Справа № 598/1517/13-ц
провадження № 2/598/13/2014
РІШЕННЯ

іменем України

"12" травня 2014 р. Збаразький
районний суд Тернопільської області
в складі: головуючої судді
Щербатої Г.Р.

при секретарі
Довбуш М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Збаражі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
Збаразької нотаріальної контори, про
визнання права власності на спадкове
майно та реальний поділ житлового
будинку з надвірними будівлями і
спорудами,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із
позовом до відповідача ОСОБА_2, третьої
особи, яка не заявляє самостійних
вимог, Збаразької нотаріальної контори
про визнання права власності на
спадкове майно, після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, та просить
провести реальний поділ
будинковолодіння по АДРЕСА_1, виділивши
йому 1/9 частину житлового будинку з
надвірними будівлями і спорудами, що
на день смерті належала спадкодавцю,
якою за життя було складене заповітне
розпорядження на спадкове майно.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав і просить в позові
відмовити з тих підстав, що в цілому
спірне будинковолодіння належить
відповідачу ОСОБА_2, про що видано
свідоцтво про право власності, яке
ніким не скасовано і позивачем не
ставилося питання про його скасування.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог, нотаріус Збаразької
нотаріальної контори в судове
засідання не з'явилася, однак направила
заяву про розгляд справи у її
відсутності.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі, суд вважає, що позовні вимоги до
задоволення не підлягають.

Згідно ст.ст. 3,10, 11, 60 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, які мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Судом встановлено, що станом на 15.04.1991
року у житловому будинку по АДРЕСА_1, що
рахувався колгоспним двором, проживали
та були зареєстровані ОСОБА_5 - голова
двору, та члени двору ОСОБА_3 - дружина
і ОСОБА_2 - дочка, що стверджується
довідкою № 8439 від 06.08.2012 року, виданою
виконкомом Колоденської сільської
ради Збаразького району, які,
відповідно до норм Закону України "Про
власність", є співвласниками вказаного
будинковолодіння і частка кожного із
них становить 1/3.

Спадкодавець, ОСОБА_3, яка
проживала у АДРЕСА_1, померла 21.07.2007 року
і після її смерті відкрилася спадщина,
що складається із 1/3 частини житлового
будинку з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1.

Як вбачається із заповіту від 22.05.2007
року спадкодавець ОСОБА_3, належну їй на
праві власності частину житлового
будинку з надвірними будівлями
заповіла ОСОБА_2 - 2/3 будівель та ОСОБА_1 -
1/3 будівель.

Спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прийняли
спадщину, подавши до нотаріальної
контори заяви про прийняття спадщини,
про що їм видані свідоцтва на частини
спадкового майна - майновий пай та
грошові вклади.

Від спадкування обов'язкової частки
після смерті дружини ОСОБА_5
відмовився, про що подав заяву до
нотаріальної контори.

22 січня 2008 року виконавчим комітетом
Колодненської сільської ради
Збаразького району Тернопільської
області прийнято рішення № 3, яким
оформлено право власності на житловий
будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 та ОСОБА_2,
на підставі якого їм видані свідоцтва
про право власності на ? частини
будинковолодіння кожному, яке рішенням
Збаразького районного суду
Тернопільської області від 07 жовтня 2010
року скасоване.

Однак, 19 березня 2008 року ОСОБА_5
подарував ОСОБА_2, належну йому на праві
приватної власності ? частину
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, про
що укладений нотаріально посвідчений
договір дарування від 19.03.2008 року.

Таким чином, ОСОБА_2 в цілому на праві
приватної власності належить житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами по АДРЕСА_1, про що видано
свідоцтво про право власності,
зареєстроване в реєстрі права
власності на нерухоме майно.

Як слідує із змісту ст. 393 ЦПК України
правовий акт органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним та скасовується.

Проаналізувавши докази представлені
сторонами, суд вважає, що позовні
вимоги про визнання за позивачем та
виділення йому 1/9 частини житлового
будинку з надвірними будівлями і
спорудами по АДРЕСА_1 до задоволення не
підлягають, оскільки право власності
на цілий житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2, про що їй
видано свідоцтво про право власності,
яке ніким не скасовано і ніким не
ставилося питання про його скасування.

На підставі наведеного та керуючись
ст. 393 ЦК України, ст. ст. 3,10, 11, 60 ЦПК
України, суд,

вирішив :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
Збаразької нотаріальної контори, про
визнання права власності на спадкове
майно на 1/9 частину житлового будинку з
надвірними будівлями і спорудами по
АДРЕСА_1 та реальний поділ житлового
будинку з господарськими будівлями і
спорудами відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Тернопільської області через
Збаразький районний суд протягом
десяти днів після його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ :
Щербата Г.Р.