Номер провадження: 22-ц/785/4688/14
Номер справи місцевого суду: 1505/9204/2012
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Суворова В.О.,

Черевка П.М.,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 17 березня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл
майна подружжя,-

встановила:

У жовтні 2012 року позивачка звернулася
до суду з зазначеним позовом мотивуючи
свої вимоги тим, що за час проживання у
шлюбі з відповідачем вони 08.01.2008 року
взяли в борг у ОСОБА_5 7000 доларів США, що
еквівалентно 35350 грн.. Заначені кошти
були витрачені на ремонт квартири
відповідача.

05.08.2009 року вони знов взяли у ОСОБА_5
борг у сумі 8000 доларів США, що
еквівалентно 64000 грн. Вказані гроші
вони витратили на будівництво гаража
на дві машини. На теперішній час термін
повернення боргу, зазначений у
розписках, минув, борг вони не
повернули, тому позивачка просила
поділити зазначений борг між нею та
відповідачем, оскільки кошти бралися у
період шлюб на потреби сім'ї.

Також позивачка просила стягнути з
відповідача судовий збір у розмірі 612
грн. та оплату правової допомоги у
розмірі 2900 грн..

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 17 березня 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним
рішенням, ОСОБА_3 подала до суду
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати, ухвалити по
справі нове рішення, яким її позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватись перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті та справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідачем не було
надано ні письмової, ні усної згоди на
укладання договору позики між ОСОБА_3
та ОСОБА_5, а також позивачкою не надано
належних та допустимих доказів того, що
позичені нею кошти по розпискам пішли
на потреби сім'ї, тому підстав для
розподілу боргових зобов'язань немає.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено,
підтверджено матеріалами справи, та не
спростовується сторонами, що з 07
березня 2007 року по 26 березня 2012 року
сторони знаходилися у зареєстрованому
шлюбі, який рішенням
Білгород-Дністровського районного
суду Одеської області від 13.03.2012 року
був розірваний (а.с.11).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню
дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження (а.с.8).

Відповідно до розписки від 08.01.2008 року
ОСОБА_3 отримала у борг від ОСОБА_5 кошти
у розмірі 7000 доларів США, що було
еквівалентно 35350 грн. строком до 30.12.2011
року (а.с.12).

З розписки від 05.09.2009 року вбачається,
що ОСОБА_3 знов взяла в борг у ОСОБА_5 8000
доларів США, що було еквівалентно 64000
грн., на будівництво гаражу по АДРЕСА_1,
які також зобов'язалася повернути до
30.12.2011 року або подарувати ОСОБА_5 гараж
в рахунок боргу (а.с.13).

Позивачка у своїй позовній заяві
зазначила, що усі отримані кошти по
розпискам були використані на потреби
сім'ї, а саме: був зроблений ремонт у
квартирі відповідача та побудовано
гараж на дві автомашини, який
розташований по АДРЕСА_1. Не зважаючи на
те, що термін повернення боргу,
вказаний у розписці вже минув, борг не
повернуто, тому позивачка просила
стягнути з відповідача ? частину боргу.

Відповідно до ст. 65 СК України при
укладанні договору одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Для укладання одним
із подружжя договорів щодо цінного
майна згода другого з подружжя має бути
подана письмово. Договір, укладений
одним із подружжя в інтересах сім'ї,
створює обов'язки для другого з
подружжя, якщо майно, одержане за
договором, використане в інтересах
сім'ї. Дружина та чоловік незалежно від
припинення шлюбу мають рівні права та
обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі
майна, оскільки розірвання шлюбу не
звільняє подружжя від зобов'язань.

Згідно зі ст. 70 СК України, у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивачкою не доведено того, що кошти,
які були отримані нею у борг,
використані на потреби сім'ї.

Також, матеріали справи не містять
доказів того, що відповідач ОСОБА_4
надавав свою згоду на отримання грошей
у борг від ОСОБА_5.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
сума боргу, яка зазначена у розписках
не є спільною сумісною власністю
подружжя та не підлягає поділу.

Суд першої інстанції обґрунтовано не
прийняв до уваги покази свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які поясняли, що сума
боргу була отримана зі згоди
відповідача, та при написанні розписок
ОСОБА_4 був присутнім, але чому, у даному
випадку, відсутній його підпис на
розписках пояснити не змогли.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд
першої інстанції правильно прийняв до
уваги пояснення свідків ОСОБА_9 та
ОСОБА_10, оскільки їх свідчення
підтверджуються матеріалами справи, та
доводи позивачки, що кошти по розписці
від 05.08.2009 року були отримані на
будівництво гаражу, спростовуються
накладними, розпискою, чеками,
технічним паспортом на спірний гараж,
листом управління містобудування та
архітектури № 57 від 31.08.2011 року, які
наявні в матеріалах справи.

Також з матеріалів справи вбачається,
що у вересні 2011 року мати відповідача
ОСОБА_11 зверталася до суду з позовною
заявою до виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області про визнання права
власності на самовільно побудоване
нерухоме майно, а саме на гараж
(а.с.113-114), що також спростовує доводи
позивачки, що кошти, які були отримані
по розписці, використані на
будівництво гаражу.

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається,як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
усі зазначені обставини судом першої
інстанції при ухвалені рішення були
враховані, суд надав належну оцінку
доказам та ухвалив законне,
обґрунтоване рішення, яке скасуванню
не підлягає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні
обставини по справі, рішення суду
відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК
України, а тому не вбачає підстав для
його скасування.

Керуючись ст.ст.303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 17 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

В.О. Суворов