Номер провадження 22-ц/775/3667/2014
Головуючий в 1 інстанції: Юр'єва Т.І.
Доповідач: Шевченко В. Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«16» квітня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді: Шевченко В. Ю.

суддів: Агєєва О.В. , Новосьолової Г.Г.,

при секретарі Стрижак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Кіровського районного суду м.
Донецька від 13 березня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Дніпроінмед» про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Кіровського районного суду м.
Донецька від 13 березня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПрАТ СК
«Дніпроінмед» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у
відшкодування моральної шкоди 1000 грн.
та витрати по сплаті судового збору у
сумі 200 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та постановити нове рішення,
яким позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що висновок суду про те, що ОСОБА_1
не є власником автомобіля SKODA OKTAVIA
державний номер НОМЕР_3, а тому не має
права на відшкодування матеріальної
шкоди, не відповідає вимогам діючого
законодавства. Позивач правомірно
заявив про стягнення на його користь з
відповідача витрат на проведення
автотоварознавчого дослідження у сумі
800грн. та витрат на відправлення
телеграм про виклик відповідачів для
присутності при проведенні
експертного дослідження, оскільки це
передбачено законом та при доведеності
вини особи у заподіянні шкоди
підлягають стягненню з неї. Також суд
першої інстанції помилково відніс
витрати, понесені за прокат
автотранспортного засобу, до
надзвичайних витрат,не врахувавши те,
що у позивача виникла ця необхідність
саме після ДТП. Суд першої інстанції не
врахував глибину та характер моральних
страждань, які зазнав позивач
внаслідок ДТП та стягнув на його
користь занадто зменшену суму. Судом
безпідставно залишено без розгляду
позов ОСОБА_3

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1
підтримав доводи апеляційної скарги,
просив її задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином (
а.с.148-153).

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення позивача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції
встановлені наступні обставини.

05 серпня 2013 року приблизно о 23 години на
перехресті вул. Нижньоангарська та вул.
Кірова у м. Донецьку ОСОБА_2, керуючи
автомобілем ВАЗ 21099, реєстраційний
номер НОМЕР_2, в порушення вимог п.13.1
Правил дорожнього руху, не обрав
безпечну дистанцію руху та скоїв
зіткнення з автомобілем SKODA OKTAVIA,
державний номер НОМЕР_3, власником
якого є ОСОБА_3 та яким під час ДТП
керував ОСОБА_1

Постановою Кіровського райсуду м.
Донецька від 06.08.2013 року ОСОБА_2
визнаний винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУАП.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2
витрат на проведення
автотоварознавчого дослідження у сумі
800грн., на відправлення телеграми у сумі
53грн.88коп. та витрат на оренду
автомобіля у сумі 7042грн., суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з
безпідставності цих позовних вимог.

Такий висновок є правильним та
відповідає вимогам матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що суд безпідставно відмовив у
задоволенні позовних вимог про
стягнення витрат на оренду автомобіля,
на правильність висновків суду не
впливають.

Звертаючись до суду із даним позовом,
позивач просив стягнути з ОСОБА_2 ці
витрати в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, посилаючись на те, що він
вимушений був орендувати інший
автомобіль для потреб своєї сім»ї.

Способи відшкодування шкоди, завданої
майну потерпілого, визначені статтею
1192 ЦК України, відповідно до якої з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов»язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі ( передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги
ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 як з
особи, винної у дорожньо-транспортної
пригоді, витрат на оренду автомобіля,
який він використовував для потреб
своєї сім»ї після даної ДТП, не
ґрунтуються на законі, у зв»язку з чим
суд дійшов до обґрунтованого висновку
про відсутність правових підстав для
їх задоволення.

Доводи апеляційної скарги позивача
стосовно того, що суд безпідставно
відмовив у задоволенні його вимог про
стягнення з ОСОБА_2 витрат на
проведення автотоварознавчого
дослідження, у сумі 800грн., є
неспроможними.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно страхового акту №123613ГО ПрАТ СК
«Дніпроінмед» відповідно до
проведеної ним оцінки матеріальної
шкоди, заподіяної внаслідок дій
страхувальника ОСОБА_2, сплатило
власнику пошкодженого транспортного
засобу ОСОБА_3 страхове відшкодування у
сумі 18 105грн.87коп. (а.с.20).

Згідно висновку автотоварознавчого
дослідження №126 від 06 вересня 2013р.,
проведеного за заявою позивача,
вартість відновлювального ремонту
його автомобіля, без урахування
коефіцієнту фізичного зносу, складає
25581грн.16коп. ( а.с. 31-34).

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
виплати (страхового відшкодування) для
повного відшкодування завданої нею
шкоди зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення на
його користь різниці між сплаченим
страховим відшкодуванням та вартістю
відновлювального ремонту, визначеного
висновком автотоварознавчого
дослідження №126 від 06 вересня 2013р., були
залишені без розгляду ухвалою суду від
13 березня 2014р., яка ніким не оскаржена
та набрала законної сили ( а.с.121). У
зв»язку з тим, що вказане
автотоварознавче дослідження не було
предметом розгляду судом при ухваленні
оскаржуваного рішення, підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про
стягнення на його користь з ОСОБА_2
витрат на його проведення не має.

Посилання позивача на те, що суд
безпідставно залишив без розгляду
позовні вимоги ОСОБА_3 є неспроможними,
оскільки в апеляційній скарзі не
ставиться питання про скасування
ухвали суду від 13 березня 2014р., тому
підстав для перегляду її в
апеляційному порядку не має ( ч.1ст.303
ЦПК України).

Доводи щодо неправильного визначення
судом розміру моральної шкоди
висновків суду не спростовують.

В рішенні суд навів мотиви, з яких він
прийшов до висновку про визначення
суми відшкодування моральної шкоди,
належним чином оцінив надані докази та
врахував конкретні обставини справи,
вимоги розумності та справедливості.

Інших доказів, які спростували б
висновки суду першої інстанції,
апеляційна скарга не містить, а доводи,
на які посилається позивач, були
предметом дослідження під час
ухвалення оскаржуваного рішення і
повторного дослідження не потребують
тому, що є безпідставними і
необґрунтованими.

Відповідно до ч.1ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307,308,315 ЦПК України,
апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Донецька від 13 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: Судді: