У Х В А Л А

Іменем України

08 квітня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска
В.В.

суддів - Кожух О.А., Кондора
Р.Ю.

при секретарі - Голінко А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 2 листопада 2012 року, -

в с т а н о в и л а :

1 листопада 2011 року ОСОБА_1 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення боргу.

Позивачка зазначала, що 11 квітня 2009
року відповідач ОСОБА_2 взяв у неї в
борг кошти в сумі 5000 Євро строком на три
місяці зі сплатою 7 % щомісячно за
користування коштами, про що надав
письмову розписку. У зазначений в
розписці строк відповідач не повернув
гроші, чим порушив умови договору. На
неодноразові звернення позивачки про
необхідність повернути гроші
відповідач ніяк не реагував, тому 14
червня 2011 року ОСОБА_1 направила на його
адресу вимогу про повернення боргу в
сумі 13700 Євро, що складається з
відсотків, індексу інфляції та 3 %
річних, та надала відповідачу строк для
добровільного виконання зобов'язання
до 30 червня 2011 року.

Оскільки в строк до 30 червня 2011 року
ОСОБА_2 суму боргу не повернув, просила
стягнути із нього на її користь суму
59125,00 грн., що складається із суми боргу
5000 Євро, що за курсом НБУ на дату подачу
позовної заяви (100 Євро = 1110,85 грн.)
становить суму 55000,00 грн., та 3 % річних
за порушення грошових зобов'язань в
сумі 4125,00 грн..

Заочним рішенням Ужгородського
міськрайонного суду від 2
листопада 2012 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
заборгованість у сумі 59125 грн. та судові
витрати в розмірі 730,00 грн. сплаченого
судового збору.

В апеляційній скарзі відповідача
порушується питання про скасування
рішення суду як незаконного та
необгрунтованого й ухвалення нового
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Межі доводів апеляційної скарги - судом
першої інстанції не досліджувалися
оригінали документів та не
перевірялися достовірність. Рішення
ухвалено у відсутності відповідача та
його представника на припущеннях, з
порушенням принципів змагальності
сторін. Суд взяв до уваги то факт, що ні
розписка, ні будь-який документ не
замінюють договору позики, а відтак
укладення договору, що підтверджується
лише розпискою, вважається
недодержанням вимог закону, що тягне за
собою визнання такого договору
недійсним. Ніяких коштів від позивачки
відповідач не отримував, договору
позики не укладав, отже ніякого боргу
не існує, а тому позовні вимоги до
задоволення не підлягають.

В запереченнях на апеляційну скаргу
позивачка ОСОБА_1 просить апеляційну
скаргу відхилити як безпідставну, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін як законне та обґрунтоване.
Вважає, що скаржник не надав жодних
доказів того, що у нього відсутній борг
перед нею, отже його твердження про
відсутність боргового зобов'язання є
спробою ввести суд в оману.

Сторони та представник позивача ОСОБА_3
в судове засідання не з'явились, про час
і місце розгляду справи повідомлені, що
вбачається рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення та довідки про доставку
SMS. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
справу розглянуто у відсутності
сторін.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи й обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що 11
квітня 2009 року ОСОБА_2 взяв в борг у
ОСОБА_1 суму коштів в розмірі 5000 Євро,
про що відповідач надав розписку, що
кошти ним отримано на строк три місяці
зі сплатою 7 % щомісяця за користування
такими.

Після закінчення строку користування
коштами, відповідач гроші не повернув,
і ніяк не реагував на неодноразові
звернення позивачки.

14 червня 2011 року позивачка ОСОБА_1
направила на адресу відповідача
ОСОБА_2 вимогу про повернення суми
боргу із врахуванням відсотків,
індексу інфляції та 3 % річних у
загальній сумі 13700 Євро з наданням
строку для добровільного виконання
зобов'язання до 30 червня 2011 року.

Зазначена вимога відповідачем
виконана не була.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, що посвідчує
передання позикодавцем визначеної
грошової суми або визначеної кількості
речей.

Як визначено ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі , якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його сторонами.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору і вимог
цього Кодексу, а також інших актів
цивільного законодавства.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, серед
іншого - сплата неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на отримання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо договором
не встановлено розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні
облікової ставки національного банку
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з врахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений1 договором. або законом.

Отже, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про задоволення
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Ухвала апеляційного суду
Закарпатської області від 27 вересня
2013 року про призначення почеркознавчої
експертизи, на вирішення якої було
поставлено питання чи виконано
рукописний текст та підпис у розписці
від 11 квітня 2009 року (а.с. 159) ОСОБА_2 чи
іншою особою, залишена експертною
установою без виконання в зв'язку з тим,
що станом на 7 березня 2014 року ОСОБА_2 не
оплатив рахунок № 02 від 8 січня 2014
року за виконання експертизи.

З огляду на викладене та на підставі ст.
308 ЦПК України апеляційну скаргу
відповідача слід відхилити як
необгрунтовану і залишити без змін
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 2 листопада
2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: