Справа №591/7084/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Грищенко Номер провадження
22-ц/788/949/14 Суддя-доповідач - Собина
Ольга. Іванівна. Категорія - 51
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

Головуючого - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А., Таран С. А.,

з участю секретаря судового засідання -
Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 14 березня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Сумської обласної державної
телерадіокомпанії, профспілкової
організації працівників Сумської
ОДТРК, третя особи: Державний комітет
телебачення і радіомовлення України,
Сумська обласна профспілкова
організація працівників культури,
Центральний комітет профспілки
працівників культури України про
визнання незаконним наказу про
звільнення, поновлення на роботі, зміну
формулювання причин та дати
звільнення, внесення змін в трудову
книжку, визнання дій незаконними,
визнання незаконними подання
адміністрації та протоколу засідання
профкому, стягнення невиплаченої суми
заробітної плати, матеріальної
допомоги на оздоровлення, середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Зарічного районного суду
м.Суми було часткового задоволено
позовні вимоги ОСОБА_2 та змінено в
наказі та трудовій книжці дату
звільнення позивачки з 01.07.2013 року на
02.07.2013 року та підставу звільнення - з п.
6 ст. 36 КЗпП України на ч. 1 п. 1 ст. 40 КЗпП
України. Стягнуто з Сумської обласної
державної телерадіокомпанії на
користь ОСОБА_2 не виплачену суму
заробітної плати за відпрацьований
робочий день 02.07.2013 року в сумі 124 гривні
80 коп., середній заробіток за час
затримки виплати заробітної плати
зв'язку з несвоєчасним розрахунком при
звільненні за період з 01.07.2013 р. по день
фактичного розрахунку 04.07.2013 року в
сумі 689 гривень 07 коп., без утримання з
цих сум прибуткового податку й інших
обов'язкових платежів та моральну
шкоду в розмірі 500 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_2 відмовлено у зв'язку з
необґрунтованістю.

Ухвалою Зарічного районного суду
м.Суми від 17 квітня 2014 року було
виправлено описку у вступній частині
рішення суду.

В апеляційній скарзі представник
позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись
на незаконність та необґрунтованість
ухваленого рішення, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
суд дійшов невірного висновку про те,
що відсутні підстави для задоволення
позовних вимог про визнання
незаконними дій адміністрації
Сумської ОДТРК щодо формування подання
голові профкому від 29.05.2013 року № 40/4-3,
визнання недійсним протоколу
засідання профкому Сумської ОДТРК від
03.06.2013 року стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні за весь період
прострочення по день постановлення
судового рішення та стягнення
матеріальної допомоги на оздоровлення,
а також стягнення моральної шкоди в
розмірі зазначеному в позові.

Заслухавши доводи представника
апелянта, заперечення представників
відповідача, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч.1 ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
встановлено факт порушення законних
трудових прав позивача з вини Сумської
ОДТРК, а тому необхідно внести зміни до
наказу та трудової книжки позивачки
щодо дати та підстав звільнення та
стягнути заробітну плату за
відпрацьований робочий день та
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні, а також
моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він відповідає обставинам
справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що
позивач з 17.06.2006 року працювала в
Сумській ОДТРК та з 01.10.2012 року обіймала
посаду головного редактора
телебачення, що підтверджується
записами в трудовій книжці. (т.1 а.с.21-23).

Згідно з наказом від 30.01.2013 року № 12
Державного комітету телебачення і
радіомовлення введено в дію рішення
колегії від 24.01.2013 року № 1/1 „Про заходи
з оптимізації діяльності та
забезпечення ефективної роботи
державних телерадіоорганізацій у 2013
році" (т.1 а.с.84). На виконання
вищезазначеного наказу та рішення
колегії наказом генерального
директора Сумської ОДТРК від 29.04.2013
року № 26-к було введено в дію з 01.07.2013 р.
новий штатний розпис та наказано
попередити працівників 30.04.2013 року на
засіданні комісії під розписку про
оптимізацію штатної структури,
скорочення посад, зміну умов праці, в
т.ч., зміну назв посад та структурних
підрозділів (Додаток №2) ( т.1 а.с.178).

Як вбачається зі штатного розпису, що
вводився в дію з 01.07.2013 року, на відміну
від штатного розпису, що діяв з 01.01.2013
року, в ньому відсутня посада головного
редактора ТВО телебачення, але
вводяться нові посада - директора та
заступника директора ТВО
„Телевізійних програм" (т.1 а.с.34-37).

30.04.2013 року ОСОБА_2 була попереджена про
наступне звільнення у зв'язку із
скороченням штатної посади за п. 1 ст. 40
КЗпП України з причин структурного та
економічного характеру з внесенням
змін до штатної структури ОДТРК.
Натомість їй пропонувалась посада
директора ТВО „Телевізійних програм",
що підтверджується письмовим
повідомленням № 28, з яким ОСОБА_2
ознайомлена під особистий підпис 30.04.2013
року (т.1 а.с.31).

В той же час, як вбачається з подання
Сумської ОДТРК голові профспілкового
комітету Сумської ОДТРК ОСОБА_4 від
29.05.2013 року, відповідно до наказу № 26-к
від 29.04.2013 року, скороченню підлягало
ряд посад. Замість того, з 01.07.2013 року в
штатному розписі будуть введені нові
посади, які адміністрація пропонує
працівникам, а саме: ОСОБА_2 - посада
заступника директора ТВО, але будь-яких
доказів на підтвердження того, що
позивачка була належним чином
повідомлена про запропоновану їй дану
посаду та надала згоду на її зайняття
відповідачем надано не було (т.1 а.с.41-45).

Згідно з протоколом засідання
профспілкового комітету Сумської
ОДТРК від 29.04.2013 року № 5 запрошених
працівників та членів профкому, серед
яких була і ОСОБА_2, було повідомлено
про наступне скорочення. Профком
погодив дане подання адміністрації. (
т.1 а.с.81).

На засіданні профспілкового комітету
Сумської обласної державної
телерадіокомпанії 03.06.2013 року було
прийняте рішення про погодження
подання адміністрації про скорочення
працівників та надання згоди на
звільнення за скороченням штату
відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України ряду
працівників і погоджене переведення
працівників на інші посади, в тому
числі і переведення ОСОБА_2 на посаду
заступника директора ТВО. Позивачка як
член профкому участі в даному
засіданні не приймала, що
підтверджується протоколом засідання
(т.1 а.с.82-83).

Також, місцевим судом вірно було
встановлено, що після введення в дію
нового штатного розпису з 01.07.2013 року
позивачка продовжувала працювати і
лише ввечері 02.07.2013 року після
отримання відомостей про те, що
адміністрація Сумської ОДТРК
відмовляється від переведення її на
посаду директора ТВО, вона написала
заяву датовану 27.06.2013 року, в якій
просила звільнити її із займаної
посади у зв'язку із скороченням штатної
посади та у зв'язку із відмовою від
продовження роботи зі зміною істотних
умов праці за ст. 36 п.6 КЗпП України з
01.07.2013 року ( т.1 а.с.33).

Згідно з наказом № 58-к 01.07.2013 року
ОСОБА_2 01.07.2013 року звільнена з посади
головного редактора телебачення за ст.
36 п. 6 КЗпП України у зв'язку з відмовою
від продовження роботи зі зміною
істотних умов праці, на підставі її
заяви. (т.1 а.с.33).

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються норами
законодавства про працю, а саме ст.ст.36
п.6 , 40 ч.1, 47, 116, 117, ч.2 ст.235 КЗпП України.

Оскільки ОСОБА_2 не бажає поновлюватися
на роботі в Сумській ОДТРК, рішення
місцевого суду в частині зміни
формулювання причин звільнення
сторонами не оскаржується, внесення
місцевим судом змін до наказу № 58-к від
01.07.2013 року щодо підстав та дати
звільнення достатньо поновило
порушені трудові права позивача, а тому
колегія суддів погоджується з
висновком місцевого суду про те, що
необхідності у визнанні спірного
наказу незаконним немає.

Також колегія суддів погоджується з
висновком місцевого суду і в частині
стягнення на користь позивачки
заробітку в розмірі 124 грн.80 коп. за
відпрацьований нею робочий день 02.07.2013
року, оскільки даний факт
підтверджується як письмовими
доказами по справі, так і поясненнями
свідка ОСОБА_6 та представниками
відповідача Петренко Р.П. та Четвертак
Л.В.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги в тій частині, що
датою звільнення позивачки з роботи
повинно бути 03.07.2013 року, оскільки саме
в цей день вона отримала наказ про
звільнення та трудову книжку. В той же
час, місцевим судом з достовірністю
встановлено факт роботи позивачки
02.07.2013 року, а 03.07.2013 року вона будь-яких
трудових обов'язків не виконувала, а
отримання в цей день нею трудової
книжки та наказу про звільнення не
свідчить про продовження трудових
відносин із відповідачем по справі,
тому судом першої інстанції
обґрунтовано відмовлено в задоволенні
її позовних вимог в цій частині.

Також колегія суддів погоджується і з
висновком суду щодо стягнення з
відповідача на користь позивачки
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні за період з
01.07.2013 року по 04.07.2013 року в сумі 689 грн. 07
коп., оскільки даний висновок судом
зроблений на підставі усіх досліджених
доказів по справі.

Не можна погодитись з доводами
апеляційної скарги щодо скасування
рішення місцевого суду в цій частині та
стягнення середнього заробітку за
увесь час затримки розрахунку при
звільненні по день постановлення
рішення місцевим судом, оскільки всі
суми, що належали позивачу від
відповідача при звільненні були нею
отримані 04.07.2013 року, факт її роботи
02.07.2013 року оспорювався відповідачем у
справі і був встановлений лише
рішенням суду, заробітна плата за цей
день не була нарахована підприємством,
а тому, колегія суддів погоджується з
висновками місцевого суду про те, що в
даному випадку відсутні підстави для
застосування ст. 117 КЗпП України.

Також колегія суддів погоджується і з
висновками місцевого суду щодо
відсутності підстав для задоволення
позовної вимоги про стягнення
матеріальної допомоги на оздоровлення,
оскільки відповідно до п. 6.11
Колективного договору така допомога
надається лише працівникам Сумської
ОДТРК, які проробили не менше 6 місяців
в цій установі та у разі наявності
коштів необхідних для виплати цієї
допомоги, а на час звільнення позивачки
з роботи адміністрацією рішення про
виплату працівникам такої
матеріальної допомоги не приймалось.

Колегія суддів погоджується і з
висновками місцевого суду щодо
безпідставності вимог позивача про
визнання подання недійсним, а дій
адміністрації щодо його формування
незаконними, а також про визнання
недійсним протоколу засідання
профкому Сумської ОДТРК від 03.06.2013 року
та незаконними - дій голови профкому
ОСОБА_4 щодо формування неправомірного
протоколу, оскільки обраний позивачем
спосіб захисту є неналежним способом
захисту прав, так як ці дії і
оспорювані документи не потягли для
позивача юридичних наслідків у виді
звільнення.

Також місцевим судом обґрунтовано на
підставі ст. 237-1 КЗпП України стягнуто з
відповідача на користь позивачки
моральна шкода в сумі 500 грн.00 коп.

Враховуючи те, що місцевим судом
встановлено факт порушення законних
трудових прав позивачки з вини
Сумської ОДТРК, з урахування усіх
наданих позивачкою доказів на
підтвердження ступеню заподіяної їй
моральної шкоди, розмір відшкодування
моральної шкоди, визначений судом,
узгоджується з обставинами справи, є
виваженим, справедливим та співмірним
зі ступенем моральних страждань,
заподіяних позивачу.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, яким у досить
повному обсязі з'ясовані права та
обов'язки сторін, обставини справи,
доводи сторін перевірені та їм дана
належна оцінка, порушень норм
матеріального та процесуального права,
які є обов'язковою підставою для
скасування чи зміни рішення не
встановлено, справа розглянута в межах
позовних вимог і на підставі наданих
сторонами доказів, тому апеляційний
суд приходить до висновку, що рішення
суду є законним і обґрунтованим, і його
слід залишити без змін

Керуючись ст.307, 308, ЦПК України,
апеляційний суд,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 14 березня 2014 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -