Справа № 200/5920/13-ц
Провадження №2/200/904/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 р. Бабушкінський
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого, судді -
Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі - Кузьминій
С.Д.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про
усунення перешкод в користуванні
домоволодінням та виселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на те, що
йому на праві приватної власності
належить домоволодіння АДРЕСА_2. За
даною адресою зареєстровані позивач,
син та відповідач, яка є колишньою
дружиною позивача з 2011 року. У квітні 2012
року відповідач виїхала з належного
позивачеві домоволодіння та проживає в
іншому місці. На початку травня 2013 року
відповідач, без відома позивача, як
власника, вселилась до спірного
домоволодіння зі своїм співмешканцем
ОСОБА_3 та проживає за вищевказаною
адресою. У зв'язку з тим, що відповідач
не є членом сім'ї позивача,
зареєстрована та проживає в спірному
домоволодінні, позивач позбавлений
можливості вільно володіти,
користуватись та розпоряджатись
майном, яке йому належить на праві
власності. Оскільки відповідачі
добровільно знятись з реєстрації та
виселятись відмовляються, чим чинять
перешкоди в користуванні та
розпорядженні власністю, позивач
просить зобов'язати відповідача
усунути перешкоди в користуванні своїм
майном шляхом виселення відповідача з
домоволодіння АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги,
при цьому послалась на викладене в
позовній заяві. Просила позовні вимоги
задовольнити.

Представник відповідача та відповідач
в судовому засіданні заперечували
проти позовних вимог, пославшись на те,
що у 1993 році вони разом з позивачем
придбали будинок АДРЕСА_2. Він не був
добудований та не був придатний до
проживання в ньому. Право власності не
переоформлювали, оскільки придбали у
сусіда ОСОБА_4 за 12 000 доларів США та в
переоформленні права власності не було
необхідності. В 2003-2004 роках, після
повного переобладнання будинку, батько
позивача від імені ОСОБА_4 подарував
позивачеві спірне домоволодіння. З 1993
року позивач та відповідач проживали у
батька відповідача за адресою АДРЕСА_1
де відповідач і була зареєстрована.
Потім сім'я ОСОБА_2 винаймала житло до
вселення в спірний будинок. У позивача
досі є ключ від будинку, відповідач не
перешкоджає позивачеві користуватись
житлом, відповідач проживає у спірному
домоволодінні разом з їх спільним
сином та іншого місця проживання не
має. Відповідач ОСОБА_3 там не проживає.
Просили відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про день, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Заслухавши осіб, які приймають участь у
справі, свідка, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.116 Житлового Кодексу
України, якщо наймач, члени його сім'ї
або інші особи, які проживають разом з
ним, систематично руйнують чи псують
жиле приміщення, або використовують
його не за призначенням, або
систематичним порушенням правил
соціалістичного співжиття роблять
неможливим для інших проживання із
ними в одній квартирі чи в одному
будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення. Осіб,
які підлягають виселенню без надання
іншого жилого приміщення за
неможливістю спільного проживання,
може бути зобов'язано судом замість
виселення провести обмін займаного
приміщення на інше жиле приміщення,
вказане заінтересованою в обміні
стороною. Осіб, які самоправно зайняли
жиле приміщення, виселяють без надання
їм іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст.157 Житлового Кодексу
України, членів сім'ї власника жилого
будинку (квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених частиною першою
статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2.3 ст. 64 Житлового
Кодексу України, до членів сім'ї
наймача належать дружина наймача, їх
діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім'ї наймача, але
продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач і члени
його сім'ї.

Згідно з ч.4 ст. 156 Житлового Кодексу
України, до членів сім'ї власника
будинку (квартири) належать особи,
зазначені в частині другій статті 64
цього Кодексу. Припинення сімейних
відносин з власником будинку (квартири)
не позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивач є власником домоволодіння
АДРЕСА_2, що підтверджується договором
дарування від 30.12.2003 року, посвідченого
нотаріально(а.с.8) та витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно(а.с.13).

За вказаною адресою зареєстровані,
відповідно довідки квартального
комітету №20 від 24.04.2013 року та витягу з
домової книги, позивач, син позивача та
відповідача - ОСОБА_5 та відповідач, яка
є колишньою дружиною позивача,
відповідно до свідоцтва про розірвання
шлюбу Серії НОМЕР_1 виданого
Бабушкінським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області від 01.3.2011
року(а.с.7).

З грудня 2010 року позивач не проживає за
спірною адресою, що в судовому
засіданні не заперечувала його
представник, але комунальні платежі
сплачує. З 10.04.2012 року відповідач не
проживала за вищевказаною адресою, що
підтверджується актами квартального
комітету №20(а.с.9,10). З початку травня 2013
року відповідач вселилась до спірного
помешкання та по теперішній час там
проживає, що не заперечувала
представник позивача в судовому
засіданні.

Як встановлено в судовому засіданні та
підтверджено показаннями свідка
ОСОБА_6, який є кумом позивача, в 1993 році
позивач та відповідач разом придбали
будинок АДРЕСА_2, який був не
добудований та не був придатний до
проживання в ньому. В 2003-2004 роках, після
повного переобладнання будинку, батько
позивача від імені ОСОБА_4, колишнього
власника будинку, подарував позивачеві
спірне домоволодіння. При цьому свідок
ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив,
що у спірному будинку 4 кімнати та є
можливість проживати в будинку
одночасно позивачеві та відповідачеві
в окремих кімнатах.

Оскільки відповідач вселилась до
спірного домоволодіння, як член сім'ї
позивача та зареєстрована за цією ж
адресою з 2004 року, фактично проживає
там, іншого місця проживання не має та в
судовому засіданні встановлено, що при
цьому відповідач не перешкоджає
позивачеві вільно користуватися своїм
майном та позивач не довів
протилежного факту перешкод, а
неможливість проживання представник
позивача в судовому засіданні пояснила
неприязливими відносинами між
позивачем та відповідачем, тому у суду
немає підстав для задоволення позовних
вимог про усунення перешкод позивачеві
в користуванні житлом шляхом виселення
відповідача із спірного будинку
АДРЕСА_2.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні представник
позивача не надала будь-якого доказу
постійного проживання ОСОБА_3 за
спірною адресою, а відповідач
стверджувала, що ОСОБА_3 не проживає
разом із нею, тому в задоволенні вимоги
позивача про виселення ОСОБА_3 з
домоволодіння АДРЕСА_2 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 61,156 ЖК України, ст.ст. 11, 15,60,169,215,216
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про
усунення перешкод в користуванні
домоволодінням та виселення -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Бабушкінський районний
суд міста Дніпропетровська.

Суддя Єлісєєва
Т.Ю.