Єдиний унікальний номер 205/1955/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(постановлено в заочному порядку)

14 травня 2014 року Ленінський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючого
судді - Скрипник К.О.,

при секретарі -
Олексієнко О.В.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи - Головне
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області, ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням,-

В
С Т А Н О В И В:

Позивач 06 березня 2014 року
звернулася до суду з вказаним позовом,
в якому зазначила, що вона є власницею
квартири АДРЕСА_1, яка належить їй на
підставі свідоцтва про право власності
від 02.12.2004 року, виданого Виконавчим
комітетом Дніпропетровської міської
ради. На даний час в спірній квартирі
зареєстровано місце проживання
позивача, відповідача, який є її
колишнім чоловіком, їх доньки ОСОБА_3 та
онучки ОСОБА_4 Позивач перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем з
08 червня 1985 р. до 18 жовтня 2005 року. Однак,
з березня 2005 року відповідач в квартирі
не проживає, особисті речі в квартирі
відсутні. Позивачка змушена нести
матеріальні витрати, а саме, плату за
комунальні послуги за зареєстровану
особу, яка фактично не проживає у
квартирі, що для неї матеріально важко.
Просила визнати ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1,
що є підставою для зняття ОСОБА_2 з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

Позивач у судовому засіданні
позовні вимоги підтримала та просила
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про день, час і місце судового
засідання повідомлявся належним чином,
про причини неявки не повідомив,
письмових заяв не надходило.

Треті особи у судове засідання не
з'явилися, про день і час проведення
слухання справи повідомлялася
належним чином. Від ОСОБА_3 надійшла
письмова заява з проханням слухати
справу у її відсутність.

Зі згоди позивача, суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням статті 224 ЦПК
України.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
свідків, вивчивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню
за наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено,
що квартира АДРЕСА_1 належить на праві
приватної власності ОСОБА_1, на
підставі свідоцтва про право власності
від 02.12.2004 року, виданого Виконавчим
комітетом Дніпропетровської міської
ради (а.с.7,8).

Встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровано місце проживання:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, неповнолітньої
ОСОБА_4 (а.с.12).

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували у зареєстрованому шлюбі з 08
червня 1985 р. по 18 жовтня 2005 року (а.с.9).

Однак, судом встановлено, що
відповідач в квартирі АДРЕСА_1 не
проживає, в квартирі відсутні його
особисті речі, що також
підтверджується актом обстеження
квартири комісією ЖБК 409 (а.с.19,23).

Як пояснила в судовому засіданні
позивачка, відповідач в спірній
квартирі не проживає з березня 2005 року.

Судом встановлено та підтверджено
показаннями у судовому засіданні
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, що відповідач в
спірній квартирі не проживає, в
квартирі відсутні його особисті речі,
відповідач добровільно покинув
квартиру.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени
сім`ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім`ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

В сулу ст. 2 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», реєстрація
місця проживання чи місця перебування
особи або її відсутність не можуть бути
умовою реалізації прав і свобод,
передбачених Конституцією, законами чи
міжнародними договорами України, або
підставою для їх обмеження.

Також, в силу ст. 6 вищезазначеного
Закону, громадянин України
зобов`язаний протягом десяти днів
після прибуття до нового місця
проживання зареєструвати місце
проживання.

Отже, оскільки відповідач вже на
протязі тривалого часу не проживає у
спірній квартирі, то суд вважає, що є
всі підстави визнати ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1,
що є підставою для зняття ОСОБА_2 з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

Враховуючи вищевикладене та
аналізуючи здобуті по справі докази,
суд приходить до висновку, що
реєстрація відповідача у належній
позивачу квартирі порушує її право як
власниці, і тому вважає, що вимоги
позивача є законними, обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача слід стягнути на користь
позивача судові витрати, понесені
позивачем по оплаті судового збору у
розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, і керуючись
Законом України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» ст.ст. 405, 321, 391 ЦК
України, ст.ст. 5, 6, 10, 27, 57-60, 212-215, 224-226 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И
В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи
- Головне управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області, ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1,
що є підставою для зняття ОСОБА_2 з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 243,60
грн.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку на
подання апеляційної скарги, якщо її не
було подано. Якщо було подано
апеляційну скаргу рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Суддя
К.О. Скрипник