Справа № 661/664/14-ц
(провадження № 2/658/557/2014)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2014 року
м.Каховка

Каховський міськрайонний суд
Херсонської області

у складі: судді
Терещенко О.Є.

при секретарі
Півкач Д.М.

за участю
позивача ОСОБА_1

адвокатів ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника
третьої особи Краснової О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Каховці Херсонської
області, цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи
служба у справах дітей та молоді
Новокаховської міської ради, відділ
реєстрації актів цивільного стану
Новокаховського міського управління
юстиції, про скасування усиновління та
визнання батьківства,

в с т а н о в и в :

В лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, посилаючись на те, що з
2008 року по 2009 рік він знаходився у
фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5,
від яких в них народилася ІНФОРМАЦІЯ_1
спільна дитина - ОСОБА_7. Наприкінці 2009
року через непорозуміння та втрату
почуття любові, їх відносини з ОСОБА_5
припинилися, і запис про батька дитини
в Книзі реєстрації народжень учинено
за прізвищем матері, а ім'я по батькові
дитини записано за вказівкою матері, а
по-батькові зазначено від його імені.

Позивач вказував, що з моменту
народження їх спільної з відповідачкою
ОСОБА_5 дитини він постійно відвідував
сина, займався його вихованням, але
ОСОБА_5 відмовилася визнавати його
батьком дитини і стала чинити
перешкоди у спілкуванні з сином.

Позивач зазначив, що 19.03.2013 року
Каховським міськрайонним судом було
ухвалено рішення про усиновління
ОСОБА_7 відповідачем ОСОБА_6, про яке він
не знав і з яким, категорично, не
погоджується, оскільки є біологічним
батьком ОСОБА_7 і бажає встано-вити своє
батьківство у судовому порядку.

Вважаючи усиновління ОСОБА_7
відповідачем ОСОБА_6 незаконним і
таким, що суперечить інтересам дитини,
позивач ОСОБА_1 просив суд скасувати
уси-новління дитини - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, виключивши
відомості про особу батька з актового
запису про народження дитини. Визнати
його - ОСОБА_1 батьком малолітнього
ОСОБА_7, змінивши прізвище останнього з
«ОСОБА_7» на ОСОБА_7» та по-батькові з
«ОСОБА_7» на «ОСОБА_7».

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої
позовні вимоги підтримав та пояснив, що
після народження їх спільної з ОСОБА_5
дитини - сина ОСОБА_7, він звернувся до
відпові-дачки з пропозицією вказати
його батьком, але остання відмовилася
це робити, очікуючи на матеріальну
до-помогу, як "матір-одиначка".

Враховуючи, що матеріальне становище
сім'ї було тяжке, а відносини між собою
нормальні, позивач не став
заперечувати ОСОБА_5 і не звернувся до
відповідної установи з заявою про
встановлення його батьківства, тим
більше, що ОСОБА_5 постійно надавала
йому дитину для спілкування, вони разом
свят-кували різні свята, позивач
допомагав дитині матеріально.

Після погіршення особистих відносин і
припинення сімейного життя з ОСОБА_1,
ОСОБА_5 вийшла заміж за відповідача
ОСОБА_6 і стала обмежувати ОСОБА_1 у
спіл-куванні з дитиною, а в подальшому
повідомила про те, що ОСОБА_6 є
усиновлювачем ОСОБА_7 відповідно до
рішення Каховського міськрайонного
суду від 19.03. 2013 року і перестала
надавати дитину для побачень та
спілкування, внаслідок чого ОСОБА_1
вимушений був звернутися до суду з
відповідним позовом.

Позивач просив суд задовольнити
його позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача - адвокат
ОСОБА_2 в судовому засіданні позов
підтримав та пояснив, що ОСОБА_1 з
самого народження дитини - ОСОБА_7,
постійно займався його вихованням та
до-глядом, здійснював матеріальну
допомогу, купував дитині все необхідне
для життя, був чемним та любля-чим
батьком.

Відповідачка ОСОБА_5 відмовилася
внести відомості в запис про
народження дитини про ОСОБА_1, як
батька, посилаючись на те, що таким
чином вона зможе отримувати
матеріальну допомогу від Дер-жави, на
що позивач не став заперечувати, адже
він вважав себе батьком дитини і
головне для нього було відсутність
перешкод у вихованні та спілкуванні з
дитиною.

Після того, як ОСОБА_5 одружилася з
ОСОБА_6, вона стала перешкоджати
позивачеві в спілкуванні з дитиною.
Крім того, останній дізнався, що
відповідач ОСОБА_6, без отримання
будь-якої згоди, усиновив його дитину -
ОСОБА_7 за рішенням суду, про яке
позивач ОСОБА_1 не знав і не був
повідомлений.

Вважаючи усиновління таким, що
грубо порушує права і неповнолітньої
дитини, і права біологічно-го батька
цієї дитини - ОСОБА_1, представник
позивача просив задовольнити позов у
повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6 -
адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні
по-зовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та
пояснив, що після народження дитини
позивач повинен був звер-нутися з
відповідною заявою про внесенння
запису про його, як батька дитини, але
не став цього робити протягом
декількох років. Створивши сім'ю з
ОСОБА_5, ОСОБА_6 проявив бажання
усиновити малолітнього ОСОБА_7, на що
була отриман згода від матері та
висновок про доцільність усиновління
від служби у справах дійте та молоді
Новокаховської міської ради, після
чого суд задовольнив заяву ОСОБА_6 і
ухвалив рішення про усиновління ОСОБА_6
неповнолітнього ОСОБА_7, з внесен-ням
змін у прізвище та по-батькові дитини.

Представник відповідача зазначив, що
рішення суду про усиновління ОСОБА_6
дитини набуло чинності, і підстав для
його скасування немає, адже згідно
висновку служби у справах дітей та
молоді Но-вокаховської міської Ради
ОСОБА_6 став чемним батьком для дитини і
вона враховує його дійсним бать-ком, а
тому в інтересах дитини представник
відповідача просив відмовити у
задоволенні позову.

Представник третьої особи -
служби у справах дітей та молоді
виконкому Новокаховської міської Ради
Краснова О.О. в судовому засіданні
позов не визнала та пояснила, що ОСОБА_1
після народження дитини не проявив
волі у встановленні його батьківства,
не звернувся ані з заявою про внесення
відповідного запису, ані з позовом до
суду на протязі декількох років.
Відповідач ОСОБА_6, після укладення
шлюбу з ОСОБА_5, проявив бажання
усиновити ОСОБА_7, для чого створив всі
умови, зібрав всі необхідні документи
та звернувся до суду. Ухвалюючи рішення
про усиновління ОСОБА_6 малолітнього
ОСОБА_7, суд перевірив всі обставини
справи та врахував висновок служби у
справах дітей та молоді про
доцільність усиновління.

Представник третьої особи
наголосила, що в родині ОСОБА_6 склалися
добрі стосунки між батьками та дитиною,
яка називає і вважає ОСОБА_6 батьком.
Для дитини створені всі необхідні для
нормального життя умови, а тому підстав
для скасування усиновління немає.
Просила відмовити в задоволенні
позову.

Відповідач ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явилася, надавши заяву, в
якій позовні вимоги не визнала і
просила розглянути справу за її
відсутністю.

Представник третьої особи -
відділу реєстрації актів цивільного
стану Новокаховського міського
уп-равління юстиції в судове засідання
не з'явилася, надавши заяву, в якій
просила розглянути справу за її
від-сутністю.

Суд вважав можливим розглядати
справу за відсутністю не з'явившихся
відповідачки ОСОБА_5 та представника
третьої особи.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, представника третьої
особи та свідків, дослідивши письмові
матеріали справи та оцінивши докази у
їх сукупності, суд дійшов до висновку,
що в задоволенні позову слід відмовити
з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_5 у 2008 - 2009
роках проживали однією сім'єю та
перебували у фактичних шлюбних
відносинах, що визнається сторонами і
підтверджується поясненнями свідків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_7, у
свідоцтві про народження якого матір'ю
була вказана ОСОБА_5, відомості про
батька зазначені відповідно до ч.1 ст. 135
СК України. Вказана обставина
підтверджується рішенням Каховського
міськрайонного суду Херсонської
області від 19.03.2013 року (а.с.22-23),
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 08.08.2013 року (а.с.24) та не
заперечується сторонами.

Свідки ОСОБА_16 в судовому засіданні
пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 до
народження сина та кілька місяців
після його народження проживали разом,
свідку достовірно відомо, що ОСОБА_1
турбувався про дитину, гуляв з нею,
відвідував з сином дитячий майданчик.

Свідок ОСОБА_17, яка працює вихователем
дитячого садку «Журавлик», в судовому
засіданні пояснила, що ОСОБА_7 до
дитячого садка водив позивач і хлопчик
називав його татом. Відносини ди-тини з
батьком були дуже хороші. Останні
турбувався за дитину.

11 вересня 2012 року відповідачка ОСОБА_5
зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та змінила
дівоче прізвище «ОСОБА_5» на прізвище
чоловіка - «ОСОБА_5».

Згідно рішенню Каховського
міськрайонного суду Херсонської
області від 19.03.2013 року, залише-ного без
змін ухвалою апеляційного суду
Херсонської області від 08.08.2013 року
ОСОБА_6 був оголо-шений усиновлювачем
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.22-24).

На підставі зазначеного рішення,
батьками дитини вказані ОСОБА_6 та
ОСОБА_5, про що свідчить копія свідоцтва
про народження ОСОБА_7.

Статтею 121 СК України
визначено, що права та обов'язки матері,
батька і дитини ґрунтуються на
по-ходженні дитини від них,
засвідченому державним органом
реєстрації актів цивільного стану у
порядку, встановленому статтями 122 та 125
цього кодексу.

Із пояснень сторін та
здобутих у справі доказів судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1 та
від-повідачка ОСОБА_5 не перебували у
зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до ст.125 СК
України, якщо мати та батько не
перебувають у шлюбі між собою,
поход-ження дитини від батька
визначається: за заявою матері та
батька дитини, поданої у порядку ст.126
СК Ук-раїни або за рішенням суду.

Статтею 128 СК України,
унормовано визнання батьківства за
рішенням суду, відповідно до якої, за
відсутності спільної заяви жінки та
чоловіка, право на подання якої
встановлено ч.1 ст. 126 цього Кодексу,
батьківство щодо дитини може бути
визнане за рішенням суду. Позов про
визнання батьківства може бути
пред'явлений особою, яка вважає себе
батьком дитини. Позов про визнання
батьківства приймається судом, якщо
запис про батька дитини у Книзі
реєстрації народжень вчинено
відповідно до частини першої статті 135
цього Кодексу.

Частиною 2 наведеної вище
статті, передбачено, що підставою для
визнання батьківства є будь-які
ві-домості, що засвідчують походження
дитини від певної особи, зібрані
відповідно до Цивільного
процесу-ального кодексу України.

Відповідно до ст. 57 ЦПК
України доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема зву-ко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору
про визнання батьківства мають
враховуватись усі вище перераховані
докази в сукупності. При цьому, кожна
сторона по справі зобов'язана довести
ті обставини, на які вона по-силається
як на підставу своїх вимог і заперечень
(ч.1 ст. 60 ЦПК України).

Зі змісту рішення
Каховського міськрайонного суду від
18.11.2013 року вбачається, що ухвалою суду
від 10.06.2013 року було призначено
судово-генетичну експертизу, але її не
було проведено через не-прибуття
відповідачки ОСОБА_5 з дитиною.
Матеріали справи повернуто до суду без
експертного до-слідження.

Спеціальну процесуальну
санкцію для осіб, які ухиляються від
участі в експертизі, передбачено
нормами ст.146 ЦПК України, зокрема ч.2
даної статті у разі ухилення
відповідача від проведення
судово-біологічної (судово -
генетичної) експертизи у справах про
визнання батьківства, суд має право
постановити ухвалу про примусовий
привід такої особи на проведення
експертизи.

При цьому, відповідно до
норм цивільного судочинства,
провадження у цивільних справах
здій-снюється на принципах
змагальності та диспозитивності
цивільного процесу, відповідно до яких
суд роз-глядає цивільні справи в межах
заявлених вимог та на підставі доказів
сторін, які мають рівні права щодо їх
подання та доведення їх переконливості
перед судом.

Позивачем та його
представником, в порушення вимог ст.60
ЦПК України, не надано суду доказів їх
звернення до суду з клопотанням про
застосування приводу до відповідних
осіб з метою відповідних зразків для
проведення експертизи. За таких
обставин, враховуючи принципи
змагальності та диспозитивності,
су-дом не вбачається підстав для
повторного призначення
судово-генетичної експертизи.

Оцінючи факт ухилення
відповідачки ОСОБА_5 від проведення
експертизи, за відсутності будь - яких
інших належних, допустимих та
достовірних доказів, суд не вбачає
обгрунтованих підстав вважати факт
походження дитини - ОСОБА_7 від позивача
ОСОБА_1 - встановленим.

Що стосується фотознімків,
на яких позивач сфотографований із
дитиною відповідача, наданих ним, як
доказ в підтвердження визнання свого
батьківства, то слід вказати на таке.

В судовому засіданні було
встановлено та не заперечувалось
сторонами по справі, що представлені
фо-тографії із зображенням на них
позивача та дитини відповідача були
зроблені в період спілкування позивача
з дитиною, при цьому, суд вважає, що вони
є підтвердженням тільки факту
спілкування позивача із дитиною
відповідачки - ОСОБА_5, та не
підтверджують факт походження такої
дитини саме від позивача, як
біо-логічного батька.

На необхідність подання
належних та допустимих доказів, в
розумінні ст.58, 59 ЦПК України, що
за-свідчують походження дитини, яка
народилася не раніше 1 січня 2004 р., від
певної особи й зібрані з до-триманням
норм цивільного процесуального
законодавства також вказав Пленум
Верховного Суду України у постанові
від 15 травня 2006 року N 3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу Укра-їни при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів".

Згідно статті 207 СК України,
усиновленням є прийняття
усиновлювачем у свою сім'ю особи на
пра-вах дочки чи сина, що здійснене на
підставі рішення суду у найвищих
інтересах дитини для забезпечення
стабільних та гармонійних умов її
життя.

Відповідно до статті 232 СК України, з
моменту здійснення усиновлення
припиняються особисті та майнові права
і обов'язки між батьками та особою, яка
усиновлена, а також між нею та іншими її
родичами за походженням.

Відповідно до ч.1 ст.238 СК України
усиновлення може бути скасовано за
рішенням суду, якщо:

1) воно суперечить інтересам дитини,
не забезпечує їй сімейного виховання;

2) дитина страждає недоумством,
на психічну чи іншу тяжку невиліковану
хворобу, про що усиновлювач не знав і не
міг знати на час усиновлення;

3) між усиновлювачем і дитиною
склалися, незалежно від волі
усиновлювача, стосунки, які роб-лять
неможливим їхнє спільне проживання і
виконання усиновлювачем своїх
батьківських обов'язків.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3 підтвердив, що
після при-пинення фактичних шлюбних
стосунків с ОСОБА_1 відповідачка ОСОБА_5
не бажає їх віднов-лення, а тому є
неможливим спілкування ОСОБА_1 з
дитиною ОСОБА_5 - сином - ОСОБА_7, та
будь-яке його виховання ОСОБА_1.

З пояснень представника відповідача та
представника третьої особи
встановлено, що дитина пере-буває в
добрих стосунках з усиновлювачем,
називає ОСОБА_6 батьком, а останній
робить все необхідне для нормального
розвитку та виховання усиновленої
дитини.

Суд не вбачає жодної з
перелічених в ст.238 СК України підстав
для скасування усиновлення ОСОБА_6
неповнолітнього ОСОБА_7.

З огляду на викладене та у
контексті приведених правових норм
регулювання предмета спору слід дійти
до переконання, що в задоволенні
позовних вимог позивача слід відмовити
у повному обсязі за їх не-доведеності.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212,
214-215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, треті особи служба у справах
дітей та молоді Новокаховської міської
ради, відділ реє-страції актів
цивільного стану Новокаховського
міського управління юстиції, про
скасування усиновління та визнання
батьківства - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана протягом десяти
днів з дня його проголошення через
Каховський міськрайонний суд
Херсонської області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апе-ляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
О. Є. Терещенко