АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4071/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Нізік О. В. Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко
І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Кравець
Є.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровська від
18 грудня 2013 року за позовом
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_2, третя особа Головне управління
МВС України в Дніпропетровській
області, про відшкодування до
державного бюджету 22486,09 грн. витрат,
пов'язаних з навчанням у
Дніпропетровському державному
університеті внутрішніх справ, -

В с т а н о в и л а :

У травні 2013 року Дніпропетровський
державний університет внутрішніх
справ звернувся з позовом до ОСОБА_2,
третя особа Головне управління МВС
України в Дніпропетровській області,
про відшкодування до державного
бюджету 22486,09 грн. витрат, пов'язаних з
навчанням у Дніпропетровському
державному університеті внутрішніх
справ(а.с.2-4).

Позивач зазначав, що ОСОБА_2 проходив
службу в органах внутрішніх справ
України курсантом Дніпропетровського
державного університету внутрішніх
справ.

30 грудня 2010 року із ОСОБА_2 укладено
договір про підготовку фахівця у
Дніпропетровському державному
університеті внутрішніх справ, яким
передбачені підстави, розмір та
порядок відшкодування вартості
навчання у разі дострокового
розірвання договору.

Згідно наказу ректора ДДУВС №304 від
06.08.2007 року відповідач зарахований
курсантом на навчання до
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ.

Відповідно до наказу ректора ДДУВС
№41ос від 17.06.2011 року відповідач
закінчив ДДУВС та отримав диплом
спеціаліста з присвоєнням
кваліфікації «юрист».

Наказом ГУМВС України в
Дніпропетровській області №113 о/с від
18.07.2011 року ОСОБА_2 призначений
дільничним інспектором міліції
Красногвардійського районного відділу
Дніпропетровського міського
управління.

Наказом ГУМВС України в
Дніпропетровській області №262 о/с дск
від 11.12.2012 року ОСОБА_2 звільнений в
запас Збройних сил України за п.64 «ж»
(за власним бажанням) згідно з
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ.

Посилаючись на викладені обставини
та вказуючи на те, що звільнення з ОВС
після закінчення навчання до
встановленого трирічного терміну є
згідно діючого законодавства та умов
договору однією з підстав
відшкодування витрат, пов'язаних з
утриманням у вищому навчальному
закладі МВС України, позивач просив
стягнути з відповідача на користь
Державного бюджету на рахунок
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ витрати,
пов'язані з навчанням у
Дніпропетровському державному
університеті внутрішніх справ у
розмірі 22486,09 грн. та судові витрати.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровська від
18 грудня 2013 року позов
задоволено(а.с.66-68).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Державного бюджету на рахунок
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ витрати,
пов'язані з навчанням ОСОБА_2 у
Дніпропетровському державному
університеті внутрішніх справ у сумі
22486, 09 грн. та витрати по сплаті судового
збору у розмірі 229,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення, посилаючись на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального
права(а.с.86-88).

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.1ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб.

Згідго ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Статтею 627 ЦК України, яка передбачає
свободу договору, визначено, що
відповідно до ст.6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ст.628 ЦК України зміст договору
становлять умови (пункти) визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Відповідно ч.3 ст.631 ЦК України сторони
можуть встановити, що умови договору
застосовуються до відносин між ними,
які виникли до його укладання.

За положеннями ч.2 ст.56 Закону України
"Про вищу освіту" випускник вищого
навчального закладу, який навчався за
державним замовленням і якому
присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою
освітою певного
освітньо-кваліфікаційного рівня,
працевлаштовується на підставі
направлення на роботу відповідно до
угоди, укладеної між замовником,
керівником вищого навчального закладу
та випускником.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 01 березня 2007 року №313 "Про
затвердження порядку відшкодування
особами витрат, пов'язаних з їх
утриманням у вищих навчальних закладах
Міністерства внутрішніх справ України"
передбачено порядок відшкодування
особами витрат, пов'язаних з їх
утриманням у вищих навчальних закладах
Міністерства внутрішніх справ України,
у разі відмови від подальшого
проходження служби на посадах
начальницького складу в органах
внутрішніх справ протягом перших трьох
років після закінчення навчання.

Згідно зі ст.3 Порядку витрати
відшкодовуються згідно з договором про
підготовку фахівця в навчальному
закладі, який укладається між
навчальним закладом, Головним
управлінням або управлінням
Міністерства внутрішніх справ України
та особою. Сторонами такого договору є:
виконавець - навчальний заклад,
замовник - Головне управління або
управління Міністерства внутрішніх
справ України, особа - курсант.

У разі відмови особи добровільно
відшкодувати витрати, стягнення їх
здійснюється в судовому порядку
відповідно до ч.1 ст.6 Порядку.

По справі встановлено, що ОСОБА_2
проходив службу в органах внутрішніх
справ України курсантом
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ, згідно
наказу ректора Дніпропетровського
державного університету внутрішніх
справ №304 від 06.08.2007 року зарахований
курсантом першого курсу(а.с.6).

30 грудня 2010 року між
Дніпропетровським державним
університетом внутрішніх справ та
ОСОБА_2 укладено договір №941 про
підготовку фахівця у
Дніпропетровському державному
університеті внутрішніх справ за
державним замовленням на денній формі
навчання. Умовами договору передбачені
підстави, розмір та порядок
відшкодування фактичних витрат на
підготовку у разі дострокового
розірвання договору, у тому числі у
разі відмови від подальшого
проходження служби на посадах
начальницького складу в органах
внутрішніх справ та звільнення з ОВС
протягом перших трьох років після
закінчення навчання(а.с.5).

Згідно наказу ректора
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ №41ос
від 17.06.2011 року ОСОБА_2 закінчив
Дніпропетровський державний
університет внутрішніх справ та
отримав диплом: по факультету міліції
громадської безпеки(а.с.6).

Наказом ГУМВС України в
Дніпропетровській області №113 о/с від
18.07.2011 року ОСОБА_2 призначений
дільничним інспектором міліції
Красногвардійського районного відділу
Дніпропетровського міського
управління(а.с.7).

Наказом ГУМВС України в
Дніпропетровській області №262 о/с дск
від 11.12.2012 року згідно з Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ ОСОБА_2 звільнений в
запас Збройних сил України за п.64 «ж»
(за власним бажанням)(а.с.7).

Таким чином, встановивши, що ОСОБА_2
проходив підготовку фахівця у
Дніпропетровському державному
університеті внутрішніх справ за
державним замовленням на денній формі
навчання на підставі договору про
проходження підготовки, з умовами
якого він погодився та підписав його,
що ОСОБА_2 звільнений в запас Збройних
сил України за п.64 «ж» (за власним
бажанням) до спливу перших трьох років
після закінчення навчання(а.с.5-7), суд
прийшов до правильного висновку, що
відповідно до Законів України «Про
освіту», «Про вищу освіту», «Про
міліцію», Указу Президента України від
23.01.1996 року № 77 «Про заходи щодо
реформування системи підготовки
спеціалістів та працевлаштування
випускників вищих навчальних
закладів», Постанови Кабінету
Міністрів України від 22.08.1996 року №992
«Про порядок працевлаштування
випускників вищих навчальних закладів,
підготовка яких здійснюється за
державним замовленням», Постанови
Кабінету Міністрів України від 01
березня 2007 року №313 «Про затвердження
порядку відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ України» та умов
договору №941 від 30 грудня 2010 року про
підготовку фахівця у
Дніпропетровському державному
університеті внутрішніх справ, які
регулюють зазначені правовідносини,
останній зобов'язаний відшкодувати
фактичні витрати на підготовку, які
згідно розрахунку позивача становлять
22486,09 грн.(а.с.9-16).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
те, що заявлений спір підлягає розгляду
в порядку КАС України безпідставні та
спростовуються фактичними
правовідносинами, які склались між ним
та навчальним закладом, який не є
суб'єктом владних повноважень.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній
скарзі на те, що Дніпропетровський
державний університет внутрішніх
справ не є належним позивачем не можуть
бути взяті до уваги, оскільки із справи
вбачається, що кошти на навчання
виділялися з державного бюджету МВС
України, після чого перераховувались
вищому навчальному закладу МВС
України, а тому належним позивачем у
даній справі є саме вищий навчальний
заклад - Дніпропетровський державний
університет внутрішніх справ, де
ОСОБА_2 проходив підготовку фахівця за
державним замовленням на денній формі
навчання.

Твердження ОСОБА_2 про те, що витрати у
сумі 22486,09 грн. визначені за весь період
навчання та не є фактичними витратими,
не можуть бути взяті до уваги з огляду
на наступне.

Так, відповідно до п.2.3.6 договору №941
від 30 грудня 2010 року про підготовку
фахівця у Дніпропетровському
державному університеті внутрішніх
справ у разі відрахування з
навчального закладу чи звільнення з
органів внутрішніх справ по закінченні
навчання до встановленого трирічного
терміну перебування на службі за
підставами, передбаченими пунктом 3
цього договору, особа зобов'язана
відшкодувати фактичні витрати,
пов'язані з утриманням у навчальному
закладі згідно із затвердженим
розрахунком(а.с.5). Розрахунок витрат у
сумі 22486,09 грн., пов'язаних з утриманням
відповідача у навчальному закладі,
підтверджується відповідними
довідками про фактичні витрати(а.с.9-16),
вказаний розрахунок відповідачем не
спростовано.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції відповідає встановленим
обставинам та діючому законодавству,
що регулює зазначені правовідносини,
доказам у справі суд дав оцінку
відповідно до вимог ст.212 ЦПК України,
підстав для скасування судового
рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровська від
18 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий-

Судді-