АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1083/14
Справа № 639/5834/13-ц
Категорія: договірна
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської

області у складі:

головуючого - судді Яцини В.Б.,

суддів колегії: Бурлака І.В., Карімової
Л.В.,

при секретарі Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 на заочне
рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 18 грудня 2013 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
(далі по тексту - Банк) звернулося до
суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4
заборгованості за договором кредиту в
сумі 69 405,59 грн. та просив відшкодувати
понесені судові витрати. На
обгрунтування позову Банк послався на
те, що між сторонами шляхом підписання
відповідачем заяви та ознайомлення з
умовами надання кредиту фізичним
особами «Розстрочка» 18 лютого 2008 року
був укладений договір кредиту №
НАХRRХ11570177, за яким відповідач отримав у
Банку кредит в сумі 8723,04 грн. під 12,00
відсотків річних. За умовами цього
договору відповідач повинний був
щомісяця повертати Банку частину
кредиту, сплачувати проценти за його
використання і комісію. Однак
відповідач своїх обов'язків за
договором не виконував, внаслідок чого
у нього виникла заборгованість перед
Банком: 8723,04 грн. - сума кредиту; 1156,13 грн.
- процентів за користування кредитом;
4605,70 грн. - комісія за користування
кредитом; 51139,48 грн. - пеня за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором кредиту; штраф 500 грн.
фіксована частина та 3281,22 - процентна
складова.

Відповідач, повідомлений про розгляд
справи у передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК
України порядку, у судове засідання не
з'явився і справа була розглянута за
його відсутності.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Харкова від 18 грудня 2013 року у
задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням Банк в
апеляційній скарзі просить його
скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення позову у повному розмірі,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, пов'язаних із
тим, що договір кредиту по справі був
укладений за Умовами кредитування від
2008 року, які передбачають збільшення
позовної давності до 5 років, а не 2012
року, в яких позовна давність
передбачена у 50 років, при цьому
районний суд не збільшення позовної
давності безпідставно не звернув
уваги, внаслідок чого дійшов до
помилкових висновків і порушив норми
матеріального права.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, за відсутності
відповідача, повідомленого у
передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України
порядку, відповідно до ст. 303 ЦПК
України перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовольнити частково.

Судом встановлено, що відповідно до
заяви ОСОБА_4 № НАХRRХ11570177 від 18 лютого
2008 року Банк надав відповідачу
споживчий кредит в сумі 8723,06 грн. на
строк з 18.02.2008р. по 17.02.2010р. включно, зі
сплатою відсотків у розмірі 1% на місяць
на суму залишку заборгованості по
кредиту, єдиноразової винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 1398,06 грн. та щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 209,35 грн.
Відповідно до умов договору погашення
заборгованості здійснюється щомісяця
в період сплати, позичальник повинний
надавати банку щомісячний платіж для
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також - інші витрати згідно умов (а.с.
5-25).

Відповідно до наданого Банком
розрахунку заборгованість за
кредитним договором ОСОБА_4 станом на
01.06.2013 року складає 69405,59 грн., що
складається із заборгованості: за
кредитом в сумі 8723,06 грн.; по сплаті
відсотків в сумі 1156,13 грн.; по сплаті
комісії - 4605,70 грн.; з пені у сумі 51139,48
грн.; а також - штрафів, фіксована
частина - 500 грн., та його відсоткова
складова в сумі 3281,22 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову,
районний суд виходив з того, що згідно з
ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна
давність встановлюється у три роки, а
відповідно до п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів» у
спорах щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв'язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.
Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставне майно тощо),
положення наведеної норми
матеріального права застосовується й
до додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

У зв'язку з цим районний суд відповідно
до ч. 1 ст. 257 ЦК України відмовив у
задоволенні позову за спливом
трирічного строку позовної давності.

Однак, при цьому районний суд помилився
із застосуванням наведеної норми п. 7
ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів», яка хоча й забороняє
Банку вимагати повернення споживчого
кредиту поза межами позовної давності,
однак при цьому передбачає судовий
контроль за причинами його спливу, і
такий контроль, виходячи із
передбаченої законом норми про
заборону, суд здійснює самостійно,
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі. Внаслідок помилкового не
застосування вказаної норми права
районний суд не з'ясував, що позивач
помилково надав Умови кредитування від
2012 року, які ще не були чинними на день
укладення кредитного договору і тому
не підлягали застосуванню.

Із наданих Банком Умов від 2008 року, які
діяли на день укладення між сторонами
кредитного договору, вбачається, що
відповідно до п.п. 5 сторони при
укладенні договору кредиту домовилися
про збільшення строку позовної
давності по вимогах про стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки - пені,
штрафів за даним договором до 5 років
(а.с. 75). При цьому за п.п. 5.1 договору
кредиту пеня сплачується
позичальником банку у випадку
несвоєчасного погашення
заборгованості по кредиту у розмірі 1,25
% від суми простроченої заборгованості,
за п.п. 5.3. підставами для застосування
штрафу у розмірі 500 грн. + 5% від суми
позову, є порушення позичальником
строків платежів по будь-якому
грошовому зобов'язанню, передбачених
договором, більше ніж на 30 днів. За п. 5.4
кредитного договору нарахування
неустойки за кожен випадок порушення
зобов'язань, передбачених п.п. 5.1 (пеня
за несвоєчасне погашення кредиту), п. 5.2
(пеня за невиконання Банком
зобов'язання по наданню кредиту), п. 5.3
(штраф за порушення строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених договором) здійснюється
протягом трьох років з дня, коли
відповідне зобов'язання повинне було
виконане позичальником.

За наданим під час апеляційного
провадження розрахунком, згідно до
наведених умов договору банк за три
роки нарахував неустойку: у вигляді
пені - на суму 48766,16 грн. (8264,95 грн. за
період з 18.04.2008 по 17.04.2009р; 21683,70 за період
з 21.04.2009 по 18.04.2010р.р.; 18468,23 грн. за період
з 19.04.2010 по 27.10.2010р.р.; 349,28 грн. за період з
28.10.2010 по 18.04.2011р.р.); штраф 500,00 грн.
(фіксована частина) + 3162,55 грн. (5% від
загальної заборгованості 63251,05 грн. у
вигляді 8723,06 грн. суми кредиту, 1156,13 грн.
процентів за користування кредитом,
4605,70 комісії, 48766,16 грн. пені з 18.04.2008 по
18.04.2011р.р.).

Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо
предметом неустойки є грошова
сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства. При цьому закон
дозволяє сторонами домовитись про
зміну розміру неустойки у бік її
зменшення або збільшення, крім
випадків, передбачених законом.

Частина 3 цієї ж статті
надає суду право у випадку виникнення
спору з приводу розміру штрафних
санкцій (неустойки), оцінивши розмір
заборгованості та розмір штрафних
санкцій (неустойки), зменшити її
розмір в тому випадку, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення, тобто зменшити
розмір штрафних санкцій (неустойки)
через не співмірність з розміром
основного зобов'язанння.

З огляду на наведене, з
урахуванням обставин справи, що мають
істотне значення, судова колегія на
підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
вважає за можливе, застосувавши ст.ст.
549, ч.3 551 ЦК України, ухвалити нове
рішення про зменшення розміру
штрафних санкцій до розміру,
пропорційному сумі штрафу, а саме 3659,25
грн.

Всього таким чином стягненню з
відповідача на користь банку підлягає
заборгованість за договором кредиту у
сумі: 8723,06 грн. суми кредиту + 1156,13 грн.
процентів за користування кредитом +
4605,70 комісії + 3659,25 грн. неустойки = 18144,14
гр.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п.п. 1,
4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 316, 317, 319-325, 327 ЦПК
України, судова колегія -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк задовольнити
частково.

Заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 18 грудня 2013 року
скасувати.

Позов Публічного акціонерного
товариства «Приватбанк» задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
на суму 18 144,14 грн., а також 365,40
сплаченого судового збору в рахунок
відшкодування понесених банком
судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :