Номер провадження: 22-ц/785/5735/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О. Д., Ступакова О. А.

при секретарі Стадніченко А. І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договорами позики та
оренди, за апеляційною скаргою ОСОБА_4,
представника ОСОБА_3, на заочне рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 26. 02. 2014 р.,

в с т а н
о в и л а:

01. 10. 2013 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом про стягнення на її користь з
ОСОБА_3 суми боргу в розмірі 4000 доларів
США, що складає за курсом НБУ 31972 грн., і
боргу за договором від 20. 06. 2011 р. в
розмірі 21600 грн., а усього 53572 грн. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на письмовий власноручно
написаний відповідачем договір позики
від 23. 02. 2013 р. і на письмовий договір
оренди кімнати від 20. 06. 2011 р., за якими
відповідач не сплатив належні грошові
суми за станом на 08. 08. 2013 р.

Заочним рішенням Овідіопольського
районного суду Одеської області від 26.
02. 2014 р. позов ОСОБА_2 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 32291,72 грн. У задоволенні інших
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Овідіопольського районного
суду Одеської області від 22. 04. 2014 р.
відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні його
заяви про перегляд заочного рішення
суду у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
представник ОСОБА_3, просить скасувати
заочне рішення суду як незаконне та
необґрунтоване, а провадження у справі
закрити. Зокрема вказує, що відповідач
не був присутній при розгляді справи,
не мав змоги надати суду докази, а
докази позивача викликають сумнів.
Обставини справи встановлені
неправильно внаслідок неповного
дослідження договору позики, а саме: у
договорі позики зазначено, що ОСОБА_3
сплатить кошти після того як
повернеться в будинок та отримає все
майно, що йому належить в спадщину від
його покійного сина, що він і хотів
зробити, але факту передачі коштів не
було. Позивач, яка має багато боргів,
умовила відповідача написати договір
позики, але фактично гроші не
передавала, а відповідач їх не
отримував, і договір залишився не
виконаний відповідачем, оскільки по
земельній ділянці навіть не було
розгляду справи, а на будинок
відповідач навіть не бачив документів.
Суд не дослідив чи мала змогу
пенсіонерка, абсолютна чужа людина для
відповідача, позичити кошти в сумі 4000
доларів США, а відповідно до усіх
розписок та договорів понад 100000
доларів США.

В судовому засіданні ОСОБА_3 і його
представник ОСОБА_4 підтримали доводи
апеляційної скарги, а в судових дебатах
представник відповідача також просив
скасувати рішення суду і направити
справу на новий судовий розгляд.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка
в судове засідання інших осіб, які
беруть участь у справі, не перешкоджає
розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і
перевіривши матеріали справи в межах
заявлених позовних вимог та
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до наступного.

Задовольняючи позов про стягнення
коштів за договором позики суд першої
інстанції виходив з обґрунтованості
цих вимог, а відмовляючи у стягненні
грошових коштів за договором оренди
житлового приміщення виходив з
недоведеності цих позовних вимог.

Вказаний висновок суду є законним і
обґрунтованим з таких підстав.

Судом встановлено, що з наявної у
справі копії договору оренди
приміщення від 20. 06. 2011 р. видно, що в
приміщенні і в присутності голови «ПП»
Партії правозахисту» ОСОБА_3 уклав
даний договір оренди приміщення з
ОСОБА_2 (орендодавець) і орендодавець
здала йому в оренду кімнату у
2-кімнатній квартирі за адресою
АДРЕСА_1. У зв'язку з тим, що у ОСОБА_3
немає можливості платити за оренду
сторони домовилися оплату провести
після вирішення позову ОСОБА_3 з його
невісткою ОСОБА_5 щодо його вселення в
його будинок за адресою АДРЕСА_2, сума
щомісячного платежу 800 грн., в яку
входять житлово-комунальні послуги, і
після повного розрахунку за всі місяці
проживання орендодателем повинна бути
видана розписка в отриманні грошей.

З копії договору позики від 23. 02. 2013 р.
(власноруч написаному ОСОБА_3) з
наявними у ньому підписами сторін у
справі видно, що ОСОБА_3 за власним
проханням взяв у позику у ОСОБА_2 4000
доларів США і цю позику зобов'язався
повернути після закінчення судів з
невісткою ОСОБА_5, після того як він
зможе оформити і зареєструвати своє
спадкове майно, належне йому після
смерті його сина ОСОБА_7, а у випадку
неможливості повернути даний борг він
зобов'язується частину (половину
отриманого спадкового майна) оформити
договором купівлі-продажу в рахунок
несплаченого боргу за даним договором
позики на ім'я ОСОБА_2 У договорі
вказано вважати його попереднім, який
зобов'язує його оформити в
нотаріальній конторі основний договір
купівлі-продажу по першій вимозі
кредитора ОСОБА_2 після державної
реєстрації його спадкового майна за
адресою АДРЕСА_2. Вказано, що гроші в
сумі 4000 доларів США видала ОСОБА_2 і
гроші в сумі 4000 доларів США отримав
ОСОБА_3, в чому сторони і розписалися (а.
с. 10).

З витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності наданому
реєстраційною службою
Овідіопольського районного управління
юстиції Одеської області 27. 08. 2013 р.
видно, що 08. 08. 2013 р. за ОСОБА_3 було
зареєстровано 1/2 частину житлового
будинку по АДРЕСА_2 на підставі рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 23. 05. 2012 р.

Вказані обставини сторони не оспорюють
і вони підтверджені матеріалами
справи.

З урахуванням того, що позов в частині
стягнення грошей за договором позики
заявлено з посиланням на договір
позики від 23. 02. 2013 р. власноруч
написаний ОСОБА_3 (а. с. 10) з наявними у
ньому підписами сторін у справі, з
якого видно, що ОСОБА_3 за власним
проханням взяв у позику у ОСОБА_2 4000
доларів США, апеляційний суд вважає, що
комп'ютерна версія цього договору між
сторонами (а. с. 9) не входить в предмет
розгляду цієї справи.

Перевіряючи судове рішення і матеріали
справи щодо відмови у задоволенні
позовних вимог про стягнення грошової
суми за договором оренди кімнати
апеляційний суд з урахуванням положень
ст. 303 ч. 1 ЦПК України не знаходить
підстав для скасування рішення суду в
цій частині тому, що позивач, якому
відмовлено у задоволенні позову в цій
частині рішення суду не оскаржив, а з
боку відповідача, чиї права цією
відмовою не порушено, в апеляційній
скарзі ставиться питання щодо
скасування рішення суду в повному
обсязі, але взагалі без наведення
доводів для скасування рішення в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог про стягнення грошової суми за
договором оренди кімнати.

Що стосується спору з приводу договору
позики, то відповідно до ст. 1046 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає другій
стороні (позичальникові) грошові кошти
або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Ст. 1047 ЦК України встановлено, що
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання його позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

За ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.
Позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Аналізуючи матеріали справи та
вищенаведені правові норми
апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції правильно та обґрунтовано
дійшов висновку, що між сторонами мають
місце договірні відносини позики щодо
зазначених 4000 доларів США.

При цьому, суд враховує, що з
урахуванням матеріалів справи з
пояснень в судовому засіданні в
апеляційній інстанції ОСОБА_3
вбачається, що він власноручно написав
і підписав зазначений договір позики
(а. с. 10), а також, що в спадкове майно, яке
належить йому після смерті сина і після
судових спорів з невісткою, на
теперішній час входить лише частина
житлового будинку по АДРЕСА_2 на
підставі рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від 23.
05. 2012 р. і на відсутність судової справи
щодо земельної ділянки по АДРЕСА_2 на
час укладення договору позики.

Крім того, в договорі позики між
сторонами відсутня вказівка на
необхідність вирішення будь-якого
спору, в тому числі з питань спадкового
майна, конкретно щодо земельної
ділянки по АДРЕСА_2.

Зазначена частина будинку на підставі
вказаного рішення суду була
зареєстрована у встановленому порядку
08. 08. 2013 р. на відповідача ОСОБА_3

Іншого у справі не встановлено і
сторонами не надано доказів, які б
спростовували викладене.

Тому з урахуванням умов договору
позики терміном повернення зазначеної
грошової суми за вказаним договором
позики є реєстрація частини житлового
будинку по АДРЕСА_2 за відповідачем, що
мало місце 08. 08. 2013 р., після чого за
договором позики у позивача виникло
право вимоги до відповідача щодо
повернення позики.

При цьому, апеляційний суд враховує і
те, що сторони у справі, в тому числі і
відповідач, у встановленому законом
порядку не висували вимоги щодо
визнання договору позики повністю або
частково недійсним і в судовому
порядку вказаний договір позики не
визнаний повністю або частково
недійсним.

Суд першої інстанції також
обґрунтовано, що відповідає вимогам
закону, зокрема ст. ст. 220, 657 ЦК України,
визнав нікчемними і не прийняв до уваги
наявні у «договорі позики» та
викладені в простій письмовій формі
посилання на те, що у випадку
неможливості повернути вказану позику
цей договір необхідно вважати
попереднім, який зобов'язує
відповідача оформити в нотаріальній
конторі основний договір
купівлі-продажу половини отриманого
спадкового майна по АДРЕСА_2.

З урахуванням матеріалів справи,
положень ст. 1051 ЦК України і за
відсутності доказів іншого є нічим не
доведеним твердження апеляційної
скарги щодо неотримання відповідачем
спірної грошової суми від позивача.

При цьому, апеляційний суд приймає до
уваги і те, що в апеляційній скарзі
одночасно з посиланням на те, що не було
передачі відповідачу в позику грошей, з
боку відповідача вказується, що він
хотів сплатити ці гроші, але після
повернення у будинок та отримання
майна у спадок після смерті сина.

Сам по собі факт відсутності
відповідача при розгляді справи в суді
першої інстанції по суті з ухваленням
заочного рішення відповідно до діючого
законодавства не є передбаченою
законом підставою для скасування
рішення суду першої інстанції з
закриттям провадження у справі або
направлення справи на новий судовий
розгляд.

На підставі наведеного апеляційний суд
вважає обґрунтованим і законним
висновок суду першої інстанції про
обґрунтованість позову щодо стягнення
позики та відмови у задоволенні позову
щодо стягнення грошей за договором
оренди.

При цьому, апеляційний суд також
враховує, що відповідно до положень ст.
ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі; сторони
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін.

В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

З урахуванням вищевикладеного
апеляційний суд вважає
необґрунтованими і такими, що не мають
правового значення у даній справі,
доводи апеляційної скарги
представника відповідача.

Відповідно до вимог ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1,
308 ЦПК України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції; апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних підстав.

За викладених обставин судова колегія
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, порушень норм
матеріального та процесуального права
не допустив, а наведені в апеляційній
скарзі доводи висновки суду не
спростовують, в зв'язку з чим рішення
суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 317,
319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника
ОСОБА_3, відхилити, а рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 26. 02. 2014 р. залишити
без змін.

Судове рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області А. П.
Бабій

О. Д. Варикаша

О. А. Ступаков