Справа № 587/341/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року Сумський районний суд
Сумської області під головуванням
судді Степаненка О.А., при секретарі
Токаревій В.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Суми
справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства «Південна
залізниця» про визнання незаконним
наказу про притягнення до
дисциплінарної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом
до державного підприємства «Південна
залізниця» про визнання наказу про
накладення дисциплінарного стягнення
у вигляді догани незаконним,
зазначаючи, що вона з 1995 року працює у
відокремленому підрозділі «Сумська
вагонна дільниця» ДП «Південна
залізниця» провідником. Згідно наказу
залізниці №185-Ц останній час вона
працювала провідником
пасажирського вагона на маршруті
№117/118 Суми-Москва-Москва-Суми. 27.12.2013 р.
вона працювала у вагоні №2(24836) поїзду
№117/118 «Москва-Суми». 27 грудня 2013 року,
виконуючи свої службові обов'язки, по
станції Москва вона здійснила посадку
49 пасажирів, у вагоні залишалось 3
вільних місця. Після відправлення
поїзду вона перевірили кількість
пасажирів, заповнила необхідну
документацію, доповіла начальнику
поїзду та роздала білизну. Приблизно
через півтори години після
відправлення до неї у вагон зайшли 2
російських ревізора, які пред'явили
посвідчення, пояснивши, що будуть
робити перевірку. Забравши
документацію, вони перерахували
пасажирів в вагоні, кількість
пасажирів відповідала кількості
квитків. Вона провела ревізорів до
робочого тамбура, а через кілька хвилин
вони повернулися з чоловіком, який
начебто здійснив посадку у вагон №2 без
квитка, що вона відразу заперечила.
Через деякий час її запросили у штабний
вагон, де запропонували підписати акт
про провезення безквиткового пасажира,
але вона відмовилась, оскільки
фактично безквиткового пасажира не
перевозила, про що також вказала в
письмовому поясненні начальнику
Сумської вагонної дільниці ОСОБА_2
після приїзду на ст. Суми. Не дивлячись
на це, наказом №90 по ВП «Сумська
вагонна дільниця» ДП «Південна
залізниця» від 30 грудня 2013 року їй
оголошено догану за недотримання вимог
п.8.2.1 Інструкції провіднику
пасажирських вагонів, що виразилося у
перевезенні одного безквиткового
пасажира. Позивачка вважала наказ про
накладення дисциплінарного стягнення
незаконним, оскільки роботодавець не
врахував, що вона є членом
профспілкового органу і притягнення до
дисциплінарної відповідальності
можливо лише за згодою профкому. Крім
того, працівники залізниці ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 намагалися ознайомити
її з наказом, незаконно проникнувши на
її подвір'я о 7 годині ранку 31 грудня 2013
року, хоча в той день вона була вихідна.
Роботодавець не побажав провести
оперативний розбір цієї ситуації з
дотриманням умов пункту 3.1.10 Галузевої
угоди. Ревізори Московського
відділення Центру внутрішнього
контролю та аудиту порушили вимоги
пунктів 6.6.4.,6.6.5,6.6.9,6.6.9,6.8.1,6.8.2
Інструкції по проведенню контрольно -
ревізійної роботи за залізничному
транспорті України, почавши
проведення ревізії без належного
повідомлення та у відсутності
начальника поїзда. Посилаючись на
численні порушення законодавства при
накладенні на неї дисциплінарного
стягнення, позивачка просила
постановити рішення, яким визнати
незаконним наказ №90 від 30 грудня 2013
року про накладення на неї
дисциплінарного стягнення у виді
догани, зобов'язати відповідача
провести оперативну нараду з приводу
проведення працівниками Московського
відділення Центру внутрішнього
контролю та аудиту.

В подальшому позивачка уточнила свої
вимоги, просила постановити рішення,
яким визнати незаконним наказ №90 від 30
грудня 2013 року про накладення на неї
дисциплінарного стягнення у виді
догани.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, пояснивши, що 27.12.2013
року працівниками Московського
відділення Центру внутрішнього
контролю та аудиту перевірена робота
поїзної бригади поїзду №117/118 «Москва -
Суми» (начальник поїзду ОСОБА_6) на
перегоні Москва - Сухінічі і виявлено
ряд зауважень, які стосувалися кількох
працівників Сумської вагонної
дільниці. Зокрема, було виявлено, що у
вагоні № 2 /24836/ провідник ОСОБА_1
допустила перевезення 1 безквиткового
пасажира від ст. Москва до станції
Брянськ. Безквитковому пасажиру
оформлено проїзд по кв. форми ЛУ - 10 №
527058 на загальну гуму 520 крб.( російських
рублів). Від підпису акта форми ЛУ - 4 А
091955 від 27.12.2013 року та дачі пояснень
провідник ОСОБА_1 відмовилася без
зазначення причин.

За матеріалами перевірки 28.12.2013 року,
одразу після прибуття потягу із рейсу,
у робочий час поїзної бригади,
відбулося засідання Комісії з розгляду
актів та скарг, складених на порушення,
які скоєні працівниками поїзних бригад
на шляху прямування до м. Сум. Під час
засідання даної Комісії під
головуванням головного інженера
Сумської вагонної дільниці ОСОБА_7 були
відібрані письмові пояснення з приводу
виявлених порушень й прийнято рішення
притягнути до дисциплінарної
відповідальності у вигляді догани ряд
працівників, у тому числі і ОСОБА_1 За
результатами засідання Комісії
начальником відокремленого підрозділу
«Сумська вагонна дільниця» ОСОБА_2
видано наказ № 90 від 30.12.2013 року про
притягнення позивачки до
дисциплінарної відповідальності.
Представник відповідача пояснив, що
притягнення позивачки до
відповідальності відбувалося у
відповідності до чинного
законодавства - був складений акт
порушення, з яким ознайомилася ОСОБА_1,
запропоновано надати письмове
пояснення, що відповідачка і зробила
під час засіданні комісії, з наказом №90
по ВП «Сумська вагонна дільниця» ДП
«Південна залізниця» від 30 грудня 2013
року про накладення дисциплінарного
стягнення відповідачка була
ознайомлена 31 грудня 2013 року, на момент
притягнення до відповідальності вона
не була членом профкому, тому положення
статей 147-149 КЗпП України були дотримані
відповідачем в повному обсязі.
Посилаючись на ці обставини,
представник відповідача просив
відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть
участь у справі, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8,
дослідивши письмові докази по справі,
суд не вбачає підстав для задоволення
позову.

Судом встановлено, що згідно наказу №706
від 6 грудня 1995 року ОСОБА_1 була
прийнята учеником провідника
пасажирського вагону Сумського
резерву провідників, а на підставі
наказу по Сумській дирекції по
обслуговуванню пасажирів( з 1 травня 2001
року - Сумська вагонна дільниця №3
Південної залізниці, з 1 червня 2012 року -
відокремлений підрозділ «Сумська
вагонна дільниця» державного
підприємства «Південна залізниця») №
168 від 8 квітня 1996 року переведена
провідником пасажирського вагону
Сумського резерву провідників, що
підтверджується копією трудової
книжки позивачки ( ар.с.17-19).

Згідно наказу №266 від 23 квітня 2004 року
ОСОБА_1 призначена провідником
пасажирських вагонів у міжнародних та
фірмових поїздах Сумського резерву
провідників, а з 1 січня 2005 року
призначена провідником пасажирських
вагонів фірмових та міжнародних
поїздів( старшим) Сумської вагонної
дільниці ( ар.с. 19).

Наказом по відокремленому підрозділу
«Сумська вагонна дільниця» ДП
«Південна залізниця» №90 від 30 грудня
2013 року «Про розгляд матеріалів
перевірки п. №117/118 Москва-Суми від
27.12.2013 р.» ОСОБА_1 притягнута до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді догани за недотримання вимог
п.8.2.1 Інструкції провіднику
пасажирських вагонів, що виразилося у
перевезенні одного безквиткового
пасажира.( ар.с.5-9).

Як вбачається з копії наказу №90 від 30
грудня 2013 року, 27 грудня 2013 року
працівниками Московського відділення
Центру внутрішнього контролю та аудиту
перевірено роботу поїзної бригади
поїзду 117/118 «Москва - Суми» (начальник
поїзду ОСОБА_6) на перегоні Москва -
Сухінічі і виявлено, що у вагоні № 2
/24836/ провідник ОСОБА_1 допустила
перевезення 1 безквиткового пасажира
від ст. Москва до станції Брянськ.
Безквитковому пасажиру оформлено
проїзд по квитанції форми ЛУ - 10 № 527058
на загальну суму 520 крб.( російських
рублів). Від підпису акта форми ЛУ - 4 А
091955 від 27.12.2013 року та дачі пояснень
провідник ОСОБА_1 відмовилася без
зазначення причин.( ар. с. 5).

Та обставина, що ОСОБА_1 дійсно було
вчинено правопорушення, вказане в
наказі про накладення дисциплінарного
стягнення, підтверджується
дослідженими в судовому засіданні
доказами.

Так, з акту від 27 грудня 2013 року
вбачається, що 27 грудня 2013 року
працівниками Московського відділення
Центру внутрішнього контролю та аудиту
перевірено роботу поїзної бригади
поїзду 117/118 «Москва - Суми» (начальник
поїзду ОСОБА_6) і на перегоні Москва -
Сухінічі виявлено, що у вагоні № 2 /24836/
провідник ОСОБА_1 допустила
перевезення 1 безквиткового пасажира
від ст. Москва до станції Брянськ.
Безквитковому пасажиру оформлено
проїзд по квитанції форми ЛУ - 10 № 527058
на загальну суму 520 руб. Зазначеним
актом зафіксоване порушення параграфу
1 ст. 10 Угоди від 28 травня 1997 року між
залізничними адміністраціями держав -
учасників Співдружності Незалежних
Держав, Латвійської Республіки,
Литовської Республіки, Естонської
Республіки про особливості
застосування окремих норм Угоди про
міжнародне пасажирське сполучення ОП
СМПС (ОП СМПС - Соглашение между
железнодорожными администрациями
государств - участников Содружества
Независимых Государств, Грузии,
Латвийской Республики, Литовской
Республики, Эстонской Республики об
особенностях применения отдельных
норм Соглашения о международном
пассажирском сообщении - рус. ), у
відповідності з п.4 Правил контролю
міжнародних пасажирських поїздів та
причіпних вагонів міжнародного
сполучення ( ар. с. 43-44).

З пояснювальної записки ОСОБА_1 від 28
грудня 2013 року вбачається, що ОСОБА_1
визнала факт перебування в робочому
тамбурі вагону № 2 /24836/, в якому вона
була провідником, безквиткового
пасажира, якого виявили ревізори
Московського відділення Центру
внутрішнього контролю та аудиту на
перегоні Москва - Сухінічі під час руху
поїзду 117/118 «Москва - Суми» ( ар.с.45).

З протоколу засідання комісії з
розгляду актів та скарг, складених на
порушення, які скоєні працівниками
поїзних бригад на шляху прямування при
головному інженері вагонної дільниці
від 28 грудня 2013 року вбачається, що
члени комісії прийшли до висновку щодо
неналежного виконання ОСОБА_1 своїх
службових обов'язків ( ар.с.38).

Так, відповідно до пункту 1.7, 7.9 Правил
перевезення пасажирів, багажу,
вантажобагажу та пошти залізничним
транспортом України(затверджених
Наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України 27.12.2006 N
1196, зареєстрованих в Міністерстві
юстиції України 4 квітня 2007 р. за N 310/13577)
проїзний документ - документ
установленого зразка, що посвідчує
право пасажира на проїзд залізничним
транспортом та є договором на
перевезення, оформляється на
відповідному бланку проїзного
документа, а також може бути
сформований в електронному вигляді.
Після посадки пасажирів у вагон та
відправлення поїзда провідник
(стюард) вагона зобов'язаний
додатково перевірити наявність і
дійсність проїзних документів та
погасити їх, не пошкоджуючи
надруковану інформацію. Погашення
проїзних документів, крім посадочних
документів, здійснюється шляхом
відривання шматочка у верхній частині
проїзного документа по лінії
складання його впоперек. Абзац
перший пункту 7.9 розділу 7 в редакції
Наказу Міністерства інфраструктури N
808 (z2044-13 ) від 17.10.2013 . Виконання таких
обов'язків провідником ОСОБА_1 призвело
би до виявлення безквиткового пасажира
у випадку, якщо про його присутність
вона не знала, як зазначено в її
поясненнях.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що 27
грудня 2013 року вона працювала
начальником поїзду №117/118 «Москва -
Суми». Приблизно через півтори години
після відправлення з Москви в поїзді
почали працювати працівники
Московського відділення Центру
внутрішнього контролю та аудиту, які
від 8-го (штабного) вагону почали
рухатися в бік вагону №15 ( в голові
поїзду), а потім почали рухатися з
перевіркою по составу у бік вагону №2
поїзду. У вагоні №8 ( штабний вагон) до
ревізорів приєдналася і вона ( ОСОБА_6)
Вони пройшли з вагону №15 до вагону №3,
звіряючи кількість квитків у
провідників та кількість пасажирів. У
вагоні №2, де провідником була ОСОБА_1,
один з ревізорів попросив у позивачки
квитки і вони почали перевірку. В
тамбурі з робочої сторони вони виявили
безквиткового пасажира, який на
питання де він сідав відповів - «Тут».
Безквитковий пасажир сплатив штраф за
безквитковий проїзд. На запитання щодо
безквиткового пасажира, ОСОБА_1
відповіла, що з цього приводу їй нічого
невідомо. Вони повернулися в штабний
вагон, де ревізори склали акт форми ЛУ -
4 А 091955 від 27.12.2013 року, від підпису якого
ОСОБА_1 відмовилася без пояснення
причин. По приїзді в м. Суми 28 грудня 2013
року відбулося засідання комісії, на
якій, крім неї та ОСОБА_1, були присутні
інші члени поїзної бригади. ОСОБА_1
написала письмове пояснення з приводу
виявлення в її вагоні безквиткового
пасажира. Комісія постановила
оголосити догану як ОСОБА_1, так і іншим
провідникам, у вагонах яких були
виявлені безквиткові пасажири - ОСОБА_9,
ОСОБА_10, а також начальнику поїзду
ОСОБА_6

Допитаний в судовому засіданні за
клопотанням позивачки та її
представника свідок ОСОБА_8 пояснив, що
він був саме тим безквитковим
пасажиром, якого виявили в тамбурі
вагону №2 поїзду №117/118 «Москва - Суми»,
який рухався 27 грудня 2013 року з Москви
до м. Суми. Свідок підтвердив, що в нього
дійсно не було квитка на проїзд.

Таким чином, суд вважає встановленим,
що провідником ОСОБА_1 були допущені
порушення, які стали підставою для
накладення на неї дисциплінарного
стягнення у вигляді догани.

Посилання позивачки на ту обставину, що
працівниками Московського відділення
Центру внутрішнього контролю та аудиту
при складанні акту було порушено
пункти 6.6.4.,6.6.5,6.6.9,6.6.9,6.8.1,6.8.2 Інструкції
про проведення контрольно-ревізійної
роботи на залізничному транспорті
України не може бути прийнято до уваги,
оскільки від працівників, які працюють
у відповідності до законодавства іншої
держави і діють у відповідності з
своїми службовими обов'язками на
території іншої держави, в даному
випадку Російської Федерації, норми
законодавства України не
розповсюджуються.

В даному випадку працівниками
Московського відділення Центру
внутрішнього контролю та аудиту діяли
відповідно до параграфу 2 ст. 10 Угоди
від 28 травня 1997 року між залізничними
адміністраціями держав - учасників
Співдружності Незалежних Держав,
Латвійської Республіки, Литовської
Республіки, Естонської Республіки про
особливості застосування окремих норм
Угоди про міжнародне пасажирське
сполучення (СМПС), у відповідності з
яким пасажир, що не пред'явив проїзний
документ, який має силу для проїзду у
даному потязі та вагоні, зобов'язаний
сплатити штраф та вартість проїзду по
території тієї країни, контролюючі
особи якої виявили такий проїзд.

Крім того, у відповідності з п. 3, 4
Правил контролю міжнародних
пасажирських поїздів і причіпних
вагонів у сполученні між державами
-учасниками Співдружності Незалежних
Держав, Латвійської Республіки,
Литовської Республіки, Естонської
Республіки від 22 травня 1999 року
контролюючі особи перевіряють
наявність проїзних документів у
пасажирів, правильність їх гашення
провідниками вагонів.

Контролюючі особи в рейсовому журналі
начальника поїзда роблять запис
російською мовою або російською мовою
і мовою держави, на території якого
здійснюється контроль, про виявлені
недоліки у вагонах і порушеннях
використання проїзних документів,
правил проїзду пасажирів і провезення
ручної поклажі, багажу, санітарного і
температурного режимів та ін., а також
надають звіт своїй залізничній
адміністрації про результати
перевірки. Залізнична адміністрація
направляє повідомлення про виявлені
порушення і недоліки залізничним
адміністраціям формування
пасажирського поїзда (причіпних
вагонів) для вживання заходів з
додатком отриманих пояснень
обслуговуючого персоналу. Контролююча
залізнична адміністрація при
необхідності інформує про результати
перевірки Дирекцію Ради по
залізничному транспорту. В разі
виявлення безквиткового проїзду,
неправильно оформлених або таких, що
мають ознаки підробки проїзних
документів, порушень проїзду дітей,
провезення зайвої ручної поклажі і
багажу, порушень в обліку вільних місць
і комплектів постільної білизни
контролюючі особи складають акт у
трьох примірниках, один з яких
залишається у начальника поїзда
(провідника причіпного вагону), два
направляються керівництву своєї
залізничної адміністрації (Додаток N 2).
Акт заповнюється на російській мові
або російською мовою і мовою держави,
залізнична адміністрація якої склала
акт.

Натомість позивачкою ОСОБА_1 не були
дотримані положення пункту 3.6.4
Інструкції провіднику пасажирських
вагонів ЦЛ-0038 ( затв. Наказом Державної
адміністрації залізничного транспорту
України від 1 вересня 2003 року №234-Ц,
ар.с.85), у відповідності з яким
провідник вагону зобов'язаний разом із
начальником поїзда підписати акт і
дати письмове пояснення з приводу
виявлених порушень та недоліків:
перевезення безквиткових пасажирів,
надлишкової ручної поклажі, повторного
використання постільної білизни тощо.

У відповідності з положеннями розділу
№8 Інструкції провіднику пасажирських
вагонів ЦЛ-0038 ( «Відповідальність
провідника пасажирського вагону»)
провідник несе провідник несе
дисциплінарну відповідальність згідно
з законодавством про працю та
Положенням про дисципліну
відповідальність працівників
залізничного транспорту за порушення
трудової дисципліни та посадових
обов'язків, зокрема, за перевезення
безквиткових пасажирів та надлишкової
ручної поклажі ( п.п.8.2, 8.2.1 Інструкції
провіднику пасажирських вагонів ЦЛ-0038).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивачка послалась на показання
свідка ОСОБА_8, який пояснив, що він був
саме тим безквитковим пасажиром, якого
виявили в тамбурі вагону №2 поїзду
№117/118 «Москва - Суми», який рухався 27
грудня 2013 року з Москви до м. Суми.
ОСОБА_8 пояснив, що провідника ОСОБА_1
він не знає, при посадці в вагон з нею не
спілкувався, грошову нагороду за
безквитковий проїзд їй не пропонував,
хто саме був провідником в вагоні, до
якого він сідав, він також не знає.

На думку позивачки пояснення свідка
ОСОБА_8 свідчать про те, що вона
належним чином виконувала свої
службові обов'язки і підстав для
оголошення догани у адміністрації
підприємства не було.

Разом з тим, показання свідка ОСОБА_8 не
можуть бути підставою для задоволення
позову, оскільки вони не можуть
свідчити про відсутність підстав для
накладення дисциплінарного стягнення
на позиачку.

Як пояснив свідок ОСОБА_8, після посадки
у поїзд він пройшов в ресторан, попив
чаю, а потім пройшовся по составу в
пошуках знайомих, під час виявлення
ревізорами він знаходився в тамбурі 2
вагону.

В той же час, як пояснила начальник
поїзду - свідок ОСОБА_6, вона разом з
працівниками Московського відділення
Центру внутрішнього контролю та аудиту
пройшли з 15 - го по 3 вагон, і якби ОСОБА_8
знаходився б в цих вагонах, то його як
безквиткового пасажира було б
виявлено.

Отже, безквитковий пасажир ОСОБА_8
знаходився у вагоні №2, де провідником
була ОСОБА_1

Відповідно до 7.9 Правил перевезення
пасажирів, багажу, вантажобагажу та
пошти залізничним транспортом України
після посадки пасажирів у вагон та
відправлення поїзда провідник
(стюард) вагона зобов'язаний
додатково перевірити наявність і
дійсність проїзних документів та
погасити їх, не пошкоджуючи
надруковану інформацію. Виконання
таких обов'язків провідником ОСОБА_1
призвело би до виявлення безквиткового
пасажира у випадку, якщо про його
присутність вона не знала, як зазначено
в її поясненнях.

Що ж стосується отримання чи
неотримання грошової винагороди
провідником поїзду ( в даному випадку
ОСОБА_1) від безквиткового пасажира ( в
даному випадку ОСОБА_8) за безоплатний
проїзд, то ця обставина для притягнення
до дисциплінарної відповідальності
суттєвого значення не має.

Статтею 147 Кодексу Законі про працю
передбачено можливість накладення
стягнення на працівника у вигляді
догани за порушення трудової
дисципліни. Дисциплінарні стягнення
застосовуються органом, якому надано
право прийняття на роботу (обрання,
затвердження і призначення на посаду)
даного працівника.( стаття 1471 КЗпП
України). Дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці. До
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. За кожне порушення
трудової дисципліни може бути
застосовано лише одне дисциплінарне
стягнення. При обранні виду стягнення
власник або уповноважений ним орган
повинен враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника. Стягнення оголошується в
наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівникові під
розписку. ( стаття 148, 149 КЗпП України).

В позовній заяві ОСОБА_1 посилалась на
те, що при накладенні дисциплінарного
стягнення адміністрацією не були
дотримані положення ч. 3 ст. 1471 КЗпП
України. Крім того, позивачка послалась
на порушення вимог статей 39, 41 Закону
України «Про професійні спідки, їх
права та гарантії діяльності».

Щодо порушення вимог ч. 3 ст. 1471 КЗпП
України, статті 39 Закону України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності», слід зазначити, що
положення цих нормативних актів
стосуються деяких гарантій при
звільненні з роботи працівників, які
займають виборні посади ( в тому числі у
профспілковому органі) і можуть бути
звільнені тільки за рішенням органу,
який їх обрав, і лише з підстав,
передбачених законодавством. Оскільки
спір, що виник між сторонами, не
пов'язаний з звільненням працівника, то
посилання на порушення ч. 3 ст. 1471 КЗпП
України, статті 39 Закону України «Про
професійні спідки, їх права та гарантії
діяльності» в даному випадку
недоречно.

У відповідності з положеннями статті 41
КЗпП України працівникам підприємств,
установ або організацій, обраним до
складу виборних профспілкових органів,
гарантуються можливості для
здійснення їх повноважень. Зміна умов
трудового договору, оплати праці,
притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників, які є
членами виборних профспілкових
органів, допускається лише за
попередньою згодою виборного органу,
членами якого вони є. ( Частина друга
статті 41 в редакції Закону N 2886-III (
2886-14 ) від 13.12.2001 ).

У відповідності з статтею 252 КЗпП
України зміна умов трудового договору,
оплати праці, притягнення до
дисциплінарної відповідальності
працівників, які є членами виборних
профспілкових органів, допускається
лише за попередньою згодою виборного
профспілкового органу, членами якого
вони є.

Як встановлено судом, дисциплінарне
стягнення на ОСОБА_1 було накладено
наказом №90 від 30 грудня 2013 року за
порушення, вчинене нею 27 грудня 2013 року
( ар. с. 5-9), а членом Вільної профспілки
Південної залізниці ОСОБА_1 обрана 28
грудня 2013 року, тобто вже після
вчинення дисциплінарного проступку. До
того ж, з матеріалів справи вбачається,
що про обрання ОСОБА_1 членом Вільної
профспілки Південної залізниці
адміністрації підприємства стало
відомо лише 3 січня 2014 року ( ар.с.97),
тобто після оголошення догани.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_1 обрана членом
Вільної профспілки Південної
залізниці на засіданні профкому ППО ВП
«Сумської вагонної дільниці №3
«Південної залізниці» ( протокол №88,
ар.с. 97), тоді як у відповідності з
пунктом 5.1.23 Статуту Вільної профспілки
Південної залізниці профспілковий
комітет обирається на загальних зборах
( конференції) профспілки ( ар.с.95-96), що
свідчить про обрання ОСОБА_1 членом
Вільної профспілки Південної
залізниці неправомочним органом.

З копії акту від 31 грудня 2013 року
вбачається, що працівники залізниці
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ознайомили
ОСОБА_1 з наказом про накладення
дисциплінарного стягнення, прочитавши
який позивачка відмовилася поставити
свій підпис в наказі.( ар.с.15, 83).

З наказом №90 від 30 грудня 2013 року про
накладення дисциплінарних стягнень
були ознайомлені і інші працівники, на
яких цим наказом були накладені
дисциплінарні стягнення, зокрема,
ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_6 ( ар.с.82).

У відповідності з Положенням про
відокремлений підрозділ «Сумська
вагонна дільниця» Державного
підприємства «Південна залізниця» в
компетенцію начальника дільниці
входить видання наказів про
притягнення винних працівників до
дисциплінарної та матеріальної
відповідальності.( пункт 6.3 Положення,
ар.с.103-110).

Питання дотримання трудового
законодавства при накладенні на
позивачку дисциплінарного стягнення
було предметом перевірки
територіальною державною інспекцією з
питань праці у Сумській області ( ар. с.
76). В ході перевірки звернення голови
профспілкового комітету Вільної
профспілки Південної залізниці
ОСОБА_12 було встановлено, що процедура
притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності адміністрацією
підприємства дотримана і порушень
документально не встановлено( ар. с. 134).

Суд також вважає, що накладення на
ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення було
проведене з дотриманням вимог
трудового законодавства, тому підстав
для задоволення позову не вбачає.

На підставі викладеного,керуючись ст.
ст. 213,214, 215 КПК України, 252, 41, 147-149
Кодексу законів про працю України, ст.
40 «Про професійні спідки, їх права та
гарантії діяльності», положеннями
розділу №8 Інструкції провіднику
пасажирських вагонів ЦЛ-0038, п.п.1.7, 7.9
Правил перевезення пасажирів, багажу,
вантажобагажу та пошти залізничним
транспортом України, параграфом 2 ст. 10
Угоди від 28 травня 1997 року між
залізничними адміністраціями держав -
учасників Співдружності Незалежних
Держав, Латвійської Республіки,
Литовської Республіки, Естонської
Республіки про особливості
застосування окремих норм Угоди про
міжнародне пасажирське сполучення, п.
п. 3, 4 Правил контролю міжнародних
пасажирських поїздів і причіпних
вагонів у сполученні між державами -
учасниками Співдружності Незалежних
Держав, Латвійської Республіки,
Литовської Республіки, Естонської
Республіки від 22 травня 1999 року, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1
до Державного підприємства «Південна
залізниця» про визнання незаконним
наказу про притягнення до
дисциплінарної відповідальності за
безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя