Ухвала

іменем україни

02 квітня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів:
Кафідової О.В., Попович О.В.,

Ступак О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Луганське енергетичне об'єднання» в
особі Краснодонського РЕМ до ОСОБА_3
про стягнення вартості необлікованої
електричної енергії, за касаційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання» на рішення
апеляційного суду Луганської області
від 14 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання» в особі
Краснодонського РЕМ (далі - ТОВ
«Луганське енергетичне об'єднання»)
звернулося до суду із указаним позовом
до ОСОБА_3 про стягнення вартості
необлікованої електричної енергії, в
обґрунтування якого зазначило, що
відповідач є власником квартири
АДРЕСА_1. 03 жовтня 2012 року працівниками
позивача була проведена перевірка
дотримання Правил користування
електричною енергією для населення
(далі - Правила) за вказаною адресою та
виявлено порушення відповідачем
зазначених Правил, а саме: розкрадання
електричної енергії шляхом
самовільного підключення до
електромереж з порушенням схеми
обліку, підключення додаткового
фазного дроту до квартирної
електропроводки поза приладом обліку
електричної енергії, про що був
складений акт.

Враховуючи наведене, позивач просив
стягнути з відповідача вартість
необлікованої електричної енергії в
сумі 9 243 грн 36 коп.

Рішенням Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 18 листопада 2013 року позов
задоволено частково, стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ТОВ «Луганське
енергетичне об'єднання» вартість
необлікованої активної електричної
енергії в сумі 7 394 грн 36 коп. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 14 січня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення апеляційного суду
Луганської області від 14 січня 2014 року,
рішення суду першої інстанції залишити
в силі, мотивуючи свою вимогу
неправильним застосуванням судом норм
матеріального та порушенням норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги та
заперечення на неї, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 та
значиться зареєстрованою за вказаною
адресою.

03 жовтня 2012 року працівниками позивача
була проведена перевірка дотримання
Правил за вказаною адресою та виявлено
порушення відповідачем зазначених
Правил, а саме: розкрадання електричної
енергії шляхом самовільного
підключення до електромереж з
порушенням схеми обліку, підключення
додаткового фазного дроту до
квартирної електропроводки поза
приладом обліку електричної енергії,
про що був складений відповідний акт.

Згідно з розрахунком обсягу та
вартості необлікованої енергії за
актом від 03 жовтня 2012 року про
порушення споживачем Правил вартість
необлікованої електричної енергії
становила 9 243 грн 36 коп.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач є споживачем електричної
енергії за вказаною адресою, нею було
порушено Правила та останньою 23 квітня
2013 року на розрахунковий рахунок
позивача була сплачена сума в розмірі 1
849 грн.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що акт про
порушення Правил не підписаний
споживачем ОСОБА_3, та в ньому не
зазначені відмітки щодо виявлення
конкретного місця самовільного
підключення до відповідних мереж. Крім
того, апеляційний суд звертав увагу на
те, що позивачем не надано достатніх
належних та допустимих доказів на
підтвердження наявності порушення
відповідачем вищезазначених Правил.

З такими висновками суду апеляційної
інстанції погодитися не можна з
наступних підстав.

Відносини щодо постачання фізичним
особам електричної енергії
регулюються ст. 714 ЦК України, ст.ст. 24-27
Закону України «Про
електроенергетику», Правилами та
Методикою визначення обсягу та
вартості електричної енергії,
необлікованої внаслідок порушення
споживачами правил користування
електричною енергією, затвердженою
постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України
від 04 травня 2006 року № 562 (далі -
Методика).

Нормою ч. 4 ст. 26 Закону України «Про
електроенергетику» передбачено, що
споживач електроенергії несе
відповідальність згідно із
законодавством за порушення умов
договору та Правил, затверджених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок складання актів про порушення
споживачем Правил передбачений п. 53
Правил, відповідно до яких у разі
виявлення представником
енергопостачальника порушення
споживачем правил користування
електричною енергією, у тому числі
фактів розкрадання електричної
енергії, складається акт, який
підписується представником
енергопостачальника та споживачем.
Один примірник акта вручається
споживачу, другий залишається у
енергопостачальника. Споживач має
право внести до акта свої зауваження. У
разі відмови споживача від підпису в
акті робиться позначка про відмову. Акт
вважається дійсним, якщо його
підписали три представника
енергопостачальника.

З матеріалів справи вбачається, що
наявний у справі акт від 03 жовтня 2012
року містить три підписи представників
енергопостачальника із зазначенням
факту порушення, не містить підпису
споживача у зв'язку з відмовою від
підпису, про що є відповідна позначка
(а.с. 4).

Апеляційний суд дійшов помилкового
висновку про те, що вищевказаний акт не
відповідає вищезазначеним Правилам та
Методиці.

Також помилкові є висновки суду
апеляційної інстанції про те, що на
підтвердження порушення вищевказаних
Правил позивач надав тільки акт та не
надав інших доказів, оскільки саме акт
про порушення є відповідним доказом
про порушення споживачем Правил та є
підставою для стягнення збитків,
заподіяних безобліковим використанням
електричної енергії.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Отже, встановивши фактичні обставини
справи, дослідивши надані сторонами
докази в сукупності, суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
порушення відповідачем Правил дійсно
мало місце та належними чином
підтверджено відповідними доказами.

З огляду на вищевикладене судове
рішення апеляційного суду не може
вважатися законним і обґрунтованим та
відповідно до положень ст. 339
ЦПК України підлягає скасуванню із
залишенням в силі судового рішення
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Луганське
енергетичне об'єднання» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Луганської
області від 14 січня 2014 року скасувати,
рішення Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 18 листопада 2013 року
залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О.
Дьоміна

Судді:
О.В.
Кафідова

О.В. Попович

О.В. Ступак

С.П. Штелик