Справа № 447/1514/13
Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П.
Провадження № 22-ц/783/1237/14
Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Шашкіної С.А.

При секретарі: Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Державного
агентства України з управління
державними корпоративними правами та
майном на рішення Миколаївського
районного суду Львівської області від
22 листопада 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням задоволено
позов ОСОБА_2 до Державного агентства
України з управління державними
корпоративними правами та майном,
РДГХП "Сірка", третя особа - ОСОБА_3 про
визнання незаконними та скасування
наказів, поновлення на посаді.

Визнано незаконним та скасовано наказ
Державного агентства України з
управління державними корпоративними
правами та майном від 23.04.2013 року №19-Д
"Про звільнення ОСОБА_2"

Визнано незаконним та скасовано наказ
Державного агентства України з
управління державними корпоративними
правами та майном від 24.04.2013 року №23-Д
"Про внесення змін до наказу Агентства
держмайна України від 23.04.2013 року №19-Д".

Визнано незаконним та скасовано наказ
РГДХП "Сірка" від 30.05.2013 року №123-К.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді директора
РГДХП "Сірка" з 30.05.2013 року.

Допущено негайне виконання рішення про
поновлення на роботі.

Стягнуто з відповідача Державного
агентства України з управління
державними корпоративними правами та
майном судовий збір у розмірі 57,35
гривень у дохід держави.

Стягнуто з відповідача РГДХП "Сірка"
судовий збір у розмірі 57,35 гривень у
дохід держави.

В апеляційній скарзі Державне
агентство України з управління
державними корпоративними правами та
майном просять рішення суду скасувати
та постановити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що звільнення ОСОБА_2 з роботи
проведено у відповідності до
законодавства України. Позивачем
порушено вимоги підпунктів а) та г)
контракту від 24.12.2012 р № 9, відтак у
Державного агентства України з
управління державними корпоративними
правами та майном, як органу управління
майном, були всі підстави для
звільнення ОСОБА_2 з посади і
розірвання з ним контракту.

Також стверджує, що позивачем
під час управління державним
підприємством порушено вимоги
законодавства та обов'язки,
передбачені контрактом, свої обов'язки
ОСОБА_2 не виконував належним чином, що
мало систематичний характер.

Апелянт зазначає, що при
винесенні оскаржуваних позивачем
наказів, Державне агентство України з
управління державними корпоративними
правами та майном діяло на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені законодавством, з
використанням повноважень з метою, з
якою їх надано; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття управлінського
рішення; неупереджено, спираючись в
тому числі й на умови контракту з
позивачем.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення сторін на підтримання та
заперечення скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що така
задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_2 з 15.08.2005 р.
працював на посаді директора
Роздільського державного
гірничо-хімічного підприємства
«Сірка», будучи призначеним згідно
наказу № 100Д від 15.08.2005 р. та на умовах
контракту № 3-32 з керівником
підприємства, що є у державній
власності від 15.08.2005 р.

24.12.2012 року Державним агентством
України з управління державними
корпоративними правами та майном і
позивачем укладено новий контракт № 9 з
керівником підприємства, що є у
державній власності, на підставі якого
ОСОБА_2 призначено на посаду директора
Роздільського державного
гірничо-хімічного підприємства
«Сірка» на термін з 24.12.2012 р. по 23.12.2017 р.

23.04.2013 року Державним агентством
України з управління державними
корпоративними правами та майном
видано наказ № 19-Д «Про звільнення
ОСОБА_2.», пунктом 1 якого передбачено:
звільнити ОСОБА_2 з посади директора
Роздільського державного
гірничо-хімічного підприємства
«Сірка», м. Новий Розділ, Львівська обл.,
за невиконання умов контракту
(підпункти «а», «г» п. 26) від 24.12.2012 р. № 9
відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України,
розірвавши дію укладеного з ним
контракту від 24.12.2012 р. № 9 24.04.2013 р.
Підстава: доповідна записка
Департаменту фінансового забезпечення
від 15.03.2013 р. № 01/2-1-348..

24.04.2013 р. Державним агентством України з
управління державними корпоративними
правами та майном видано наказ № 23-Д
«Про внесення змін до наказу Агентства
держмайна України від 23.04.2013 р. № 19-Д»,
пунктом 1 якого передбачено викладення
у новій редакції пункту 1 наказу
Агентства держмайна України від 23.04.2013
р. № 19-Д «Про звільнення ОСОБА_2.»,
зокрема в такому наказі зазначено:
звільнити ОСОБА_2 з посади директора
Роздільського державного
гірничо-хімічного підприємства
«Сірка», м. Новий Розділ, Львівська обл.,
першим днем виходу з лікарняного
наказом по підприємству на підставі
цього наказу, за невиконання умов
контракту (підпункти «а», «г» п. 26) від
24.12.2012 р. № 9 відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП
України, розірвавши дію укладеного з
ним контракту від 24.12.2012 р. № 9. На
підставі наказу по підприємству
зробити відповідний запис у трудовій
книжці кадровою службою підприємства.

Після виходу позивача з лікарняного
30.05.2013 р., його звільнено з посади
директора Роздільського державного
гірничо-хімічного підприємства
«Сірка», згідно п. 8 ст. 36 КЗпП України, з
підстав передбачених контрактом, на
підставі наказу Державного агентства
України з управління державними
корпоративними правами та майном № 19-Д
від 23.04.2013 р., № 23-Д від 24.04.2013 р. та наказу
по підприємству № 123-К від 30.05.2013 р.

Задовільняючи позовні вимоги ОСОБА_2
про визнання незаконними та скасування
наказів про його звільнення з роботи та
поновлення на роботі, суд першої
інстанції вірно виходив з того, що з
оскаржуваних позивачем наказів
Державного агентства України з
управління державними корпоративними
правами та майном не вбачається,
Державним агентством України з
управління державними корпоративними
правами та майном не доведено та
матеріалами справи не встановлено
невиконання яких саме обов'язків
керівника систематично допускав
позивач, в чому вони полягають, чим це
підтверджується, оскільки згідно
трудового законодавства систематичним
є повторне невиконання трудових
обов'язків без поважних причин.

Підставами звільнення позивача із
посади стало невиконання ним умов
контракту від 24.12.2012 р. № 9, а саме
підпунктів «а», «г» п. 26 контракту.

Відповідно до п.8 ст.36 КЗпП України
підставою припинення трудового
договору є підстави, передбачені
контрактом.

Відповідно до ч.3 ст.21 КЗпП України,
контракт є особливою формою трудового
договору, спрямованою на створення
умов для виявлення ініціативності та
самостійності працівників з
урахуванням їх індивідуальних
здібностей і професійних навичок, при
укладенні контракту закон надає право
самим встановлювати права, обов'язки та
відповідальність, зокрема, як
передбачену нормами КЗпП України, так і
підвищену відповідальність керівника
та додаткові підстави розірвання
трудового договору.

Пунктом 26 контракту передбачено
підпункти «а»-«м», на підставі яких
керівник може бути звільнений з посади
та контракт розірваний достроково
Державним агентством України з
управління державними корпоративними
правами та майном в односторонньому
порядку.

Таким чином, підстави дострокового
розірвання контракту визначені
сторонами при його підписанні.

Згідно підпунктів «а», «г» п. 26
контракту, на підставі яких проведено
звільнення позивача, керівник може
бути звільнений з посади, а цей
контракт розірваний з ініціативи
Державного агентства України з
управління державними корпоративними
правами та майном в односторонньому
порядку з дати вказаної в наказі про
його звільнення, у тому числі за
пропозицією місцевого органу
державної виконавчої влади, до
закінчення терміну його дії:

а) у разі систематичного невиконання
Керівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього цим
контрактом;

г) у разі невиконання підприємством
зобов'язань перед бюджетом та
Пенсійним фондом щодо сплати податків,
зборів та обов'язкових платежів, а
також невиконання підприємством
зобов'язань щодо виплати заробітної
плати працівникам чи недотримання
графіка погашення заборгованості із
заробітної плати».

Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Таким чином, суд першої інстанції при
ухваленні оскаржуваного рішення
дійшов правильного висновку щодо
відсутності факту систематичного
невиконання позивачем без поважних
причин обов'язків директора
Роздільського державного
гірничо-хімічного підприємства
«Сірка», покладених на нього
контрактом.

У матеріалах справи міститься лист
Миколаївської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Львівській області від 18.06.2013 р. №
773/10/19-027, згідно інформаційної системи
«Податковий блок» за РДГХП «Сірка»
станом на 24.04.2013 р. рахувалась
заборгованість в сумі - 0,01 грн.

Окрім цього, в матеріалах справи
наявний лист Управління ПФУ в
Миколаївському районі Львівської
області від 22.07.2013 р. № 3731/06-25, згідно
якого Роздільське державне
гірничо-хімічне підприємство «Сірка»
заборгованості по сплаті єдиного
соціального внеску станом на 24.04.2013
року немає. Відповідно до Звіту про
суми нарахованої заробітної плати
(доходу, грошового забезпечення,
допомоги, компенсації) застрахованих
осіб та сум нарахованого єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до органів
Пенсійного фонду України за березень
2013 (додаток до таблиці 1) у рядку:
«виплачено заробітної плати та інших
виплат і винагород, пов'язаних з
відносинами трудового найму, у
звітному періоді: усього» платником
відображено суму 168434,23 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що на момент прийняття оскаржуваних
наказів від 23.04.2013 р. № 19-Д «Про
звільнення ОСОБА_2» та від 24.04.2013 р. № 23-Д
«Про внесення змін до наказу Агентства
держмайна України від 23.04.2013 р. № 19-Д»,
відсутніми були такі обставини, як
невиконання підприємством зобов'язань
перед бюджетом та Пенсійним фондом
щодо сплати податків, зборів та
обов'язкових платежів, а також
невиконання підприємством зобов'язань
щодо виплати заробітної плати
працівникам чи недотримання графіка
погашення заборгованості із
заробітної плати, що правильно
встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов
вірного висновку, що у Державного
агентства України з управління
державними корпоративними правами та
майном не було правових підстав
звільняти позивача з роботи з підстав,
наведених в оскаржуваних наказах, а
тому підлягає поновленню порушене
право позивача, зокрема шляхом
поновлення його на роботі.

Судом вірно встановлені
фактичні обставини справи, правильно
застосований матеріальний закон та
дотримана процедура розгляду
передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому,
колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1,
308 ч.1, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного
агентства України з управління
державними корпоративними правами та
майном - відхилити.

Рішення Миколаївського
районного суду Львівської області від
22 листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту її проголошення та може
бути оскаржена до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: