом, посилаючись на ту обставину,
що мати позивача, ОСОБА_3, померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 на праві власності належав
будинок, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Судом позивачу було надано строк для
прийняття спадщини, яка залишилась
після смерті її матері.

27 лютого 2014 року ОСОБА_2 було подано
заяву до нотаріусу про прийняття
спадщини, проте, оформити право
власності не надається можливим у
зв'язку із відсутністю будь-яких
оригіналів документів на
домоволодіння, які підтверджують, що
саме ОСОБА_3 була власником зазначеного
домоволодіння.

Іншого способу захисту свого права,
крім звернення до суду із позовом,
позивач не має, а тому посилаючись на
положення Цивільного кодексу України
просить суд визнати за нею право
власності на житловий будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач участі не
приймала, надавши заяву про розгляд
справи в її відсутність, просила позов
задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином
повідомленим про місце та час рогляду
справи, совго представника в судове
засідання не направив.

При таких обставинах, суд вважає за
можливе розглядати справу у
відсутність сторін на підставі наявних
доказів.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
докази в сукупності, суд дійшов
наступного.

Встановлено, що будинок, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
належав на праві власності ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу від
31.03.2008 року (а.с. 20-23).

31 березня 2008 року цей договір було
посвідчено приватним нотаріусом
Луганського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, 31.03.2008 року договір є
зареєстрованим в реєстрі прав
власності не нерухоме майно (а.с. 24).

ОСОБА_3 є матір`ю позивача ОСОБА_2 (а.с. 6,
7).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Відтак, внаслідок смерті ОСОБА_3, матері
позивача, яка є спадкоємцем першої
черги згідно вимог ст. 1261 ЦК України,
відкрилася спадщина на спірний
житловий будинок.

Рішенням Новоайдарського районного
суду Луганської області від 24.01.2014 року
ОСОБА_2 продовжено строк для прийняття
спадщини, яка залишилася після смерті
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

На час смерті ОСОБА_3 протягом шести
місяців після її смерті, за адресою:
АДРЕСА_1 проживала позивач.

ОСОБА_2 28.03.2014 року зверталася до
державного нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини (а.с. 9), але їй було
відмовлено у зв'язку із відсутністю
будь-яких оригіналів документів на
домоволодіння, які підтверджують, що
саме ОСОБА_3 була власником зазначеного
домоволодіння.

Відповідно до вимог ст. ст. 1217, 1218 ЦК
України спадкування здійснюється за
заповітом або за законом. До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України
передбачено, що спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
При цьому норма ч. 3 ст. 1268 ЦК
України не пов'язує визнання факту
прийняття спадщини спадкоємцем, який
постійно проживав із спадкодавцем на
час відкриття спадщини, з умовою їх
спільного проживання саме в частині
жилового будинку, що є об'єктом
спадкування.

Статтею 1270 ЦК України встановлено
строк для прийняття спадщини у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

За правилами ч. 3 цієї статті
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він
не заявив про відмову від неї.

Відповідно до роз`яснень, які містяться
в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду
України №33 „Про судову практику у
справах про спадкування" свідоцтво про
право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

За положеннями п.3 глави 13 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України постанова нотаріуса про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
видається на вимогу особи, якій
відмовлено у вчиненні нотаріальної
дії.

Правові основи приватизації
державного житлового фонду, його
подальшого використання і утримання
врегульовані Законом України „Про
приватизацію державного житлового
фонду", відповідно до пункту 5 статті 8
якого (в редакції 1993 р., що діяла на
момент приватизації), передача квартир
(будинків) у власність громадян з
доплатою, безоплатно чи з компенсацією
відповідно до статті 5 цього Закону
оформляється свідоцтвом про право
власності на квартиру (будинок), яке
реєструється в органах приватизації і
не потребує нотаріального посвідчення.

Вимоги щодо обов'язкової державної
реєстрацій правочинів відчуження
нерухомого майна були встановлені
Цивільним кодексом України з 2004 р. та
Законом України „Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень".

Згідно статті 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно зі ст.41 Конституції України
кожен має право володіти і
користуватись своєю власністю; право
власності є непорушним.

Згідно з Першим протоколом до
Європейської Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод
створені перешкоди для користування
власністю розглядаються як порушення
права на мирне володіння своїм майном,
відповідно до якого кожна фізична або
юридична особа має право мирно
володіти своїм майном.

Договором купівлі-продажу від 31.03.2008
року підтверджується, що ОСОБА_3 (мати
позивача ОСОБА_2) є власником житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1. Хоча зазначений договір не є
підставою для видачі свідоцтва про
право на спадщину в нотаріальному
порядку, однак підтверджує те, що
ОСОБА_3 мала право власності на спірний
будинок, а відтак позивач як
спадкоємець першої черги за законом
після її смерті має право на цей
будинок, а тому є підстави для визнання
у судовому порядку права власності за
позивачем на житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
392, 1217, 1258, 1261, 1270, 1278, 1296, 1297 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 66, 68 Закону
України «Про нотаріат», ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60,
61, 88, 208, 212-215, 218, Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Луганської області
через Ленінський районний міста
Луганська у десятиденний строк днів з
дня його проголошення. У разі якщо
рішення було постановлено без участі
особи, яка його оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий: суддя
О.Ю.Золотарьов