Справа № 357/1508/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Федисько К. П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в місті Біла Церква, в залі
суду № 5, цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк», третя
особа : ОСОБА_2 про стягнення незаконно
привласнених коштів та відшкодування
збитків, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
вказаним позовом мотивуючи тим, що
13.08.2009 року в ПАТ КБ «Приватбанк» на ім'я
його дружини ОСОБА_2 була відкрита
соціальна карта для перерахунку
грошових коштів по виплаті державної
допомоги при народженні дитини. На цю
соціальну карту надходили виключно
кошти з управління соціального захисту
населення. 23.02.2011року відповідачем з
соцкарти ОСОБА_2 неправомірно були
списано 3455,14 грн. на кредитний рахунок
ОСОБА_3 В зв'язку з тим, що грошові
кошти, які одержувала дружина на дитину
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, позивач не надавав
дозволу на конфіскацію спільних
коштів, його дружина, також, не надавала
розпорядження на списання коштів з
соціальної карти, договір банківського
рахунку не укладався, рішення суду про
примусове списання цих коштів
відсутнє, а тому позивач просить суд
стягнути з відповідача на його користь
незаконно привласнені грошові кошти в
сумі 3455 грн. 14 коп. та стягнути завдані
збитки в сумі 3060 грн.

Під час розгляду справи позивачем були
уточнені підстави позовних вимог, а
саме позивач зазначив, що не дивлячись
на те, що судовий спір його дружини
ОСОБА_2 з ПАТ КБ «Приватбанк» про
стягнення незаконно привласнених
коштів незаконно судом вирішено, він
все рівно має право вимоги до ПАТ КБ
«Приватбанк» про стягнення цих же
незаконно привласнених коштів,
оскільки в подальшому банком кошти
знову були безпідставно списані з
рахунку його дружини.

В судовому засіданні позивач підтримав
позов.

Відповідач не направив до суду свого
представника, про день та час розгляду
справи були повідомлені належно, заяв
про відкладення розгляду справи до
суду не надходило.

Третя особа в судове засідання не
з'явилася, про день та час розгляду
справи була повідомлена належно, заяв
чи клопотань суду не направляла.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи,суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4,
батьками якого є ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

Встановлено, що 02.07.2009року на ім'я
ОСОБА_2 була відкрита соціальна карта
та укладено з відповідачем договір на
відкриття дебетового рахунку НОМЕР_1.
Згідно виписки з зазначеного рахунку
ОСОБА_2 було проведено в лютому 2011 року
списання грошових коштів розмірі 3455,14
грн. на рахунок кредита переведено
кошти. Дане підтверджується зібраними
матеріалами справи та поясненнями
позивача.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ
«Приватбанк» про стягнення незаконно
привласнених коштів 3195,23 грн. та 12.03.2013
р. рішенням Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі. А
10.04.2014 року ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області було
залишено без змін рішення
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 12.03.2013
року.

Так, предметом розгляду в
Дніпропетровському районному суді
Дніпропетровської області було
неправомірність списання коштів з
рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_2 Судом першої та
апеляційної інстанції досліджувався
договір про відкриття дебетового
рахунку, який укладала ОСОБА_2 з
відповідачем 02.07.2009 р. та договір
поруки №170-3 від 22.07.2008 р.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відмовляючи в позові, суд виходить з
наступного.

Статтею 627 ЦК України визначено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Отже, в силу принципу свободи договору
ОСОБА_2 уклала з відповідачем договір
на відкриття дебетового рахунку.

Встановленим є те, що ОСОБА_2
зареєстрована та постійно проживає
разом з дитиною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.
Підгорне в Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області. Позивач,
батько дитини, зареєстрований та
проживає в АДРЕСА_1. Спір між позивачем
та його дружиною з приводу
правомірності призначення грошової
допомоги при народженні дитини -
відсутній.

Відповідно до п.10 Постанови КМ України
від 27 грудня 2001 р. N 1751, «Про
затвердження Порядку призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми», допомога при народженні
дитини надається одному з батьків
дитини, опікуну, які постійно
проживають разом з дитиною, з метою
створення належних умов для її
повноцінного утримання та виховання.
Та відповідно до п.15 цієї постанови
одному з батьків дитини (опікуну)
допомога при народженні дитини
призначається і виплачується органами
праці та соціального захисту населення
за місцем їх реєстрації. Допомога
може бути призначена за місцем
фактичного проживання за умови
подання

довідки про неодержання зазначеної
допомоги в органах праці та
соціального захисту населення за
місцем реєстрації.

Є безпідставним посилання позивача на
положення ст. 65 СК України та вважати
кошти, які були зняті за рахунку його
дружини, об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя і при тому
вважати, що списану частину коштів з
рахунку ОСОБА_2 слід повернути саме
позивачу, як батьку дитини. Крім того,
суду не надано безперечних доказів
того, що кошти на рахунку ОСОБА_2 є, лише,
грошовими коштами саме соціальної
допомоги при народженні дитини. І як
було вже зазначено вище,
неправомірність списання коштів з
рахунку дружини позивача вже
досліджувалася судом та всім доводам у
тій справі було надано правову оцінку.

А щодо позовних вимог позивача
по даній справі, то суд вважає, що
ОСОБА_1 не має право вимоги до ПАТ КБ
«Приватбанк», оскільки позивач не
перебуває з відповідачем в договірних
відносинах. Крім того, позивач
безпідставно посилається на ЗУ «Про
захист прав споживачів», оскільки є
недоведеним, що ОСОБА_1 перебував в
цивільно-правових відносинах з ПАТ КБ
«Приватбанк», чи був споживачем послуг
зазначеної фінансової установи,
доказів про укладення будь-яких
договорів між ПАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_1 суду не надано. Похідним є
висновок про безпідставну позовну
вимогу про стягнення з відповідача на
користь позивача збитків, які позивач і
його дружина зазнали в зв'язку з
відновленням свого порушеного права.

Позивачем не надано жодних
належних та допустимих доказів,
надавши відповідну правову оцінку
яким, суд мав би можливість дійти
обґрунтованого висновку про
задоволення позову. Позивач
скористався своїм правом на судовий
захист, однак його позиція не знайшла
свого підтвердження в ході судового
розгляду справи.

Отже, оцінюючи наявні докази в їх
сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи, суд дійшов висновку,
що заявлені позивачем вимоги щодо
стягнення з відповідача незаконно
привласнених коштів в сумі 3455,14 грн. та
збитків на суму 3060 грн. не
обґрунтовані та такі, що не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. 627ЦК України, ст.ст. 10,59, 60,
61, 88, 212 - 215, 296 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа :
ОСОБА_2 про стягнення незаконно
привласнених коштів та відшкодування
збитків - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя О. Я. Ярмола