Справа № 755/3646/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2014 року Дніпровський районний суд
м. Києва у складі:

головуючого судді -
Катющенко В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши справу у відкритому
судовому засіданні, в залі суду, в
приміщенні Дніпровського районного
суду міста Києва, справу за заявою
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» до ФОП ОСОБА_1, ОСОБА_2
про видачу виконавчого листа на
підставі рішення Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків від 29 серпня 2013 року
у справі № 632/13,

В С Т А Н О В И В:

Заявник, Публічне акціонерне
товариство «Універсал Банк»,
звернулося до Дніпровського районного
суду м. Києва з заявою, в якій просить
суд: постановити ухвалу про видачу
виконавчого документа про примусове
виконання рішення Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків від 29 серпня 2013 року
у справі № 632/13 за позовом ПАТ
«Універсал Банк» до ФОП ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про солідарне стягнення суми
заборгованості; видати виконавчий лист
на примусове виконання рішення
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків від 29
серпня 2013 року у справі № 632/13 за
позовом ПАТ «Універсал Банк» до ФОП
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне
стягнення суми заборгованості;
витрати, пов'язані з розглядом цієї
заяви покласти на відповідача.

Свої заявлені вимоги заявник
обґрунтовує тим, що 29 серпня 2013 року
Постійно діючим Третейським судом при
Асоціації українських банків у складі
головуючого третейського судді
Волошиновича О.П. прийнято рішення у
справі № 632/13 за позовом ПАТ «Універсал
Банк» до ФОП ОСОБА_1 ТА ОСОБА_2 про
солідарне стягнення суми
заборгованості, яким позовні вимоги
задоволено повністю. Рішення
третейського суду позивачем отримано 25
вересня 2013 року. 29 серпня 2013 року
Постійно діючим Третейським судом при
Асоціації українських банків була
винесена ухвала про визначення
компетенції третейського суду щодо
розгляду справи.

Представник заявника в судове
засідання не з'явився, надала до суду
заяву, в якій підтримала заявлені
вимоги в повному обсязі, просила справу
розглядати у її відсутність.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про день та час розгляду
справи були повідомлені належним
чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76
ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 389-9
Цивільного процесуального кодексу
України, неявка сторін чи однієї із
сторін, належним чином повідомлених
про час і місце розгляду справи, не
перешкоджає судовому розгляду заяви.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність представника заявника та
відповідачів.

У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного
процесуального кодексу України, у
зв'язку з неявкою в судове засідання
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши
наявні у справі докази, суд приходить
до наступного.

Згідно ст. 5 Закону України «Про
третейські суди», спір може бути
переданий на розгляд третейського суду
за наявності між сторонами третейської
угоди, яка відповідає вимогам цього
Закону.

З матеріалів справи убачається, що 29
серпня 2013 року Постійно діючим
третейським судом при Асоціації
українських банків прийнято рішення
про стягнення з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на
користь Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» 763735 грн. 87
коп. заборгованості за кредитним
договором № BL12721 від 13 липня 2011 року та
договору поруки № BL12721-П1 від 13 липня 2011
року та 8037 грн. 36 коп. витрат пов'язаних
з вирішенням третейського спору. Крім
того, вказаним рішенням в рахунок
погашення заборгованості було
вирішено звернути стягнення на предмет
іпотеки: нежитлове приміщення
загальною площею 320,1 кв.м. розташовані
за адресою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1
на підставі договору купівлі-продажу
частини торговельно-офісної будівлі
від 05 травня 2011 року посвідченого
ОСОБА_3, приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу, зареєстрованого в реєстрі № 1618,
зареєстрованого в реєстрі правочинів 05
травня 2011 року, номер правочину 4435204,
зареєстрованого в реєстрі прав
власності на нерухоме майно 11 травня 2011
року, реєстраційний номер 284001128, номер
запису 10114, в книзі 19 чн.; договору про
виділ в натурі нежитлових приміщень
торговельно-офісної будівлі від 27
травня 2011 року посвідченого ОСОБА_3,
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу,
зареєстрованого в реєстрі за № 1974,
зареєстрованого в реєстр правочинів 27
травня 2011 року, номер правочину 4467655,
зареєстрованого в реєстрі прав
власності на нерухоме майно: витяг з
реєстру від 23 червня 2011 року,
реєстраційний номер 33805172, номер запису
10493 в книзі 21 чн. шляхом проведення
прилюдних торгів, за рахунок коштів,
отриманих від реалізації предмету
іпотеки, у встановленому законом
порядку, задовольнити вимоги ПАТ
«Універсал Банк» по кредитному
договору № BL12721 від 13 липня 2011 року,
встановивши початкову ціну продажу: 2
869 000,00 грн.

Судом встановлено, що рішення
третейського суду ухвалено на підставі
укладеного року між Публічним
акціонерним товариство «Універсал
Банк» та ОСОБА_1 кредитного договору №
BL12721 від 13 липня 2011 року, за умовами
якого банк надав позичальнику кредитні
кошти (кредит) в сумі 1000000 гривень, а
позичальник зобов`язується прийняти,
належним чином використовувати і
повернути банку кредитні кошти (кредит)
та сплатити плату за кредит у порядку
та на умовах, зазначених у цьому
договорі.

Крім того, судом встановлено, що 13 липня
2011 року між Публічним акціонерним
товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_2
укладено договір поруки № BL12721-П1,
відповідно до якого поручитель
поручається перед кредитором за
виконання ОСОБА_1 усіх своїх
зобов`язань перед кредитором, що
виникли з кредитного договору № BL12721
від 13 липня 2011 року, укладеного між
кредитором та боржником, в повному
обсязі як існуючих в теперішній час,
так і тих, що можуть виникнути в
майбутньому.

В обґрунтування заявлених вимог,
заявником до матеріалів заяви було
додано ухвалу Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків від 29 серпня 2013 року
про визначення компетенції
третейського суду у справі № 632/13,
згідно якої судом було визначено, що
спір про задоволення грошових вимог
позивача у тому числі за рахунок
предмету іпотеки за своєю правовою
природою ні чим не відрізняється від
спору про задоволення грошових вимог
позивача незабезпеченого іпотекою. Цей
спір не є спором щодо нерухомого майна
та не виключений з компетенції
третейського суду, оскільки
третейський суд за таким спором не
вирішує долю нерухомого майна. Обсяг
повноважень третейського суду
розглядати цей спір відповідає
третейського застереженню.

В той же час, суд не може погодитися з
постановленою Постійно діючим
третейським судом при Асоціації
українських банків ухвалою від 29
серпня 2013 року про визначення
компетенції третейського суду у справі
№ 632/13, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України
«Про третейські суди» юридичні та/або
фізичні особи мають право передати на
розгляд третейського суду будь-який
спір, який виникає з цивільних чи
господарських правовідносин, крім
випадків, передбачених законом.

Спір може бути переданий на розгляд
Третейського суду за наявності між
сторонами третейської угоди, яка
відповідає вимогам Закону України «Про
третейські суди».

Відповідно до статті 12 Закону України
«Про третейські суди» третейська угода
може бути укладена у вигляді
третейського застереження в договорі,
контракті або у вигляді окремою
письмової угоди. Третейська угода
укладається у письмовій формі.
Третейська угода вважається укладеною,
якщо вона підписана сторонами чи
укладена шляхом обміну листами,
повідомленнями по телетайпу, телеграфу
або з використанням засобів
електронного чи іншого зв'язку, що
забезпечує фіксацію такої угоди, або
шляхом направлення відзиву на позов, в
якому одна із сторін підтверджує
наявність угоди, а інша сторона проти
цього не заперечує.

Так, згідно з п. 6.9 кредитного договору
№ BL12721 від 13 липня 2011 року, всі вимоги,
які виникають при виконанні даного
договору або у зв'язку з ним, або
випливають з нього, підлягають
розгляду у постійно діючому
Третейському суді при Асоціації
українських банків, згідно з
регламентом третейського суду, який є
невід'ємною частиною даної третейської
угоди.

Отже, зазначений кредитний договір №
BL12721 від 13 липня 2011 року, укладений між
Публічним акціонерним товариство
«Універсал Банк» та ОСОБА_1, містить
третейське застереження про вирішення
спору між сторонами Постійно діючим
третейським судом при Асоціації
українських банків.

Як вбачається з договору поруки №
BL12721-П1 від 13 липня 2011 року укладеного
між Публічним акціонерним товариством
«Універсал Банк» та ОСОБА_2, в п. 5.4.
сторони погодили, що усі
спори/суперечки, які виникають у
зв'язку з цим договором, врегулювання
яких неможливо досягнути шляхом
переговорів, вирішуються в судовому
порядку згідно з чинним законодавством
України. При цьому, у разі, якщо
поручитель є фізичною особою та/або
споживачем і укладає цей договір не як
суб'єкт підприємницької діяльності,
сторони, керуючись ст. 112 Цивільного
процесуального кодексу України, дійшли
згоди про встановлення договірної
підсудності, а саме: всі спори за цим
договором розглядаються Оболонським
районним судом м. Києва.

Таким чином, договір поруки № BL12721-П1
від 13 липня 2011 року не містить
третейського застереження щодо
розгляду справи Постійно діючим
Третейським судом при Асоціації
українських банків. Натомість,
Постійно діючий третейський суд при
Асоціації українських банків визначив
у ухвалі власну компетенцію,
зазначивши, що повноваження
третейського суду відповідають
третейському застереженню. При цьому
Постійно діючим третейським судом при
Асоціації українських банків було
прийнято рішення про стягнення
заборгованості з майнового поручителя
ОСОБА_2, тобто по суті вирішено його
права та обов'язки, при відсутності
третейської угоди.

Крім того, у заяві про видачу
виконавчого лста на виконання рішення
Постійно діючого третейського суду при
Асоціації українських банків, а також в
самому рішенні Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків від 29 серпня 2013
року, містяться посилання на укладений
13 липня 2011 року між Публічним
акціонерним товариством «Універсал
Банк» та ОСОБА_1 договір іпотеки
нерухомого майна, посвідчений
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
(реєстр. №2339). В той же час, заявником не
було долучено до матеріалів заяви
вказаного договору іпотеки.

Відповідно до положень п.13 ст.6 Закону
України «Про третейські суди»
третейські суди в порядку,
передбаченому цим Законом, можуть
розглядати будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин, за
винятком, справ, за результатами
розгляду яких виконання рішення
третейського суду потребуватиме
вчинення відповідних дій органами
державної влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими чи
службовими особами та іншими
суб'єктами під час здійснення ними
владних управлінських функцій на
основі законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини 1 ст. 6 Закону
України «Про третейські суди»
третейським судам не підвідомчі справи
у спорах щодо нерухомого майна,
включаючи земельні ділянки. Стаття 27
Закону України «Про третейські суди»
передбачає, що третейський суд, з
додержанням вимог цього Закону,
самостійно вирішує питання про
наявність або відсутність у нього
компетенції для розгляду конкретної
справи.

При цьому, частиною 3 ст. 33 Закону
України «Про іпотеку» визначено, що
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Враховуючи положення ст. ст. 55, 64, 124
Конституції України, аналізуючи зміст
Закону України «Про третейські суди»
та ст. 17 ЦПК України, третейський суд як
недержавний орган за цим Законом має
повноваження вирішення спорів лише тих
сторін, якими укладено угоду (прийнято
рішення) про передачу спору на розгляд
третейського суду, і ці повноваження
третейського суду не поширюються на
спори, в яких, крім цих осіб, сторонами є
інші особи, які не були сторонами
третейської угоди, або спори, які
стосуються прав і обов'язків інших
осіб, що не є сторонами третейської
угоди.

Таким чином, Постійно діючий
третейський суд при Асоціації
українських банків постановляючи
ухвалу від 29 серпня 2013 року про
визначення компетенції третейського
суду у справі № 632/13, не врахував
вищенаведених правових положень, і
зокрема того, що нормами спеціального
Закону України «Про іпотеку» не
передбачено звернення стягнення на
предмет іпотеки на підставі рішення
третейського суду.

Таким чином, при вирішенні питання про
солідарне стягнення заборгованості за
кредитним договором з позичальника та
поручителя, а також при зверненні
стягнення на предмет іпотеки,
третейський суд вийшов за межі своїх
повноважень.

За вимог ст. 389-10 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
відмовляє у видачі виконавчого листа
на примусове виконання рішення
третейського суду, якщо: 1) на день
ухвалення рішення за заявою про видачу
виконавчого листа рішення
третейського суду скасовано судом; 2)
справа, у якій прийнято рішення
третейського суду, не підвідомча
третейському суду відповідно до
закону; 3) пропущено встановлений строк
для звернення за видачею виконавчого
листа, а причини його пропуску не
визнані судом поважними; 4) рішення
третейського суду прийнято у спорі, не
передбаченому третейською угодою, або
цим рішенням вирішені питання, які
виходять за межі третейської угоди.
Якщо рішенням третейського суду
вирішені питання, які виходять за межі
третейської угоди, то скасовано може
бути лише ту частину рішення, що
стосується питань, які виходять за межі
третейської угоди; 5) третейська угода
визнана недійсною; 6) склад
третейського суду, яким прийнято
рішення, не відповідав вимогам закону;
7) рішення третейського суду містить
способи захисту прав та охоронюваних
інтересів, не передбачені законом; 8)
постійно діючий третейський суд не
надав на вимогу суду відповідну справу;
9) третейський суд вирішив питання про
права і обов'язки осіб, які не брали
участі у справі.

Аналогічне положення закону міститься
в ст.56 Закону України «Про третейські
суди».

З огляду на викладене, судом не
вбачається підстав для задоволення
заяви Публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» до ФОП
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про видачу виконавчого
листа на підставі рішення Постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків від 29
серпня 2013 року у справі № 632/13.

Враховуючи, що суд дійшов
обґрунтованих висновків, щодо відмови
у задоволенні вимог Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк», то з урахуванням положень статті
88 Цивільного процесуального кодексу
України, відшкодування судового збору,
у разі відмови у позові не підлягають.

Керуючись ст.ст. 210, 389-7, 389-8, 389-10, 389-11 ЦПК
України, ст.ст. 2, 5, 6, 12, 56, 57 Закону
України «Про третейські суди», суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до ФОП ОСОБА_1, ОСОБА_2 про видачу
виконавчого листа на підставі рішення
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків від 29
серпня 2013 року у справі № 632/13 -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом пятнадцяти днів з дня її
постановлення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом пятнадцяти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя: