Справа № 359/2690/13-ц Головуючий у І
інстанції Мельник О.О.Провадження №
22-ц/780/976/14 Доповідач у 2 інстанції
СержанюкКатегорія 45
РІШЕННЯ

Іменем України

12 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого - судді Сержанюка
А.С., членів колегії - суддів Журби С.О.,
Коцюрби О.П., із участю секретаря Бевзюк
М.М., розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 28 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про поділ спільного майна
подружжя в натурі, встановлення
порядку користування земельною
ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А :

26 березня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із позовом, де просила поділити в
натурі житловий будинок АДРЕСА_1 та
встановити порядок користування
земельною ділянкою, на якій він
розташований.

Зокрема, визнати за нею право власності
на ? частину домоволодіння, що включає в
житловому будинку, веранду 1-1 , площею
11,0 кв.м., коридор 1-7, - 4,6 кв.м., житлову
кімнату 1-6 - 11,4 кв.м., 1-2 - 8,1 кв.м., 1-3 - 11,4
кв.м., загальною площею 45,40 кв.м., а із
надвірних будівель і споруд: ? частину
сараю «В», колонку питну «З», погріб
«Г», літній душ «М», убиральню «О», ?
частину огорожі з хвірткою.

За відповідачем пропонує визнати право
власності на ? частину домоволодіння,
що включає в житловому будинку, житлову
кімнату 1-5, площею 20,5 кв.м., житлову
кімнату 1-4 - 15,6 кв.м., ? частину огорожі з
хвірткою

Також, просила встановити порядок
користування земельною ділянкою,
розташованою за вищевказаною адресою,
виділивши сторонам по справі в
користування по ? її частині для
обслуговування житлового будинку та
господарсько-побутових споруд,
відповідно до встановленого варіанту
поділу житлового будинку.

Крім того, просила поділити спільний
легковий автомобіль, зокрема, визнати
за позивачем право власності на
автомобіль «ЗАЗ 110307», 2004 року випуску,
держномер НОМЕР_1, та стягнути на
користь відповідача, в рахунок
компенсації вартості ? частини
автомобіля, 7 100 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що сторони
з 22 березня 1986 року по 22 січня 2013 року
перебували у зареєстрованому шлюбі і
за час подружнього життя придбали у
власність спірний житловий будинок та
легковий автомобіль марки «ЗАЗ».

Крім того, житловий будинок
розташований на земельній ділянці,
площею 0,0997 га, яка виділена у
користування відповідача.

Згоди щодо поділу спільного
подружнього майна та користування
земельною ділянкою сторони не дійшли,
їх спільне проживання та користування
майном є неможливим з підстав наявного
між ними конфлікту.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 28 листопада 2013 року позов
задоволено.

В порядку поділу спільного майна
подружжя виділено ОСОБА_2 на праві
власності, наступні приміщення та
господарські будівлі і споруди
житлового будинку по АДРЕСА_1, ( згідно
варіанту №1 висновку судової
будівельно-технічної експертизи №1-30/08
від 30 серпня 2013 року ) та технічного
паспорту, а саме по будинку: веранду «
1-1», площею 11,0 кв.м., вартістю 10 987 грн.,
кухню « 1-2», - 8,1 кв.м, вартістю 8 090 грн.,
житлову кімнату « 1-3» - 11,4 кв.м., вартістю
13 070 грн., житлову кімнату « 1-6» - 10,3
кв.м, вартістю 11 809 грн., коридор « 1-7», - 4,6
кв.м., вартістю 5 274 грн., ґанок «а1»,
вартістю 138 грн.

З господарських будівель і споруд
виділено сарай «В», вартістю 17 339 грн.,
погріб «Г» - 2 381 грн., колонку «З» - 12 598
грн., літній душ «М», - 919 грн.,
хвіртку №5 - 2 520 грн., 1/2 частину огорож
№3 та №4, загальною вартістю 18 484 грн., що
разом з приміщеннями будинку складає
63,5/100 частини будинку, вартістю 103 610 грн.

В порядку поділу спільного майна
подружжя виділено ОСОБА_1 на праві
власності, наступні приміщення та
господарські будівлі і споруди
житлового будинку по АДРЕСА_1, ( згідно
варіанту №1 висновку судової
будівельно-технічної експертизи №1-30/08
від 30 серпня 2013 року ) та технічного
паспорту, а саме: по будинку - житлову
кімнату « 1-4», площею 15,6 кв.м., вартістю
17 885 грн., житлову кімнату « 1-5», - 20,2 кв.
м., вартістю 23 159 грн., що разом по
будинку складає 35,80 кв.м, загальною
вартістю 41 044 грн.

З господарських будівель і споруд
виділено 1/2 частину огорож №3 та №4,
загальною вартістю 18 484 грн., що разом з
приміщеннями будинку складає 36,5/100
частини будинку, вартістю 59 528 грн.

В порядку поділу спільного майна
подружжя визнано за ОСОБА_2 право
власності на легковий автомобіль «ЗАЗ
110307», 2004 року випуску, державний номер
НОМЕР_1.

Виділено в користування ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, кожному з них, земельну ділянку,
кожна площею 498 кв.м, що розташована в
АДРЕСА_1, відповідно до схеми варіанту
№1 розподілу земельної ділянки (
додаток №4 ) висновку судової
будівельно-технічної експертизи №1-30/08
від 30 серпня 2013 року ), проклавши лінію
розділу земельної ділянки від точки «
1», яка розташована на межі «Г-В» ( вул.
Огородня ) на відстані 10,78 м. від лівої
межі до точки « 2» ( стіна будинку ), яка
розташована на відстані 4,48 м від
правого кута будинку; лінію згідно
розподілу будинку від точки « 2» до
точки « 3»; лінію розділу від точки « 3»
довжиною 7,17 до точки « 4», яка
розташована на відстані 1,5 м від кута
сараю; лінію розділу від точки « 4»
паралельно стіні сараю на відстані 1,5 м
від неї до точки « 5»; лінію розділу від
точки «» до точки « 6», яка розташована
на тильній межі ділянки ( «А-Б» ) на
відстані 12,5 м від точки «Б».

Зобов'язано ОСОБА_2 власними силами та
за власний рахунок, відповідно до
варіанту №1 висновку судової
будівельно-технічної експертизи
№1-30/08 від 30 серпня 2013 року та існуючих
будівельних норм та стандартів на час
переобладнання, здійснити демонтаж
дверних блоків між приміщеннями « 1-3» -
« 1-4» та « 1-7» - « 1-5» з подальшим
закладанням прорізу та штукатуренням з
обох сторін; провести перепланування
існуючих кімнат ( приміщення « 1-6», «
1-3» ) та коридору « 1-7» відповідно до п.2.24
ДБН В.2.2-15-2005 та переобладнати системи
інженерного забезпечення у виділеній
їй частині житлового будинку, з метою
відокремлення їх від виділеної
відповідачу частини житлового будинку.

Зобов'язано ОСОБА_1 власними силами та
за власний рахунок, відповідно до
варіанту №1 висновку судової
будівельно-технічної експертизи №1-30/08
від 30 серпня 2013 року та існуючих
будівельних норм та стандартів на час
переобладнання здійснити демонтаж
віконного блоку в приміщення « 1-4» з
подальшим влаштуванням окремого
зовнішнього входу; влаштувати коридор
та кухню в приміщенні « 1-4» з
влаштуванням віконного отвору в
приміщенні кухні, дверного блоку в
зведеній перегородці та дверного блоку
між приміщеннями « 1-4» - « 1-5», та
переобладнати системи інженерного
забезпечення у виділеній йому частині
житлового будинку, з метою
відокремлення їх від виділеної
відповідачу частини житлового будинку.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 29
141 грн. в рахунок різниці часток від
поділу.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
понесені нею судові витрати в розмірі 8
873,20 грн.

З врахуванням взаєморозрахунків
остаточно стягнуто із ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 20 267,80 грн. в рахунок
різниці часток від поділу.

На обґрунтування ухваленого рішення
зазначено, що житловий будинок та
автомобіль є об'єктами спільної
сумісної власності сторін по справі, а
тому за наявності згоди відповідача на
запропонований позивачем варіант
поділу житлового будинку, з виплатою
йому грошової компенсації різниці від
поділу, враховуючи існуючий відступ
від ідеальних часток, доцільно
поділити вказаний житловий будинок в
натурі та виділити в користування
земельну ділянку, на якій будинок
розташований, саме згідно варіанту №1
висновку судової будівельно-технічної
експертизи №1-30/08 від 30 серпня 2013 року,
на що погоджується і сам відповідач,
стягнувши з позивача на корись
відповідача грошову компенсацію в
розмірі 22 041 грн. в рахунок різниці
часток від поділу.

Задоволення позову про визнання за
позивачем права власності на
автомобіль «ЗАЗ» та присудження
відповідачу компенсації у розмірі ?
його частини мотивовано тим, що таке
майно є неподільною річчю, і за згодою
самого відповідача перебуває у
користуванні їх спільного сина, а сам
відповідач користується іншим
транспортним засобом.

При цьому, врахована загальна вартість
автомобіля, а також те, що частки майна
дружини та чоловіка при поділі
спільного майна є рівними.

Рішення в частині зобов'язання сторін
власними силами та за власний рахунок
здійснити необхідні ремонтні роботи у
виділених їм частинах обґрунтовано
неможливістю спільного проживання
сторін та наявністю між сторонами
триваючого конфлікту, а також тим, що це
сприятиме уникненню подальшого
конфлікту між сторонами при поділі та
забезпечить належний захист їх
порушених прав.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,
посилаючись на його незаконність та
необґрунтованість, неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також порушення
норм матеріального та процесуального
права при його ухваленні.

Просить рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 28 листопада 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши
їх доказами у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вислухавши
учасників процесу у судових дебатах,
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, керуючись
наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що
підтверджується і матеріалами справи,
сторони з 22.03.1986 року по 11.03.2013 року
перебували в зареєстрованому шлюбі (
а.с. 6, 7-8 ).

29 січня 2009 року на ім'я відповідача
зареєстрований легковий автомобіль
«ЗАЗ-110307», державний номер НОМЕР_1,
вартістю 14 200 грн. ( а.с. 29-30, 31-32 ).

За час подружнього життя сторони,
окрім цього, на підставі договору
дарування від 06.10.2000 року, визнаним
заочним рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 03.08.2012 року договором купівлі
продажу, придбали у власність житловий
будинок АДРЕСА_1, вартістю 331 686 грн. ( а.с.
6, 7-8, 9, 10-12, 13, 16-23 ).

Даний житловий будинок
розташований на земельній ділянці,
загальною площею 0,0997 га, з кадастровим
номером :09:033:0037, призначеної для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, яка надана
відповідачу згідно рішення №1718-21-VІ
Бориспільської міської ради від 31
січня 2012 року ( а.с. 25-26 ).

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи №1-30/08
від 30 серпня 2013 року визначені дійсна
вартість спірного домоволодіння, яка
становить 331 686 грн., два варіанти його
розподілу та визначення порядку
землекористування ( а.с. 55-80 ).

Суд першої інстанції, при
ухваленні рішення, застосував перший
запропонований експертом варіант
розподілу домоволодіння та визначений
порядок користування земельною
ділянкою.

На переконання апеляційного суду
такий розподіл є найбільш прийнятним,
виходячи із технічної характеристики
житлового будинку, будівель та споруд,
порядку землекористування, більш
повного захисту інтересів сторін при
задоволенні позовних вимог, припинення
існуючого конфлікту між сторонами.

Окрім цього, на запропонований
експертом перший варіант розподілу
будинку та визначений порядок
землекористування погодився
відповідач у суді першої інстанції,
проти якого і не заперечував його
представник у апеляційному суді.

За таких обставин, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
необхідність задоволення позову в
частині розподілу спірного будинку та
визначення порядку землекористування
між сторонами з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
зокрема, ст.ст. 70-71 СК України, ст. 372 ЦК
України, ст. 120 ЗК України, ст. 213 ЦПК
України.

При цьому, ним надана належна
оцінка доказів по справі у
відповідності до вимог ст. 212 ЦПК
України.

Доводи ОСОБА_1 про незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції у зазначеній частині,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також порушення
норм матеріального та процесуального
права при його ухваленні, зокрема, ст. 41
Конституції України, ст.ст., 321, 355, 356, 360,
365, 367 ЦК України,ст. 71 СК України, 152 ЖК
України, ст.ст. 143, 147, 213 ЦПК України, на
переконання апеляційного суду, не
знайшли свого підтвердження при
розгляді справи і повністю
спростовуються належними та
допустимими доказами, дослідженими
судом першої інстанції.

Інші доводи апеляції, зокрема, про те,
що спірний будинок належить сторонам
на праві спільної часткової власності,
знаходження у користуванні сторін
земельної ділянки, площею 0,09 га, судом
не враховано інтересів відповідача при
розподілі домоволодіння, згідно якого
його частка зменшена на 13,5%, покладання
на апелянта виконання будівельних
робіт з метою облаштування ізольованих
квартир, вартість яких не визначена, у
т.ч. вартість водопостачання,
-відведення, газопостачання,
електропостачання, теплопостачання,
відсутність у рішенні оцінки висновку
ОСОБА_3 про вартість означених робіт, не
був допитаний у судовому засіданні
експерт та оцінювач ОСОБА_3, покладення
на нього виконання робіт більшою
вірністю ніж позивача, відсутність
коштів на переобладнання та
перепланування виділеної йому частини
будинку, відсутність дозволу виконкому
на це, на переконання апеляційного суду
не спростовують висновок суду першої
інстанції про обгрунтованість
заявлених вимог, можливість розподілу
домоволодіння у зазначений в рішення
спосіб та визначений порядок
землекористування.

Окрім цього, на звернення апеляційного
суду, рішенням №271 виконавчого
комітету Бориспільської міської ради
Київської області від 28 квітня 2014 року
надано дозвіл ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на
переобладнання та перепланування
житлового будинку АДРЕСА_1 ( а.с. 244 ).

Таким чином, зазначені у апеляції
доводи суд відносить до числа
формальних, а тому вони не можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції, у
зазначеній частині, згідно положень ст.
308 ЦПК України.

ОСОБА_2, на переконання апеляційного
суду, також не позбавлені можливості в
майбутньому вирішити спірні майнові
питання щодо облаштування двох
ізольованих квартир.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК
України порушення норм процесуального
права можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення, якщо
порушення призвело до неправильного
вирішення справи, чого судом не
виявлено при ухваленні цієї його
частини.

Що ж стосується рішення в частині
розподілу транспортного засобу та
стягнення компенсації, то суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне його змінити за вказаними у
апеляції мотивами, враховуючи
наступне.

Заявлений автомобіль, що не
заперечують сторони, є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя.
Вартість його не оспорюється
сторонами.

При цьому, ОСОБА_2, заявивши вимоги про
розподіл транспортного засобу, у
порушення вимог ч. 5 ст. 71 СК України, не
внесла на депозитний рахунок суду
відповідної грошової суми - 7 100 грн., що
позбавляє можливості провести його
поділ у заявленому нею порядку.

Таким чином, у відповідності до
положень ст.ст. 69-71 СК України, ст.ст. 16,
372 ЦК України, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне поділити
транспортний засіб і визнати за кожною
із сторін право власності на ? його
частину.

Відповідно, рішення суду першої
інстанції у частині розподілу
транспортного засобу та стягнення
відповідної компенсації підлягає
зміні у відповідності до положень ст. 309
ЦПК України.

При цьому, загальна сума компенсації,
що підлягає стягненню із ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 має бути зменшена на 7 100
грн. і таким чином складе 13 167,80 ( 20 267,80 -
7 100 ) грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
304, 307, 308, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково. Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 28 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
спільного майна подружжя в натурі,
встановлення порядку користування
земельною ділянкою, в частині
розподілу транспортного засобу,
стягнення компенсації, змінити.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1, за кожним,
право власності на ? частину автомобіля
«ЗАЗ 110307», 2004 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
компенсацію у розмірі 13 167,80 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий
А.С.
Сержанюк

Судді:

С.О. Журба

О.П. Коцюрба