Провадження № 2/231/100/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
Жданівський міський суд Донецької
області

у складі:

головуючого судді: Шеїної Л.Д.

при
секретарі: Безкоровайній Н.А.,

за участю позивача ОСОБА_1, його
представників ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Жданівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто Просто»» про
захист прав споживачів, визнання
недійсними договорів та стягнення
грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до ТОВ «Авто Просто» про
визнання недійсним договору від 16
лютого 2010 року № 312363 з додатками до
нього, укладеного між ним - ОСОБА_1 та
ТОВ «Авто Просто», визнання недійсним
договору застави від 20 липня 2010 року,
укладеного між ним - ОСОБА_1 та ТОВ «Авто
Просто», визнання недійсним договору
поруки від 09 липня 2010 року укладеного
між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ТОВ «Авто Просто»,
стягнення з ТОВ «Авто Просто» на його
користь за договором від 16 лютого 2010
року № 312363 суму в розмірі 251.552,07 грн.

В обґрунтування свого позову позивач
ОСОБА_1 посилається на те, що 16 лютого
2010 року він уклав з ТОВ «Авто Просто»
договір № 312363 про надання послуг
системи АвтоТак з метою отримання
автомобіля. Пізніше він з'ясував, що
предметом договору є надання йому
послуг з адміністрування системи за
програмою «АвтоТак» з метою придбання
автомобіля в групі. Перед укладенням
договору він, на вимогу
продавця-консультанта ОСОБА_6, сплатив
на користь ТОВ «Авто Просто» вступний
внесок у розмірі 7721,57 грн., після чого
він також підписав декілька додатків
до договору. Згідно з додатком № 1 до
договору № 312363 він повинен був
отримати автомобіль марки «Chevrolet Captiva»
вартістю 214488 грн., але на сьогоднішній
день йому так і не надали автомобіль
марки «Chevrolet Captiva» згідно з договором,
навпаки, ТОВ «Авто Просто» вимагало,
щоб він продовжував здійснювати
платежі на користь товариства в
розмірі сум, зазначених у додатку № 1 до
оспорюваного договору. Загальна сума
сплачених ним грошових коштів на
користь відповідача складає 251.552,07 грн.

Позивач вважає, що під час укладення
угоди був введений в оману
представником відповідача щодо
предмету самого договору.

Представник відповідача переконав
його, що він укладає кредитний договір,
та що він отримає автомобіль на дуже
вигідних умовах протягом декількох
днів. Договір не містить строків або
термінів отримання автомобіля, не
передбачає будь-якої відповідальності
ТОВ «Авто Просто» за невиконання умов
договору та будь-яких гарантій
отримання учасником автомобіля навіть
у разі повної оплати його вартості.

Тому вважає, що сплачував гроші не за
сам товар, а за можливість одержання
права на отримання автомобіля, ТОВ
«Авто Просто» без залучення власних
коштів формувало групи учасників, за
рахунок коштів яких здійснювалась
передача права на купівлю автомобіля
одному з учасників групи, що є
компенсацією за рахунок коштів інших
учасників групи, залучених до умов
діяльності програми «Авто Так».

Вважає, що між ним та відповідачем
укладено договір про надання послуг,
який ввів його в оману як споживача,
оскільки дії ТОВ «Авто Просто» є
недобросовісними та містять ознаки
пірамідальної схеми.

Вважає, що ТОВ «Авто Просто» на час
укладання з ним угоди № 312363 від 16.02.2010
року здійснювало нечесну
підприємницьку практику, оскільки
фонди групи з придбання товару
формуються за рахунок внесків інших
клієнтів системи без залучення коштів
товариства, а розподіл коштів фонду
групи між клієнтами є реалізацією
діяльності пірамідальної схеми.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1,
його представники ОСОБА_2, ОСОБА_3, які
діють на підставі довіреності, яка
посвідчена державним нотаріусом
Жданівської державної нотаріальної
контори 13.01.2014 року та зареєстровано у
реєстрі за №124, позов підтримали, в
його обґрунтування послалися на ті ж
підстави, додавши під час судового
засідання, що договір між ОСОБА_1 та ТОВ
«Авто Просто» укладено в іноземній
валюті, що є додатковою підставою для
його визнання недійсним, і просили суд
його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
прибув, будучи належним чином
сповіщеним про день та час розгляду
справі в суду (а.с. 133).

В спрямованих до суду письмових
поясненнях ( а.с. 46-52 ), проти позову
заперечував, посилаючись на те, що не
згодний з твердженням позивача про
введення його в оману, оскільки
позивачем укладена угода була
підписана, що є свідченням факту
ознайомлення, розуміння та згоди з
усіма визначеннями, умовами та змістом
угоди та додатків до неї. Угода містить
детальний опис послуг, щоб виключити
необхідність їх усного тлумачення та
уникнення непорозумінь між сторонами з
приводу трактування умов угоди.

Відповідно до п. 13.8 додатку № 2 до угоди
учаснику надано право протягом 7 днів
від дати підписання виявити бажання
розірвати угоду та відмовитися від
подальшої участі в системі АвтоТак, з
поверненням внесених ним коштів, що дає
змогу учаснику протягом 7 днів
додатково детально ознайомитися з
угодою.

Укладена між сторонами угода не є
кредитним договором, предметом угоди є
надання учаснику послуг системи
АвтоТак, спрямованих на придбання
автомобіля.

Після отримання права на отримання
автомобіля марки «Chevrolet Captiva» позивач
відповідно до п. 7.1 ст. 7 Додатку № 2
звернувся до ТОВ «Авто Так» з заявою
про надання автомобіля «KIA Sorento», який і
був йому наданий.

Позивач вже отримав автомобіль.

Відповідач вважає безпідставними
твердження позивача про відсутність
будь-якої відповідальності ТОВ «Авто
Просто» за угодою та про утворення ним
пірамідальної схеми, а тому є
безпідставними вимоги позивача щодо
стягнення з ТОВ «Авто Просто» 251.552,07
грн.

3 особи без самостійних вимог щодо
предмету спору на стороні позивача
ОСОБА_5, ОСОБА_4, в судове засідання не
прибули, будучи належним чином
повідомленими про день та час розгляду
справи, спрямували до суду заяви щодо
розгляду справи в їх відсутність (а.с.
130-132, 134-135).

Суд, вислухавши пояснення позивача та
його представників, вивчивши матеріали
справи, встановив наступні фактичні
обставини та відповідні до них
правовідносини щодо надання
фінансових послуг з адміністрування
фінансових активів для придбання
товарів у групах.

Судом встановлено, що 16 лютого 2010 року
між сторонами була укладена Угода №
312363, відповідно до ст. 1 якої предметом
Угоди є надання учаснику послуг
системи АвтоТак, спрямованих на
придбання автомобіля ( а.с. 7-14 ).

Відповідно до ст. 2 Угоди ТОВ "Авто
Просто" є товариством, що надає послуги,
предметом яких є придбання автомобілів
учасниками через систему придбання в
групах АвтоТак. Авто Просто гарантує
надання кожному учаснику права на
отримання автомобіля за умови
виконання ним усіх зобов'язань,
передбачених Угодою ( а.с. 7 ).

Статтею 3 Угоди передбачено, що ТОВ
"Авто Просто" зобов'язується
забезпечити отримання учасником
автомобіля згідно з умовами Угоди ( а.с.7
).

В статті 10 Угоди зазначено, що її
підписання та підписання додатків до
неї є свідченням факту ознайомлення,
розуміння сторонами та згоди сторін з
усіма визначеннями, умовами та змістом
Угоди та додатків до неї, Угода
підписана сторонами, в тому числі і
ОСОБА_1 ( а.с.7 ).

ОСОБА_1 при укладанні Угоди заявив, що
отримав усі коректно викладені
пояснення від представника «Авто
Просто», уважно прочитав та зрозумів
угоду. Угода підписана власноруч
ОСОБА_1, який, до того ж заявив, що не
хворіє на захворювання, які можуть
становити загрозу для його здоров'я і
життя (а.с.7 ).

Додатком № 1 до Угоди № 312363 передбачено
марку та модель автомобіля «Chevrolet Captiva»,
вступний внесок в сумі 7721,57 грн.,
щомісячний цілий чистий внесок в % - 0,8333,
щомісячний внесок в оплату послуг у % +
ПДВ - 0,38, щомісячний внесок в оплату
страхового платежу у % - 0,065, плата за
отримання автомобіля у % + ПДВ - 3.00.
Додаток підписаний сторонами (а.с. 8).

Відповідно до ст. 8.2 додатку № 2 до Угоди
поняття "право на отримання автомобіля"
означає право учасника одержати власне
автомобіль та обов'язок товариства
передати автомобіль у зазначений
термін, якщо учасник на момент
фактичної передачі автомобіля належно
виконує свої зобов'язання. Водночас ТОВ
"АВТО ПРОСТО" зобов'язане надіслати
постачальнику замовлення на передачу
автомобіля учаснику протягом 5 робочих
днів після того, як учасник, у якого
виникло право на одержання автомобіля,
здійснить відповідні платежі ( а.с. 10 ).

Відповідно до Угоди між ТОВ "АВТО
ПРОСТО" та виробником (дистриб'ютором
чи імпортером) останній протягом 30
календарних днів з дня отримання
замовлення зобов'язаний передати
автомобіль учаснику, який одержав
право на отримання автомобіля (п. 8.1
додатку № 2) ( а.с. 10 ).

Відповідно до розд. 1 Визначення
термінів додатку № 2 до Угоди "Цілий
Чистий внесок - це частина щомісячного
повного внеску, який використовується
для оплати Автомобіля. Половинний
Чистий внесок - це половина Цілого
чистого внеску". Поточна ціна
Автомобіля, це ціна автомобіля, яка
встановлюється виробником (імпортером,
дистриб'ютором) в останній робочий день
кожного місяця та основою для
розрахунку розміру складових Повних
внесків та інших платежів,
передбачених угодою ( а.с. 9 ).

Згідно з п. 2.6 ст. 2 додатку № 2 до Угоди
Чисті внески, сплачені учасником у
встановлені строки та відповідно до
поточної ціни автомобіля, дійсної на
момент сплати, зараховуються як
відсоток від вартості автомобіля, що у
свою чергу є оплатою за товар -
автомобіль. (а.с.9-11).

Додатком № 3 до угоди № 312363
передбачено, що на момент підписання
цього додатку сума зобов'язань по
сплаті учасника системи за угодою
становить 354934,03 грн., учасник системи
сплатив внески в сумі 71126,83 грн.
Заборгованість учасника системи на
момент підписання додатку становить
283807,20 грн. і ця заборгованість має бути
погашеною в повному обсязі згідно з
графіком внесків. Згідно з ст. 2 додатку
№ 2 до угоди сума заборгованості може
бути змінена у разі зміни ціни
автомобіля. Термін дії угоди до 29.02.2020 р.
(а.с.12).

09 липня 2010 року позивач звернувся до
адміністрації ТОВ «Авто Просто» з
проханням, оскільки на Асигнаційному
акті від 29.06.2010 року йому було надано
право на отримання автомобіля марки
Captiva базової моделі, у відповідності до
статті "Вибір моделі» Додатку № 2 до
угоди, просив надати йому автомобіль
марки та моделі KIA SORENTO, колір синій,
номер кузова НОМЕР_1 (а.с.66 ) та заявою
про надання йому цього автомобіля, в
якій був попереджений про розмір та
термін сплати квітанції на доплату за
автомобіль та заявив, не пред'являтиме
претензій до ТОВ «АВТОПРОСТО» щодо
термінів надання вищезазначеного
автомобіля (а.с. 66 ).

Нотаріально посвідченим Договором
застави від 20 липня 2010 року, позивач
(заставодавець) для забезпечення своїх
зобов'язань передбачених Угодою № 312363
від 12.02.2010 року та її додатків передав
відповідачу (заставодержателю) в
заставу автомобіль KIA SORENTO KU 811C,
державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 5).

Нотаріально посвідченим Договором
поруки від 09 липня 2010 року ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 (співпоручителі) зобов'язалися
відповідати перед ТОВ «Авто Просто»
(кредитор) в повному обсязі за
виконання ОСОБА_1 (боржником)
зобов'язань, що виникають з Угоди.
Позивач не є стороною договору поруки
(а.с.6).

Відповідно до наданих позивачем
платіжних квитанцій ним на користь
відповідача сплачено грошову суму в
розмірі 251.552,07 грн. (а.с.15-29).

За вимогами ст. 627 ЦК України, сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. У договорах за участю
фізичної особи - споживача
враховуються вимоги законодавства про
захист прав споживачів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Частиною 1 статті 203 ЦК України
встановлено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу , іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.228 ЦК України
правочин вважається таким , що порушує
публічний порядок, якщо він
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України
обман має місце, якщо сторона
заперечує наявність обставин, які
можуть перешкодити вчиненню правочину,
або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до положень, закріплених у
ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про
захист прав споживачів", забороняється
здійснення нечесної підприємницької
практики. Нечесна підприємницька
практика включає в себе будь-яку
діяльність (дії або бездіяльність), що
вводить споживача в оману або є
агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7
ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як
такі, що вводять в оману, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України
"Про фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг" під поняттям
"фінансова послуга" розуміється
операція з фінансовими активами, що
здійснюється в інтересах третіх осіб
за власний рахунок чи за рахунок цих
осіб, а у випадках, передбачених
законодавством, - і за рахунок
залучених від інших осіб фінансових
активів, з метою отримання прибутку або
збереження реальної вартості
фінансових активів.

Законом України від 2 червня 2011 року №
3462-ІV "Про внесення змін до деяких
законів України щодо регулювання
ринків фінансових послуг" (введено в
дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч.
1 ст. 4 Закону України "Про фінансові
послуги та регулювання ринків
фінансових послуг" та доповнено п. 111,
відповідно до якого до фінансових
послуг віднесено послуги з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах.

Тому, розглянувши вимоги позивача про
визнання недійсним договору від 16
лютого 2010 року № 312363 з додатками до
нього, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ
«Авто Просто», та стягнення з ТОВ «Авто
Просто» на користь ОСОБА_1 за договором
від 16 лютого 2010 року № 312363 суму в
розмірі 251.552,07 грн., суд дійшов до
висновку що вони не підлягають
задоволенню, оскільки доводи позивача
не знайшли свого підтвердження під час
судового розгляду та спростовані
відповідачем.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України
обман має місце, якщо сторона
заперечує наявність обставин, які
можуть перешкодити вчиненню правочину,
або якщо вона замовчує їх існування.

З матеріалів справи вбачається, що під
час укладення Угоди позивач отримав
примірник Угоди та додатки до неї, які
містять опис послуг ТОВ "АВТО ПРОСТО".

Підписані позивачем Угода № 312363 та
додатки до неї містять чітке
викладення всіх суттєвих умов,
оспорювана Угода та додатки до неї не
містять будь-яких положень, які б могли
би ввести в оману позивача та привести
його до висновків, що він укладає
кредитний договір. Жодних згадувань
про кредитний договір оспорювана угода
та додатки до неї не містять.

Згідно з п. 13.8 ст. 13 додатку № 2 до Угоди
учаснику надається 7 днів для того, щоб
він міг детально ознайомитися з Угодою
та прийняти її чи відмовитись від
участі в системі "АвтоТак". При цьому в
разі розірвання Угоди протягом семи
днів з дати її підписання учаснику
повертається сума всіх коштів,
внесених ним на рахунок ТОВ "АВТО
ПРОСТО". Для цього необхідно письмово
повідомити ТОВ "АВТО ПРОСТО" про
розірвання Угоди. Однак, як встановлено
судом, позивач із заявою про розірвання
Угоди в семиденний термін до ТОВ "АВТО
ПРОСТО" не звертався, що свідчить про
його розуміння та згоду з усіма умовами
Угоди.

Позивач за умовами угоди,
безпосередньо звернувся до ТОВ «Авто
Просто» з проханням про вибір іншого,
ніж вказано в угоді автомобіля KIA SORENTO,
колір синій, номер кузова НОМЕР_1, який і
був ним отриманий.

Що стосується доводів позивача не
добросовісність дій ТОВ «Авто Просто»,
які на його думку, містять ознаки
пірамідальної схеми та нечесну
підприємницьку практику відповідача,
суд вважає, що вони підлягають
відхиленню, оскільки предметом Угоди,
що уклали сторони, в рамках
функціонування системи придбання
автомобілів у групах "АвтоТак", є
надання учаснику програми
адміністративних послуг, у тому числі
фінансового характеру, з метою
придбання ним автомобіля.

«Пірамідальна схема» у розумінні п.7
ч.3 ст. 19 Закону України «Про захист прав
споживачів» має такі обов*язкові
ознаки: а) здійснення плати за
можливість одержання учасником
компенсації; б) компенсація надається
за рахунок залучення учасником інших
споживачів схеми; в) відсутність
продажу або споживання товару.
Утворення та експлуатація
пірамідальних схем забороняється як
нечесна підприємницька практика, а
правочин, здійснений з використанням
такої практики є недійсним. Водночас
придбання товарів у групах передбачає
надання споживчого товару в обмін на
внесення ним коштів і за умови
отримання ним коштів і за умови
отримання відповідного дозволу з
легітимною підприємницькою
діяльністю.

Укладений сторонами правочин
передбачає одержання споживачем
необхідного йому товару, визначає
умови (схему фінансування тощо), за яких
такий товар може бути одержаний (у тому
числі закріплює відповідні права та
обов'язки сторін), і такий правочин не
підпадає під визначення "пірамідальної
схеми", відповідно до вимог п. 7 ч. 3 ст. 19
Закону України «Про захист прав
споживачів».

Відповідно до статті 10 Угоди (а.с.7),
підписання цієї Угоди та Додатків до
неї є свідченням факту ознайомлення,
розуміння Сторонами та згоди Сторін з
усіма визначеннями, умовами та змістом
Угоди та Додатків до неї.

Така правова позиція визначена
Верховним Судом України у постанові
від 11 вересня 2013 року під час перегляду
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ по цивільній справі
№ 5-35121 СВ 12 від 28 листопада 2012 року за
позовом ОСОБИ 3 до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про
визнання угоди недійсною,
відшкодування майнової та моральної
шкоди ( а.с 55-66).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК
України рішення Верховного Суду
України , прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом ( сулами )
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов*язковим для
всіх суб*єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Суди зобов*язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове
зобов'язання має бути виконане у
гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Використання іноземної валюти, а також
платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом.

В судовому засіданні позивач зазначив,
що платежі здійснював в установах
банку у грошовій одиниці - гривні.
Пояснення позивача підтверджуються
відповідними платіжними документами
(а.с. 15-29), змістом додатків (а.с. 8, 12).

Крім того, використання у зобов'язанні
грошового еквіваленту у іноземній
валюті, законодавець не визначає, як
самостійну підставу для визнання
правочину недійсним.

Тому суд не приймає до уваги і
посилання позивача щодо використання у
зобов'язанні іноземної валюти, як на
підставу для визнання угоди № 312 363 від
16 лютого 2010 року недійсною.

Розглянувши вимоги позивача про
визнання недійсним договору застави
від 20 липня 2010 року, укладеного між ним
ОСОБА_1 та ТОВ «АвтоПросто», про
визнання недійсним договору поруки від
09 липня 2010 року, укладеного між ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ТОВ «АвтоПросто», суд
зазначає, що, у відповідності до ч. 2 ст.
548 ЦК України, виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Недійсне зобов'язання не підлягає
забезпеченню. Недійсність основного
зобов'язання (вимоги) спричиняє
недійсність правочину щодо його
забезпечення, якщо інше не встановлено
цим Кодексом.

Суд, розглянувши позов ОСОБА_1 щодо
визнання недійсним договору № 312363 від
16.02.2010 року, відмовив йому в задоволенні
позову в цій частині.

Отже, відсутні правові підстави і для
визнання недійсним договору застави
від 20.07.2010 року, укладеного між ОСОБА_1
та ТОВ «АвтоПросто» визнання недійсним
договору поруки від 09.07.2010 року
укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ
«АвтоПросто».

Крім того, слід зазначити, що
оспорюванний ОСОБА_1 договір застави
від 20.07.2010 року (а.с. 5) відповідає
вимогам параграфу 6 глави 49 ЦК України.
Відповідно до п. 6.1 договору сторони
підписали його при повному розумінні
умов договору, підписання договору
відповідає дійсним намірам сторін.
Договір підписаний в присутності
нотаріуса, який перевірив дієздатність
сторін та посвідчив договір належним
чином.

Суд також зазначає, що позивач ОСОБА_1
не є стороною за договором поруки, не
навів підстав за яких оспорюваний
договір порушив його права та інтереси.
Сторони за договором поруки ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до суду з самостійними вимогами
про визнання недійсним договору поруки
від 09.07.2010 року (а.с. 6) не зверталися, а
сам позивач не уповноважений діяти в
інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Суд на підставі ст. 11 ЦПК України
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.1 ст.. 60 кожна сторона
зобов*язана довести ті обставини
справи, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено порушення
відповідачем вимог Закону України»Про
захист прав споживачів» під час
укладення Договору про надання послуг
з адміністрування фінансових активів
для придбання автомобілів, а відтак не
має підстав для застосування
наслідків, які передбачені у статтях
203,228 ЦК України до даних правовідносин.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 6, 10, 11, 60, 212 - 215, 218, 360-7 ЦПК України, на
підставі ст.ст. 203, 215, 230, 627 ЦК України,
ч.1,3,6 ст.19 Закону України «Про захист
прав споживачів», ч.5 ст. 1 Закону
України "Про фінансові послуги та
регулювання ринків фінансових послуг",

ВИРІШИВ:

в задоволені позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто Просто» про
захист прав споживачів, визнання
недійсними договорів та стягнення
грошових коштів, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подаються до
Апеляційного суду Донецької області
через Жданівський міський суд.

Суддя:
Л.Д. Шеїна