справа № 2/489/1135/14
Рішення

Іменем України

15 травня 2014 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

при секретарі Коденко К.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, яка
одночасно діє від свого імені та в
інтересах обмежено дієздатного
ОСОБА_5, до ОСОБА_3, третьої особи -
Універсальної товарної біржі
«Нерухомість Н» про визнання договору
купівлі-продажу недійсним та
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
яка одночасно діє від свого імені та в
інтересах обмежено дієздатного
ОСОБА_5, третьої особи - Універсальної
товарної біржі «Нерухомість Н» про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним

встановив:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом в якому просить визнати
недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1.

У обґрунтування позову вказано, що в
березні 1998 року між сторонами існувала
домовленість про продаж відповідачу
квартири. На виконання цієї
домовленості вона передала ОСОБА_3 в
якості авансу 9400,00 грн. Однак, замість
договору авансового платежу був
укладений біржовий договір
купівлі-продажу. Згодом, відмовившись
від продажу квартири, за взаємною
згодою сторін вона повернула отримані
кошти відповідачу, про що останній
надав письмову розписку, а оригінал
договору знищила.

У грудні 2013 року, після звернення до
МБТІ, дізналася, що відповідач
зареєстрував спірний договір в органі
бюро технічної інвентаризації.

Так як спірна квартира з володіння
позивачів не виходила, посилаючись на
вказані обставини та відсутність
нотаріального посвідчення договору,
ОСОБА_1 просить поновити строк
позовної давності та визнати договір
недійсним.

У свою чергу відповідач звернувся до
суду із зустрічним позовом в якому
просив визнати оспорюваний договір
дійсним. У зустрічному позові вказав,
що між сторонами укладено договір
купівлі-продажу нерухомого майна,
відповідно до якого він набув право
власності на квартиру.

Отримані в рахунок продажу ОСОБА_1
квартири кошти в сумі 9520,00 грн. йому в
серпні 1998 року, які він змушений був
прийняти під впливом психічного тиску
працівників міліції.

У зв'язку із цим та готовністю сплатити
ОСОБА_1 вказану суму коштів, відповідач
вважає, що спірний договір таким, що
підлягає визнанню дійсним.

Ухвалою суду від 30.04.2014 зустрічний
позов прийнято до спільного розгляду з
первісним позовом.

У судовому засіданні позивач та її
представник позов підтримали та
просили задовольнити, в задоволенні
зустрічного позову просили відмовити.

Відповідач та його представник
навпаки, просили зустрічний позов
задовольнити, а в первісному позові
відмовити.

Третя особа представника в судове
засідання не направила, що не
перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи і
оцінивши зібрані в ній докази, вважає,
що первісний позов підлягає
задоволенню, а в задоволенні
зустрічного позову слід відмовити з
наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що 25.03.1998 між ОСОБА_1,
яка діяла від свого імені та імені
обмежено дієздатного батька ОСОБА_5, та
ОСОБА_3 в постій письмовій формі
укладено договір купівлі-продажу
нерухомого майна № 20, який
зареєстровано на Універсальній
товарній біржі «Нерухомість Н».

Предметом договору є купівлі-продаж
квартири АДРЕСА_1, яка належала на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 14.03.1994 ОСОБА_1 та ОСОБА_5, яку
вони зобов'язалися звільнити до 01.06.1998
(пункт 6 договору).

Відповідно до пункту 2 договору
балансова вартість квартири складала
16411,00 грн., а її продаж згідно із пунктом
5 цього договору здійснено за ціною
9400,00 грн., які продавці отримали до
підписання договору.

Відповідач пояснив, що після
підписання договору ОСОБА_1
відмовилася звільнити квартиру та
приблизно в серпні 1998 року повернула
йому 9400,00 грн. (еквівалент 4700 доларів
США) та 150 грн. за послуги БТІ, отримання
яких він оформив письмовою розпискою.

Як видно із змісту розписки, відповідач
в ній вказав, що «Указанную суму
получил в результате не состоявшего
договора купли-продажу квартиры по
адресу: АДРЕСА_1».

ОСОБА_1 пояснила, що після повернення
відповідачу коштів оригінал договору
вона знищила та вважала відносини
припиненими. Але, маючи намір
переоформити квартиру на сина, після
звернення в грудні 2013 року до МБТІ їй
стало відомо про реєстрацію ОСОБА_3
спірного договору в органі бюро
технічної інвентаризації.

У ході розгляду справи встановлено, що
після укладення спірного договору і по
теперішній час в спірній квартирі
зареєстровані та проживають ОСОБА_1 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується довідкою КП ММР
«Південь» від 16.04.2014 № 843.

Згідно виписки із особового рахунку
НОМЕР_1 рахунок відкрито на ім'я ОСОБА_1,
яка і оплачує комунальні послуги.

Відповідач участі в утриманні квартири
не приймає та наведені факти не
оспорював.

Отже, спірні правовідносини виникли у
березні 1998 року, а тому на них
поширюються положення ЦК УРСР.

Відповідно до частини другої статті 47
ЦК УРСР, якщо одна із сторін повністю
або частково виконала угоду, що
потребує нотаріального посвідчення, а
друга сторона ухиляється від
нотаріального оформлення угоди, суд
вправі за вимогою сторони, яка виконала
угоду, визнати угоду дійсною. У цьому
разі наступне нотаріальне оформлення
угоди не вимагається.

Це правило не може бути застосоване,
якщо сторонами не було досягнуто згоди
з істотних умов угоди.

Вимоги про визнання на підставі
частини другої статті 47 ЦК УРСР дійсним
договору купівлі-продажу будинку,
укладеного без нотаріального
посвідчення, можуть бути задоволені
судом лише в тому разі, коли сторони
досягли згоди з усіх істотних його
умов, одна із сторін повністю або
частково виконала цю угоду, а друга
сторона ухиляється від нотаріального
посвідчення договору.

Згідно статті 224 ЦК УРСР за договором
купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 128 цього Кодексу встановлено,
що право власності (право оперативного
управління) у набувача майна за
договором виникає з моменту передачі
речі, якщо інше не передбачено законом
або договором.

Згідно з вимогами статті 227 ЦК УРСР
договір купівлі-продажу жилого будинку
повинен бути нотаріально посвідчений,
якщо хоча б однією із сторін є
громадянин. Недодержання цієї вимоги
тягне недійсність договору.

Договір купівлі-продажу жилого будинку
підлягає реєстрації у виконавчому
комітеті місцевої ради.

За таких обставин, враховуючи, що
сторони хоча і передбачили в договорі
істотні умови, але фактично їх не
виконали (позивачі квартиру в
обумовлений договором строк не
звільнили та повернули кошти
відповідачу), а відповідач в
установленому законом порядку не
наполягав на виселенні позивачів з
квартири та не приймав участі в її
утриманні (оплаті комунальних послуг,
ремонті тощо), а при укладенні
спірного договору нотаріально він не
був посвідчений, що суперечить вимогам
законодавства, чинного на час його
укладення, тому даний договір
підлягає визнанню недійсним.

У зв'язку із цим, первісний позов
підлягає задоволенню, а в задоволенню
зустрічного позову слід відмовити.

Доводи відповідача про застосування до
нього психічного примусу зі сторони
працівників міліції при отриманні від
ОСОБА_1 коштів та підтвердження ним
цього факту письмовою розпискою, суд до
уваги не приймає, оскільки такі доводи
є безпідставними та не підтверджені
належними і допустимими доказами.

Щодо зарахування під час розгляду
справи на депозитний рахунок суду
відповідачем коштів в розмірі 9400,00
грн., що відповідає вартості спірної
квартири, вказаній у спірному договорі,
такі дії відповідача не можуть
свідчити про виконання ним
зобов'язань. Крім того, доларовий
еквівалент цієї суми коштів є значно
меншим ніж на дату укладення договору.

Щодо клопотання позивача про
поновлення строку позовної давності,
суд не вбачає підстав для його
поновлення.

Відповідно до статей 257, 261, 267 ЦК
перебіг позовної давності, загальний
строк якої встановлено тривалістю у
три роки, починається від дня, коли
особа довідалась про порушення свого
права, а зі спливом цього строку
порушене право підлягає захисту, якщо
суд визнає поважними причини
пропущення поважними.

Аналогічні положення щодо строку
позовної давності та його поновлення
передбачені положеннями статтей 71, 76, 80
ЦК УРСР.

Так, відповідно до цивільного
законодавства перебіг строку позовної
давності починається, зокрема, з дня,
коли особа довідалась про порушення
свого права.

У даному випадку, наявні в матеріалах
справи докази вказують на те, що про
порушення свого права позивач
дізналася в грудні 2013 року, оскільки до
цього часу вважала відсутніми
договірні відносини між сторонами.

Так як, первісний позов задоволено, а в
зустрічному позові відмовлено,
відповідно до статті 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 243,60 судового збору.

На підставі частини шостої статті 154
ЦПК України підлягає скасуванню арешт
та зняття заборони на вчинення
будь-яких дій щодо спірної квартири,
накладених ухвалою Ленінського
районного суду м.Миколаєва від 14.03.2014.

Одночасно, суд вважає за необхідне
повернути відповідачу з депозитного
рахунку ТУ ДСА України в Миколаївській
області 9520,00 грн. перерахованих
квитанцією № 1690.296.1 від 14.05.2014 в рахунок
виконання зобов'язань за договором
купівлі- продажу нерухомого майна № 20
від 25.03.1998.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 62, 88, 212 - 214
ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, яка одночасно діє від
свого імені та в інтересах обмежено
дієздатного ОСОБА_5, - задовольнити.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_1, яка одночасно
діє від свого імені та в інтересах
обмежено дієздатного ОСОБА_5, з однієї
сторони, та ОСОБА_3, з другої сторони,
зареєстрованого на Універсальній
товарній біржі «Нерухомість-Н» за № 20.

Стягнути з ОСОБА_3 (іден.код НОМЕР_2) на
користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі
243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним - відмовити.

Скасувати арешт накладений на квартиру
АДРЕСА_1, та заборону на вчинення
будь-яких дій щодо цього нерухомого
майна, накладених ухвалою Ленінського
районного суду м.Миколаєва від 14.03.2014.

Повернути ОСОБА_3 з депозитного
рахунку ТУ ДСА України в Миколаївській
області 9520,00 грн. (дев'ять тисяч п'ятсот
двадцять гривень) перерахованих
квитанцією № 1690.296.1 від 14.05.2014 в рахунок
виконання зобов'язань за договором
купівлі- продажу нерухомого майна № 20
від 25.03.1998.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, яка може бути
подана до апеляційного суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Повний текст рішення

підписано 19.05.2014