Справа № 2-1656/09
Провадження № 2-зз/434/18/14
У Х В А Л А

14 травня 2014 року
Артемівський районний суд м. Луганська
у складі: судді Селезньової Т.В. , при
секретарі Піддубняк О.В., розглянувши у
судовому засіданні в м. Луганську

заяву ОСОБА_1 про скасування арешту
майна , накладеного у цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди,

встановив:

Рішенням суду від 18.05.2004р. позов
задоволено, з відповідача стягнуто
8444,48грн. на відшкодування шкоди і
судових витрат.

У тій же справі з метою забезпечення
позову ухвалою суду 11.02.2004р. було
накладено арешт на майно, належне
ОСОБА_3 , що проживає за адресою АДРЕСА_1,
у тому числі на автомобіль НОМЕР_1.
Копія ухвали доля виконання була
направлена нотаріусу 1-ї міської
державної нотаріальної контори і в
МРЕВ.

15.04.2014р. ОСОБА_1 подала заяву про
скасування арешту, накладеного в даній
цивільній справі на належний їй
будинок за адресою АДРЕСА_1.

Розглядаючи дану заяву, суд дійшов
таких висновків:

Рішення є чинним, відомостей про
його виконання у цивільній справі нема
і суду такі відомості заявником не
представлені. Сторони у цивільній
справі в дане судове засідання також не
явились, тому з,ясувати , чи виконане
дане рішення суду не уявилось можливим.

Таким чином, підстав для
скасування даного заходу забезпечення
, вжитого судом у даній цивільній
справі щодо майна, належного
відповідачу ОСОБА_3, на даний час нема,
оскільки відомостей про виконання
рішення суду не представлено, так само
не представлено даних про відмову
стягувача від виконання судового
рішення на її користь, укладення
мирової угоди між сторонами , тощо.

Заявник ОСОБА_1 не була стороною
у даній справі, і в даній справі суд не
виносив ухвал про накладення арешту на
належне їй майно, а виходячи зі змісту
ухвали суду від 11.02.2004р. про накладення
арешту на майно відповідача ОСОБА_3, суд
не накладав арешт конкретно на вказане
нерухоме майно. Тому відсутні підстави
вважати, що даною ухвалю було накладено
арешт на вказану заявником квартиру.

Крім того, заявник не
представила суду доказів на
підтвердження того, що арешт на належну
їй квартиру накладений саме на
підставі даної ухвали суду у даній
цивільній справі, що не виключає
можливість арешту даної квартири з
інших підстав і іншим органом.

Також заявник не представила
суду доказів на підтвердження того, що
вказана квартира належить їй на праві
власності на даний час, а наданий нею
договір обміну житлом від 2.12.1999р. не
доводить права власності заявника на
майно станом на даний час і чи станом на
час винесення ухвали про вжиття
заходів забезпечення.

Таким чином, суд не вбачає
підстав для задоволення даної заяви і
для скасування заходу забезпечення,
вжитого в даній цивільній справі щодо
майна, належного ОСОБА_3 , і щодо зняття
арешту з вказаної заявником квартири.

У разі виникнення порушення,
оспорення чи невизнання прав заявника
на вказане нерухоме майно - власникові
може бути рекомендовано звернутись за
захистом своїх порушених прав у
порядку позовного провадження.

Керуючись ст. 154 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про скасування арешту
майна , накладеного у цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, в тому числі
скасування арешту квартири за адресою
АДРЕСА_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена учасниками
процесу шляхом подання апеляційної
скарги протягом 5 днів.

Суддя
Т.В.
Селезньова