АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва у складі:
головуючого судді: Мазурик О.Ф.,
суддів: Прокопчук Н.О.,
при секретарі: Калініній Я.М.,
розглянувши апеляційну скаргу
Мілявського Євгена Вікторовича, який
діє в інтересах Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Заріччя Урлівська, 34-А»,
на рішення Дарницького районного суду
м. Києва від 28 січня 2014 року
у цивільній справі за позовом
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Заріччя
Урлівська, 34-А» до ОСОБА_2, Дочірнього
підприємства «ЕКОС» публічного
акціонерного товариства «Холдінгова
компанія «Київміськбуд», Публічного
акціонерного товариства «Холдінгова
компанія «Київміськбуд» про визнання
свідоцтва недійсним та визнання права
управління майном, -
В липні 2013 року позивач - Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Заріччя Урлівська, 34-А» (далі -
ОСББ «Заріччя Урлівська, 34-А»)
звернувся до Дарницького районного
суду м. Києва з позовом, уточненим в
подальшому, до ОСОБА_2, Дочірнього
підприємства «ЕКОС» публічного
акціонерного товариства «Холдінгова
компанія «Київміськбуд» (далі - ДП
«ЕКОС» ПАТ «ХК «Київміськбуд»),
Публічного акціонерного товариства
«Холдінгова компанія «Київміськбуд»
(далі - ПАТ «ХК «Київміськбуд») та
просив визнати недійсним свідоцтво про
право власності від 03.06.2013 серія САЕ №
938641 видане ПАТ «ХК
«Київміськбуд» та визнати за позивачем
право управління квартирою АДРЕСА_1
протягом часу перебування будинку на
балансі ОСББ «Заріччя Урлівська, 34-А».
В обґрунтування позову зазначив, що
ПАТ «ХК «Київміськбуд» неправомірно
отримало свідоцтво про право власності
на спірну квартиру, оскільки така
квартира мала б бути передана до
Головного управління житлового
забезпечення як службове житло, чим
порушив право позивача на управління
Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 28 січня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, позивач через свого представника
Мілявського Є.В. звернувся до суду з
апеляційною скаргою, посилаючись на те,
що рішення ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
без повного з'ясування обставин, що
мають значення для справи та належної
оцінки доказів, що містяться в
матеріалах справи, а обставини, які суд
вважав встановленими недоведені.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначив, що ухвалюючи рішення судом
першої інстанції неправильно
застосовано норми матеріального права,
зокрема положення ч. 7 ст. 40 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», ст.ст. 4, 11
Закону України «Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку», ст.ст. 331, 382, 876 ЦК України, у
зв'язку з чим дійшов помилкового
висновку про правомірність отримання
ПАТ «ХК «Київміськбуд» свідоцтва про
право власності на спірну квартиру та
відсутність порушеного права позивача
щодо управління спірним майном.

Також вважав неправильними висновки
суду, що позовні вимоги про визнання
свідоцтва про право власності
недійсним не відповідають способу
захисту права, встановленого ст. 16 ЦК
України.

Посилаючись на те, що рішення не
відповідає вимогам щодо його
законності та обґрунтованості, просив
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 28 січня 2014 року скасувати та
ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «ХК
«Київміськбуд» - Книш М.Б. в судовому
засіданні проти апеляційної скарги
заперечувала та просила відмовити в її
задоволенні, посилаючись на те, що
рішення суду є законним та
обґрунтованим.

Позивач належним чином повідомлений
про час та місце розгляду справи, в
судове засідання свого представника не
направив. Представник позивача
Мілявський Є.В. надіслав на адресу суду
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку з його відрядженням.
Оскільки до клопотання про відкладення
розгляду справи не долучено документ
на підтвердження поважної причини,
колегія суддів визнає вказану
представником позивача причину неявки
в судове засідання неповажною.

Відповідачі ОСОБА_2 та ДП «ЕКОС» ПАТ «ХК
«Київміськбуд», які відповідно до ст. 74
ЦПК України належним чином
повідомлялись про час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явилися, причини неявки суду не
повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника позивача, відповідача
ОСОБА_2 та представника відповідача
ДП «ЕКОС» ПАТ «ХК
«Київміськбуд».

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача
ПАТ «ХК «Київміськбуд» - Книш М.Б.,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, що заявлялись у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку»
балансоутримувач забезпечує
управління житловим комплексом.

З матеріалів справи вбачається, що на
балансі ОСББ «Заріччя Урлівська, 34-А»
знаходиться будинок АДРЕСА_2, в якому
розташована квартира АДРЕСА_1, що
належить ПАТ «ХК «Київміськбуд» на
праві власності.

Звертаючись до суду з позовом, позивач
посилався на те, що у зв'язку з
неправомірним отриманням ПАТ «ХК
«Київміськбуд» свідоцтва про право
власності на квартиру АДРЕСА_1,
останнім порушено право ОСББ «Заріччя
Урлівська, 34-А» як балансоутримувача
будинку на управління даною квартирою.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не доведено
порушення відповідачами прав ОСББ
«Заріччя Урлівська, 34-А» щодо
управління спірною квартирою.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду зроблений на підставі
повного та об'єктивного дослідження
наданих сторонами доказів та в повній
мірі відповідає вимогам закону з
огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» (далі -
Закон) визначено, що управитель - це
юридична особа, яка здійснює
управління неподільним та загальним
майном житлового комплексу за
дорученням власника (власників) майна і
забезпечує його належну експлуатацію.

Управління неподільним майном та
загальним майном житлового комплексу
здійснює управитель шляхом належної
експлуатації житлового комплексу та
забезпечення відповідних умов
користування власним, неподільним та
загальним майном власників;
накопичення необхідних коштів на
проведення поточних та капітальних
ремонтів відповідно до законодавства;
отримання відшкодування від винної
особи за збитки, заподіяні майну, яке
перебуває у нього на балансі, або
своєчасного звернення до суду щодо
відшкодування збитків у примусовому
порядку (ч. 1 ст. 12 Закону).

Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 4 Закону
основна діяльність об'єднання полягає
у здійсненні функцій, що забезпечують
реалізацію прав власників приміщень на
володіння та користування спільним
майном членів об'єднання, належне
утримання будинку та прибудинкової
території, сприяння членам об'єднання в
отриманні житлово-комунальних послуг
та інших послуг належної якості за
обґрунтованими цінами та виконання
ними своїх зобов'язань, пов'язаних з
діяльністю об'єднання.

Об'єднання може здійснювати
господарську діяльність для
забезпечення власних потреб
безпосереднього або шляхом укладення
договорів з фізичними чи юридичними
особами.

Органами управління об'єднання є
загальні збори його членів, правління,
ревізійна комісія об'єднання. Збори
представників не можуть вирішувати
питання, які стосуються майнових прав
членів об'єднання, погіршують умови
використання майна або умови
проживання (ст. 10 Закону).

Крім цього, статтею 16 Закону України
«Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» визначено
загальні права об'єднання відповідно
до законодавства та статуту, при цьому
даною нормою не передбачено право
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку управління
житловим комплексом.

Враховуючи наведені обставини та
положення закону, колегія суддів
вважає, що оскільки ОСББ «Заріччя
Урлівська, 34-А» є балансотуримувачем
будинку та відповідно до закону не
наділений правом вирішувати питання,
які стосуються майнових прав членів
об'єднання, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про відсутність
порушеного права позивача управління
квартирою, яка на праві власності
належить ПАТ «ХК «Київміськбуд».

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону, які
судом застосовані правильно.

Відтак, колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної щодо неправильного
застосування судом положень ч. 7 ст. 40
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», ст.ст. 4, 11
Закону України «Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку», ст.ст. 331, 382, 876 ЦК України,
оскільки норми матеріального права,
які регулюють дані правовідносини,
судом застосовані вірно.

При цьому, ухвалюючи рішення, суд
першої інстанції вірно виходив з того,
що передання житлового будинку на
баланс ОСББ «Заріччя Урлівська, 34-А» не
призводить до зміни власника квартири,
оскільки згідно з положеннями ч. 7 ст. 11
Закону передача на баланс майна (в тому
числі земельної ділянки), яке входить
до складу житлового комплексу, але не
належить об'єднанню, не тягне за собою
виникнення права власності на нього.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду про відсутність
правових підстав для задоволення
позовних вимог про визнання свідоцтва
про право власності недійсним,
враховуючи наступне.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач просив визнати недійсним
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1
видане ПАТ «ХК «Київміськбуд»,
посилаючись на те, що вказане свідоцтво
отримане відповідачем неправомірно.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування
цивільно-правових засобів з метою
забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України
(ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право
кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист
свого інтересу, який не суперечить
загальним засадам цивільного
законодавства.

Таким чином, порушення, невизнання або
оспорення суб'єктивного права є
підставою для звернення особи за
захистом свого права із застосуванням
відповідного способу захисту.

Однак, звертаючись до суду з позовом
про визнання свідоцтва недійсним
позивач не зазначив, в чому полягає
порушення його права та у разі захисту
права шляхом визнання свідоцтва
недійсним, якого цивільного права він
набуває.

Крім того, посилаючись на те, що
свідоцтво про право власності отримане
ПАТ «ХК «Київміськбуд»
неправомірно позивачем у
відповідності до вимог, встановлених
ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано суду
належних доказів на підтвердження
своїх доводів, а доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Натомість, доказами наявними в
матеріалах справи підтверджується, що
свідоцтво про право власності на
спірну квартиру отримано ПАТ «ХК
«Київміськбуд» як забудовником у
відповідності до вимог закону.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що ухвалюючи рішення про
відмову в задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову за його
недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом процесуального права
не є такими, з якими закон пов'язує
обов'язкове скасування судового
рішення.

Не заслуговують також на увагу судової
колегії доводи апеляційної скарги, що
суд першої інстанції у своєму рішенні
не надав належної оцінки доказам,
наявним в матеріалах справи, оскільки
відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Всі висновки суду першої інстанції
повно та послідовно викладені у
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення (том 1, а.с. 250-252).

Ураховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що ухвалюючи
рішення суд першої інстанції повно
з'ясував обставини справи та дав
належну оцінку всім доказам, наданим
сторонами згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК
України, а в рішенні навів переконливі
доводи на обґрунтування своїх
висновків.

Інші доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судом допущено
порушення норм матеріального або
процесуального права, які передбачені
ст. 309 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

За вказаних вище обставин, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може
бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишити рішення
суду першої інстанції без змін як таке,
що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319,
325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу Мілявського
ЄвгенаВікторовича, який діє в
інтересах Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Заріччя
Урлівська, 34-А», - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 28 січня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 2753/10955/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5044/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Цимбал І.К.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.