Справа № 473/1591/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"21" травня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі головуючої: судді -
Лузан Л.В., при секретарях судового
засідання - Данилевич Т.О., Лукіянчиній
Т.І.,

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1,

третьої особи без самостійних вимог -
ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до Вознесенської
міської ради Миколаївської області,
третя особа, яка не заявляє самостійні
вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_2, про
визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування, -

В С Т А
Н О В И В:

08.04.2014 року позивач ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до
Вознесенської міської ради
Миколаївської області про визнання в
порядку спадкування права власності на
квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову
зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько
позивача - ОСОБА_4. Після його смерті
відкрилася спадщина, зокрема у вигляді
вищевказаної квартири, яку останній
успадкував після смерті своєї сестри -
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.
ОСОБА_4 спадщину за життя належним
чином не оформив.

Позивач є спадкоємцем за законом,
який у встановленому порядку прийняв
спадщину. Але, нотаріус відмовив
останньому в оформленні спадкових прав
з тих підстав, що ОСОБА_5 за життя не
вирішила питання щодо повернення їй
правовстановлюючого документа на
квартиру після розірвання договору
довічного утримання, а також не
здійснила реєстрацію права власності
на належне їй майно в передбаченому
законом порядку.

Враховуючи відмову нотаріуса від
оформлення спадкових прав позивача та
неможливість вирішення питання щодо
оформлення права власності на спірне
майно за спадкодавцем в досудовому
порядку, позивач просив визнати за ним
право власності на квартиру АДРЕСА_1
після смерті ОСОБА_4.

Ухвалою суду від 12.05.2014 року до
участі в справі в якості третьої особи
без самостійних вимог залучено ОСОБА_2

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, надав пояснення
аналогічні викладеним у заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. Надав суду заяву
про розгляд справи за його відсутності,
не заперечував проти задоволення
позовних вимог ОСОБА_3

Третя особа без самостійних вимог
- ОСОБА_2 в судовому засіданні не
заперечувала проти визнання права
власності на спірну квартиру в порядку
спадкування за ОСОБА_3

Дослідивши матеріали справи в
межах заявлених позовних вимог та на
підставі наявних у ній доказів, суд
прийшов до висновку про можливість
застосування передбачених ст. 174 ЦПК
України наслідків визнання позову
відповідачем, оскільки таке визнання
не суперечить вимогам закону та не
порушує прав, свобод чи інтересів інших
осіб.

Так, як вбачається з матеріалів
справи, 04.08.1997 року приватним
нотаріусом Вознесенського міського
нотаріального округу Миколаївської
області ОСОБА_6 був посвідчений договір
купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1,
відповідно до якого ОСОБА_5 набула
право власності на вказане майно.

12.08.2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2
було укладено договір довічного
утримання, який був посвідчений
приватним нотаріусом Вознесенського
міського нотаріального округу ОСОБА_7

Рішенням Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 05.09.2005 року обумовлений
договір довічного утримання було
розірвано. Сторони повернуто у
попереднє становище. Дане рішення
набрало законної сили 16.09.2005 року.

Припинення договору довічного
утримання за рішенням суду
оформляється за заявою зацікавленої
особи - сторони договору та на підставі
рішення суду про розірвання договору
довічного утримання (догляду)
нотаріусом, який посвідчив вказаний
договір.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданим 25.10.2005 року відділом реєстрації
актів цивільного стану по місту
Вознесенську Вознесенського
міськрайонного управління юстиції
Миколаївської області.

Проте, за життя остання не
повернула первинний
правовстановлюючий документ на
належне їй майно, та, відповідно не
здійснила реєстрацію права власності
на нього в передбаченому законом
порядку.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають обов'язковій державній
реєстрації.

Ч. 3 ст.3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
передбачено, що права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації, виникають з моменту такої
реєстрації. Крім того, відповідно до п.6
ст.3 цього Закону будь-які правочини
щодо нерухомості укладаються, якщо
право власності на таке майно
зареєстроване згідно з вимогами цього
Закону.

Таким чином, державна реєстрація
права власності на нерухомість є
обов'язковою умовою оборотоздатності
майна, тобто можливості особи, яка
вважає себе його власником,
здійснювати будь-які правочини щодо
майна.

Згідно ст. 49 Закону України «Про
нотаріат» нотаріуси на приймають для
вчинення нотаріальних дій, в тому числі
для видачі свідоцтва про право на
спадщину, документи, якщо вони не
відповідають вимогам закону.

Разом з тим, державна реєстрація
можлива тільки за особистим зверненням
власника, а зазначене неможливе в
зв'язку з його смертю, що в свою чергу є
перешкодою для оформлення права на
спадщину в загальному порядку та стало
підставою для звернення позивача з
даним позовом до суду.

Згідно ч.2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція суду поширюється на
всі правовідносини, які виникають у
державі. Ст. 55 Конституції України
гарантує судовий захист прав і свобод
людини і громадянина. Тобто, будь-які
цивільні права та інтереси, які
охороняються законом, можуть
заслуговувати на судовий захист.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК
України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК
України спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або оголошення
її померлою.

До складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Отже, враховуючи наведене,
квартира АДРЕСА_1 є об'єктом
спадкування, що підтверджується
договором купівлі - продажу,
посвідченим 04.08.1997 року приватним
нотаріусом Вознесенського міського
нотаріального округу Миколаївської
області ОСОБА_6, реєстровий № 1710,
рішенням Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 05.09.2005 року.

При цьому, не повернення ОСОБА_5
за життя правовстановлюючого
документа на спадкове майно з
подальшим здійсненням його реєстрації
в передбаченому законом порядку не є
підставою для позбавлення спадку її
спадкоємців.

Спадкування здійснюється за
заповітом, а в разі відсутності
заповіту, визнання його недійсним,
неприйняття спадщини або відмови від
її прийняття спадкоємцями за
заповітом, а також у разі неохоплення
заповітом усієї спадщини - за законом.

Матеріали справи вказують на те,
що спадщину після смерті ОСОБА_5
прийняв ОСОБА_4 (факт родинних відносин
встановлено рішенням Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 23.10.2006 року), як спадкоємець
другої черги за законом, відповідно до
рішення Вознесенського міськрайонного
суду Миколаївської області від 19.12.2013
року, яке набрало законної сили 31.12.2013
року.

Інших спадкоємців ОСОБА_5, які
прийняли спадщину або мають право на її
обов'язкову частку, судом не виявлено.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що
вбачається з свідоцтва про смерть,
виданого 02.10.2007 року відділом
реєстрації актів цивільного стану по
місту Вознесенську Вознесенського
міськрайонного управління юстиції
Миколаївської області.

Проте, спадщину після смерті
ОСОБА_5 належним чином не оформив.

Спадкоємцем за законом після його
смерті є позивач ОСОБА_3, відповідно до
повідомлення Другої Вознесенської
державної нотаріальної контори за №
535/01-09 від15.04.2014 року.

Також матеріали справи вказують
на відсутність інших осіб, які б
прийняли спадщину або мають право на її
обов'язкову частку після смерті
вказаної особи.

За правилами ч. 5 ст. 1268 ЦК
України, незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України
встановлено обов'язок спадкоємця
звернутися за свідоцтвом про право на
спадщину на нерухоме майно. Проте
нормами цієї статті, так само як й
іншими нормами цивільного права, не
визначено правових наслідків
недотримання такого обов'язку в
вигляді втрати права на спадщину.

Таким чином, на підставі
викладеного та з врахуванням
неможливості оформлення позивача в
своїх спадкових правах у нотаріальному
порядку, що знайшло своє підтвердження
в судовому засіданні, суд приходить до
висновку, що позивач не має іншої
можливості захистити своє право на
спадщину, тому суд вважає, що його
цільне право підлягає захисту шляхом
визнання за ними права власності на
спірне майно в порядку спадкування за
законом.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 88, 209, 212 - 215,
223 ЦПК України, суд, -

В И Р
І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до
Вознесенської міської ради
Миколаївської області, третя особа, яка
не заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору: ОСОБА_2, про визнання
права власності на нерухоме майно в
порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право
власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в
м. Вознесенськ Миколаївської області,
який успадкував її після смерті
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.
Вознесенськ Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Вознесенський міськрайонний суд
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Л.В. Лузан