Справа № 1224/673/12
Провадження № 22ц/782/1686/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі :

головуючого: Заіки В.В.

суддів: Медведєва
А.М., Дмитрієвої Л.Д.

при секретарі :
Івасенко І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 -
представника відповідача ОСОБА_2 на
рішення Рубіжанського міського суду
Луганської області від 18 березня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки та стягнення процентів
від суми боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним
позовом, в обґрунтування якого
послався, що 31 липня 2009 року між ним та
ОСОБА_2 було укладено договір займу
відповідно до якого він передав
останньому грошові кошти в сумі 333596
грн., що на день укладення договору
складало 43335 доларів США, з кінцевим
терміном повернення до 02 січня 2010 року.
Даний договір був посвідчений
нотаріусом, та згідно його умов
повернення боргу буде проводиться
частинами : до 30 серпня 2009 року - 80796 грн.,
до 14 жовтня 2009 р.- 86400 грн., до 02 січня 2010
р,- 166400 грн. Крім того, для забезпечення
зобов'язань по договору позики, сторони
уклали договір іпотеки, відповідно до
якого предметом іпотеки стала квартира
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на
підставі договору дарування. В п.6
договору іпотеки зазначено ,що ця
квартира не знаходиться в спорі і під
арештом не перебуває. Прав щодо неї у
третіх осіб, крім зареєстрованого
обтяження, а також малолітніх і
невпонолітніх осіб , які б мали право
користування квартирою, немає. Предмет
іпотеки оцінений в 344000 грн. Також
позивач вказує, що 01.09.2009 року він
отримав від ОСОБА_2 80796 грн., та на
подальші його звернення до відповідача
з вимогами про повернення боргу
відповіді він не отримав, а тому сума
боргу на цей день складає 252800 грн. Крім
того, оскільки строком виконання
зобов'язання є 02 січня 2010 року,
відповідач повинен виплатити йому 19592
грн., з урахування вимог ч. 2 ст. 625 ЦК
України. У зв'язку з вказаним позивач
просить суд звернути стягнення на
предмет іпотеки, а саме квартиру
АДРЕСА_1, стягнути з відповідача на його
користь 19592 грн. - 3 % річних від
простроченої суми боргу, та судові
витрати.

Рішенням Рубіжанського міського суду
Луганської області від 18 березня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та стягнення процентів від
суми боргу задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки,
а саме: квартиру АДРЕСА_1 відповідно до
договору іпотеки, укладеного між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 31 липня 2009 року. В
задоволенні інших вимог відмовлено за
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 -
представник відповідача ОСОБА_2
просить рішення суду першої інстанції
скасувати, посилаючись на неповне
зясування судом обставин, що мають
значення для справи, та постановити
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 повністю
відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
осіб які беруть участь у справі,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
31.07.2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було
укладено договір позики, відповідно до
якого ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 грошові
кошти в сумі 333596 грн., що еквівалентно
43335 доларів США, крім того сторони
домовились, що повернення грошей
позичальником буде здійснюватися по
частинам. До 30 серпня 2009 року
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві грошові кошти у сумі 80796
грн., до 14 жовтня 2009 року-86400 грн., до 2
січня 2010 року -166400 грн.(а.с.8).

Також в забезпечення виконання
зобов'язання по вказаному договору
позики 31.07.2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
було укладено договір іпотеки,
предметом якої є квартира АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_2 на підставі договору
дарування, посвідченого приватним
нотаріусом Рубіжанського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 10 грудня
2001 року № 5941 (а.с.4,5).

Відповідно до п. 5 договору іпотеки
сторони оцінили предмет іпотеки в 344000
грн.

Відповідно до п.6 договору іпотеки
вказана квартира на момент підписання
цього договору нікому не відсужена
будь-яким способом, в податковій
заставі не знаходиться, в спорі і під
арештом не перебуває, прав щодо неї у
третіх осіб (крім зареєстрованого
обтяження), а також малолітніх та
неповнолітніх осіб, які б мали право
користування квартирою, немає.

Відповідно до п.16 договору іпотеки,
право вибору способу звернення
стягнення на предмет іпотеки належить
іпотекодержателю, який зобов'язаний
направити іпотекодавцю, якщо він не
виконує умов основного договору,
повідомлення про намір звернути
стягнення на предмет іпотеки з
указанням обраного способу звернення
стягнення.

Відповідно до п.19 договору іпотеки, у
разі часткового виконання основного
договору іпотека зберігається у
повному обсязі, якщо сторони не
домовляться про інше.

Відповідно до п. 15 сторони домовились
про способи звернення стягнення на
предмет іпотеки, зазначивши, що в разі
невиконання іпотекодавцем умов
основного договору, звернення
стягнення на предмет іпотеки може бути
здійснено також за рішенням суду.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
іпотеку» іпотека визначається
відповідно до визначення застави в ст.
572 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із ч. 3 ст. 33 Закону України «По
іпотеку» звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішенням суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави
кредитор (заставодержатель) має право у
разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч.1 ст. 574 ЦК України
застава виникає на підставі договору,
закону або рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України у
разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Згідно ст. 590 ЦК України звернення
стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, коли зобов'язання не
буде виконано у встановлений строк
(термін), якщо інше не встановлено
договором або законом. У разі
часткового виконання боржником
зобов'язання, забезпеченого заставою,
право звернення на предмет застави
зберігається в первісному обсязі.

Відповідно до розписки від 01.09.2009 року
позивач ОСОБА_3 отримав від відповідача
ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 80796 грн. по
договору позики від 31.07.2009 року (а.с.9).

Відповідно до довідки про реєстрацію
від 14.08.2012 року в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані відповідач, його дружина
та син. (а.с.69)

Відповідно до інформаційної довідки
відповідач немає іншої власності, крім
вищевказаної квартири (а.с. 93 ).

Відповідно до договору позики грошових
коштів від 31 липня 2009 року на
підтвердження отримання всієї суми
грошей згідно цього договору
Позикодавець зобов'язується надати
Позичальнику нотаріально засвідчену
заяву, а на підтвердження отримання
частки грошей - зобов'язується надавати
письмове підтвердження.

Таким чином за угодою сторін
зобов'язання вважається виконаним,
якщо вказані обставини підтверджують
вчинення сторонами дій, що
посвідчуються нотаріально, а тому
відповідачем не надано належних
доказів щодо виконання зобов'язання.

З урахуванням вказаного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог в частині
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Однак на виконання зобов'язання суд
звернув стягнення на предмет іпотеки, а
саме: квартиру АДРЕСА_1, при цьому не
визначив розмір зобов'язання, на
виконання якого звернув стягнення на
майно, а тому судова колегія вважає
необхідним змінити рішення, виклавши в
резолютивній частині розмір
зобов'язання, що підлягає виконанню.

З доказів, що містяться в матеріалах
справи вбачається, що ОСОБА_2 частково
сплачено борг у сумі 80796 грн. Залишок
невиконаного зобов'язання складає 252800
грн.

Таким чином колегія суддів вважає
за можливе апеляційну скаргу
задовольнити частково, а рішення суду
змінити.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст. ст. 303, 307, 309, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
представника відповідача ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Рубіжанського міського
суду Луганської області від 18 березня
2013 року змінити.

Викласти резолютивну частину
рішення в такій редакції : забезпечити
виконання невиконаної частини
зобов'язання, що виникло у ОСОБА_3 на
підставі договору позики, укладеного 31
липня 2009 року ним з ОСОБА_2 на суму 252 800
грн., шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки, а саме: квартири
АДРЕСА_1, відповідно до договору
іпотеки, укладеного між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 31 липня 2009 року.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності негайно але може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :