Справа № 182/2049/14-ц
Провадження № 2/0182/2102/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30.04.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю
секретаря Скоробогатової А.О.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Нікополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом після смерті батька, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до
суду з позовною заявою до відповідача
про визнання за нею права власності на
спадщину в порядку спадкування за
законом після смерті батька ОСОБА_3.

В обгрунтування своїх вимог
позивач посилається на наступні
обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати
ОСОБА_4. При житті її мати заповіту не
залишила. Після її смерті відкрилась
спадщина, яка складається з 1/3 частини
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 10 грудня
1998 року. Її мати ОСОБА_4 мешкала в
зазначеній квартирі разом зі своїм
чоловіком - її батьком ОСОБА_3, який
фактично отримав спадщину після смерті
своєї дружини, але до нотаріуса для
оформлення спадкових справ не
звертався. Таким чином він фактично є
власником 2/3 частин квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 10 грудня 1998 року (1/3 частина
квартири) і фактично прийнята 1/3
частина квартири після смерті його
дружини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її
батько ОСОБА_3. При житті він заповіту
не залишив. Після його смерті
відкрилась спадщина, яка складається з
2/3 частини квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 та грошового вкладу у
відділенні „Нікопольського філіалу
ДРУ „Приватбанк", відкритого на ім'я
ОСОБА_3. Спадкоємцями за законом є вона
та її сестра ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3. Вона стежить за технічним
станом вказаної квартири, сплачує всі
платежі та вважає, що, відповідно до
діючого законодавства, має цілком
законне право на оформлення за собою
спадкових прав на 2/3 частини квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, після
смерті її батьків. Крім того, власником
1/3 частини зазначеної квартири є
ОСОБА_2, яка 20 лютого 2013 року, згідно їх
домовленості, отримала від неї у позику
грошові кошти в сумі 35 000 гривень, які
зобов'язалась повернути до 20 лютого 2014
року, про що надала їй власноруч
написану розписку. В зазначеній
розписці вона написала, що у разі
неповернення боргу в зазначений час,
зобов'язується в порядку виконання
зобов'язання передати їй у власність у
якості відступного належну їй на праві
власності 1/3 частину квартири,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка їй
належить, згідно свідоцтва на право
власності. У зазначений термін
відповідачка на порушення своїх
зобов'язань позику не повернула. На її
прохання про добровільну сплату
заборгованості ніяким чином не
прореагувала. В усній формі
відмовилась сплатити заборгованість і
не заперечує, що відмовляється на її
користь від права власності на
зазначену нерухомість, в якості
відступного за свій борг, але ж вчиняти
ніяких нотаріальних дій не бажає,
посилаючись на те, що в розписці все
написано і на її думку цього достатньо.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що
договір вважається укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов. Згідно ч.І статті
1046 ЦК України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Частиною 1 статті 1049 ЦК України
визначено, що позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику у строк
та в порядку, що встановлені договором.
Оскільки відповідач у строк,
зазначений у розписці не повернула
борг, то зобов'язання припиняється
шляхом передачі відступного - 1/3
частини квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, яка їй належить,
згідно свідоцтва на право власності.
Згідно ст.600 ЦК України, зобов'язання
припиняється за згодою сторін
внаслідок передання боржником
кредиторові відступного (грошей,
іншого майна тощо). Розмір, строки й
порядок передання відступного
встановлюються сторонами. Згідно ст.526
ЦК України, зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутністю таких
умов та вимог, відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Статтею 16 ЦК
України, зазначено, що кожна особа має
право звернутись до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. За таких
обставин звернулась до суду і просить
визнати за нею право власності на 2/3
частини квартири, розташованої в
АДРЕСА_1, у порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2. А також визнати за нею
право власності на грошовий вклад,
відкритий на ім'я ОСОБА_3 у відділенні
„Нікопольського філіалу ДРУ
„ПриватБанк", у порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім того, визнати дійсною
угоду про припинення зобов'язання
ОСОБА_2 і сплаті 35 000 грн. на її користь
шляхом передачі відступного -1/3частини
квартири в АДРЕСА_1. А також визнати за
нею право власності на 1/3 частини
квартири в АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_2.

В судовому засіданні
позивачка позов підтримала і на
задоволенні позову наполягала.

Відповідачка в судовому
засіданні з позовними вимогами
погодилась, не заперечувала проти
задоволення позову.

Вислухавши сторони,
вивчивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Як встановлено в
судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1
померла мати позивачки ОСОБА_4 (а.с.6).
При житті спадкодавиця заповіту не
залишила. Після її смерті відкрилась
спадщина, яка складається з 1/3 частини
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 10 грудня
1998 року (а.с.7). ОСОБА_4 мешкала в
зазначеній квартирі разом зі своїм
чоловіком і батьком позивачки ОСОБА_3
(а.с.12), який фактично отримав спадщину
після смерті своєї дружини, але до
нотаріуса для оформлення спадкових
справ не звертався. Таким чином ОСОБА_3
фактично є власником 2/3 частин
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 10 грудня
1998 року (1/3 частина квартири) і фактично
прийнята ним 1/3 частина квартири після
смерті його дружини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2
помер батько позивачки ОСОБА_3 (а.с.5).
При житті спадкодавець заповіту не
залишив. Після його смерті відкрилась
спадщина, яка складається з 2/3 частини
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.7-10) та грошового вкладу у
відділенні „Нікопольського філіалу
ДРУ „Приватбанк", відкритого на ім'я
ОСОБА_3 Спадкоємцями за законом є вона
та її сестра ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13). Позивачка стежить
за технічним станом спадкової
квартири, сплачує всі платежі, тому суд
вважає, що, відповідно до діючого
законодавства, позивачка має цілком
законне право на оформлення за собою
спадкових прав на 2/3 частини квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, після
смерті батьків. Крім того, власником 1/3
частини зазначеної квартири є
відповідачка ОСОБА_2, яка 20 лютого 2013
року, згідно домовленості між
сторонами, отримала від позивачки у
позику грошові кошти в сумі 35 000
гривень, які зобов'язалась повернути до
20.02.2014 року, про що свідчить розписка
(а.с.19). В зазначеній розписці вказано,
що у разі неповернення боргу,
відповідачка зобов'язується в порядку
виконання зобов'язання передати у
власність позивачки у якості
відступного належну їй на праві
власності 1/3 частину квартири,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка
належить відповідачці на підставі
свідоцтва на право власності (а.с.7). У
зазначений термін відповідачка позику
не повернула. На прохання позивачки про
добровільну сплату заборгованості
ніяким чином не прореагувала.

Статтею 638 ЦК України
передбачено, що договір вважається
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов.

Згідно ч.1 статті 1046 ЦК
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Частиною 1 статті 1049 ЦК
України визначено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Оскільки відповідач у
строк, зазначений у розписці, не
повернула борг, то зобов'язання
припиняється шляхом передачі
відступного - 1/3 частини квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка
належить відповідачці, згідно
свідоцтва на право власності.

Згідно ст.600 ЦК України,
зобов'язання припиняється за згодою
сторін внаслідок передання боржником
кредиторові відступного (грошей,
іншого майна тощо). Розмір, строки й
порядок передання відступного
встановлюються сторонами.

Відповідно ст.526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутністю таких умов та вимог,
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 16 ЦК України,
зазначено, що кожна особа має право
звернутись до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Таким чином, суд вважає за
можливе задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі і визнати за позивачем
право власності на зазначене майно.

Враховуючи викладене та
керуючись ст.3-10, 30, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на 2/3 частини квартири
(загальною площею 61,2 кв.м., житловою
площею - 44,4 кв.м.), розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, у порядку спадкування
за законом після смерті батька ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на грошовий вклад на
розрахунковому рахунку № 4355,
відкритий на ім'я ОСОБА_3 у відділенні
„Нікопольського філіалу ДРУ
„ПриватБанк", у порядку спадкування за
законом після смерті батька ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати дійсною угоду про
припинення зобов'язання ОСОБА_2 по
сплаті 35 000 грн. на користь ОСОБА_1
шляхом передачі відступного - 1/3частини
квартири (загальною площею 61,2 кв.м.,
житловою площею - 44.4 кв.м.), розташованої
за адресою: АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на 1/3 частини квартири
(загальною площею 61,2 кв.м., житловою
площею - 44,4 кв.м.), розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_2.

Рішення суду першої
інстанції може бути оскаржено протягом
десяти днів з дня проголошення рішення
до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал