Провадження № 4-с/359/13/2014
Справа № 359/2180/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Леоненко А.О.,

за участі : представника заяівника -
ОСОБА_1, представника заінтересованої
особи - Ходюк О.Я.

розглянувши y відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Борисполі
Київської області скаргу ОСОБА_3 на дії
державного виконавця підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській
області, заінтересована особа -
Публічне акціонерне товариство «Банк
«Фінанси та кредит» в особі
«Центрального регіонального
управління Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»»
про визнання неправомірними дій та
зняття арешту, -

встановив :

19 березня 2014 року від представника
заявника ОСОБА_1 до Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
надійшла вище зазначена скарга, з
проханням : визнати неправомірними дії
начальника відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
Штепи С.О. щодо відмови у знятті арешту
накладеного постановою від 29.09.2011 року
в межах виконавчого провадження № 28968171
головним державним виконавцем
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області Ахмад Н.І.;
зобов'язати начальника відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області Штепу С.О. зняти
арешт, накладений постановою головного
державного виконавця підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
Ахмад Н.І. від 29.09.2011 року в межах
виконавчого провадження № 28968171 з
житлового будинку, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки
площею 0,0898 га, яка розташована :
Київська область, Бориспільський
район, с. Гора, кадастровий номер
:01:005:0004.

Скаргу обгрунтовано тим, що в
провадженні Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
перебуває виконавче провадження №
28968171 з виконання виконавчого листа за
№ 2-2105/2010 від 25.05.2011 року виданого на
виконання рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 04.11.2010 року по справі № 2-2105/2010 року
про стягнення з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит»
заборгованості за кредитним договором
№ 16-07-Ип/19 від 23.03.2007 року в розмірі 4 185
440,00 гривень та за кредитним договором
№ 20-08-Ип/19 від 18.04.2008 року в розмірі 1 289
733,90 гривень.

Постановою державного виконавця від
29.09.2011 року накладено арешт на все
майно, що належить боржнику у межах
суми звернення стягнення та заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
майна.

24.10.2011 року головним державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
Ахмад Н.І. було описано й арештовано
майно боржника, про що складено
відповідний акт опису та арешту майна,
зокрема : житловий будинок з належними
до нього господарськими спорудами, що
розташований за адресою : АДРЕСА_1 та
земельну ділянку.

26.12.2013 року заявник звертався до
Відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області з заявою про зняття
арешту з майна. Проте, листом в
задоволенні заяви було відмовлено,
посилаючись на ту обставину, що рішення
Апеляційного суду м. Києва у справі про
визнання права власності на житловий
будинок та земельну ділянку від 04.02.2013
року, а арешт на майно на дату винесення
постанови знаходились у спільній
сумісній власності боржника та його
дружини.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 04.07.2013 року по цивільній справі №
2/359/2073/2013 року задоволено в повному
обсязі позовну заяву ОСОБА_6 до
боржника та визнано за ОСОБА_6 право
приватної власності на вищевказані
житловий будинок та земельну ділянку.

У судовому засіданні представник
заявника ОСОБА_1 підтримав доводи
скарги та просив іі задовольнити.

Начальник відділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
Штепа С.О. належним чином повідомлений
про дату, час і місце розгляду в судове
засідання особисто не з'явився,
уповноваженого представника до суду не
направив, заяв чи клопотань на адресу
суду не направив.

Представник заінтересованої особи
Ходюк О.Я. до зали суду з'явилась та
заперечувала проти задоволення скарги
заявника.

Заслухавши пояснення представників
заявника та заінтересованої особи,
дослідивши матеріали справи та копію
виконавчого провадження № 4 за номером
в ЄДРВП 28968171 відкритого на підставі
виконавчого листа за № 2-2105/2010 від 25.05.2011
року, суд прийшов до висновку, що у
задоволенні скарги слід відмовити з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
постановою головного державного
виконавця Ахмад Н.І. підрозділу
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
від 29.09.2011 року при примусовому
виконанні виконавчого листа за №
2-2105/2010 виданого 25.05.2011 року
Бориспільським міськрайонний судом
Київської області про стягнення з
ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства «Банк»
Фінанси та Кредит», в особі Філії
«Центральне регіональне управління»
«Банк «Фінанси та кредит»
заборгованість за кредитним договором
№ 16-07-Ид/19 від 23.03.2007 року в розмірі 4 185 440
гривень, за кредитним договором №
20-08-Ип/19 від 18.04.2008 року в розмірі 1 289 733,90
гривень, було накладено арешт на все
майно, що належить боржнику ОСОБА_3 та
заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить боржнику
ОСОБА_3 (а. с. 14).

Згідно частини 1 статті 57 Закону
України «Про виконавче провадження»
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення.

Відповідно до ч. 2 статті 57 Закону
України «Про виконавче провадження»
арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом : винесення постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження.

Частиною 6 ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
порушення заборони державного
виконавця розпоряджатися або
користуватися майном, на яке накладено
арешт, тягне за собою передбачену
законом відповідальність зберігача
майна.

З наведеного вбачається, що для
забезпечення реального виконання
рішення суду, а саме : при примусовому
виконанні виконавчого листа № 2-2105/2010
виданого 25.05.2011 року виданого
Бориспільським міськрайонний судом
Київської області про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк» Фінанси та
Кредит», в особі Філії «Центральне
регіональне управління» «Банк
«Фінанси та кредит» заборгованість за
кредитним договором № 16-07-Ид/19 від
23.03.2007 року у розмірі 4 185 440 гривень, за
кредитним договором № 20-08-Ип/19 від
18.04.2008 року у розмірі 1 289 733,90 гривень, у
державного виконавця були всі підстави
та законні права накласти арешт на
майно боржника та оголосити заборону
на його відчуження.

26 грудня 2013 року представник заявника
ОСОБА_7 звернувся до головного
управління юстиції у Київській області
управління державної виконавчої
служби відділу примусового виконання
рішень з проханням зняти арешт з
житлового будинку та земельної
ділянки, що підтверджується
відповідною заявою (а. с. 5-8).

Згідно листа від 04.03.2014 року за № 1086
головне управління юстиції у Київській
області управління державної
виконавчої служби відділу примусового
виконання рішень на заяву від 26.12.2013
року надало відповідь ОСОБА_3, згідно
якої у відділу відсутні правові
підстави для задоволення заяви про
зняття арешту з майна (а. с. 15).

Із зазначеного листа встановлено, що
актом опису та арешту майна боржника
від 24.10.2011 року описано та арештовано
житловий будинок з належними до нього
будівлями та спорудами під АДРЕСА_1
загальною площею 3301,1 кв.м. та земельну
ділянку площею 0,0898 га, що знаходиться
за адресою : с. Гора Бориспільського
району Київської області (а. с. 15).

Судом також встановлено, що рішенням
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 04 липня 2013 року
позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про поділ
спільного майна подружжя було
задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право
приватної власності на житловий
будинок з належними до нього будівлями
та спорудами під АДРЕСА_1 загальною
площею 3301,1 кв.м. та земельну ділянку
площею 0,0898 га, що знаходиться за
адресою : с. Гора Бориспільського
району Київської області (а. с. 13).

Рішення суду від 04 липня 2013 року набуло
чинності 16 липня 2013 року (а. с. 13).

Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України
«Про виконавче провадження» у всіх
інших випадках незавершеного
виконавчого провадження арешт з майна
чи коштів може бути знятий за рішенням
суду.

З чого вбачається, що чинним
законодавством України визначений
порядок та спосіб захисту цивільних
прав та інтересів, в тому числі щодо
зняття арешту з майна, тобто особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутись в порядку цивільного
судочинства з позовом про звільнення
майна з-під арешту.

У відповідності до вимог частин 2 та 3
ст. 387 Цивільного процесуального
кодексу України у разі встановлення
обґрунтованості скарги суд визнає
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Враховуючи вище зазначене, суд прийшов
до висновку, що у задоволенні скарги
слід відмовити, оскільки постанова від
29.09.2011 року про накладення арешту на все
майно, що належить заявнику була
прийнята в межах повноважень
державного виконавця, тобто при
примусовому виконанні виконавчого
листа № 2-2105/2010 виданого 25.05.2011 року
Бориспільським міськрайонний судом
Київської області про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк» Фінанси та
Кредит», в особі Філії «Центральне
регіональне управління» «Банк
«Фінанси та кредит» заборгованість за
кредитним договором № 16-07-Ид/19 від
23.03.2007 року у розмірі 4 185 440 гривень, за
кредитним договором № 20-08-Ип/19 від
18.04.2008 року у розмірі 1 289 733,90 гривень, і
при цьому права чи свободи заявника не
були порушені.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 368, 383-389 Цивільного процесуального
кодексу України, -

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 - відмовити
в повному обсязі.

На ухвалу суду може бути подана
апеляція до апеляційного суду
Київської області через
Бориспільський міськрайонний суд
Київської області протягом п'яти днів з
дня її проголошення.

Суддя
Л. В.
Яковлєва