________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/3393/14-ц
Провадження № 2/520/3805/14
УХВАЛА

15.04.2014 року суддя Київського районного
суду м. Одеси Літвінова І.А.,
ознайомившись з позовною заявою
«ОСОБА_1 до приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, третя особа на предмет
спору на стороні відповідача - ОСОБА_3
про визнання виконавчого напису
нотаріусу таким, що не підлягає
виконанню»,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 пред'явила позов до
приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
та просить «визнати виконавчий напис
приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу - ОСОБА_2
реєстровий №528, вчинений 26.06.2009 р. по
стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
грошових коштів в розмірі 68 448,15 грн.
таким, що не підлягає виконанню».

Нормативно-правовим актом, що регулює
питання звернення до місцевого
загального суду є Цивільний
процесуальний кодекс України,
відповідно до ч. 1 ст. 3 якого кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, суди повинні
перевірити належність справ до їх
юрисдикції та підсудності.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» ніхто не
може бути позбавлений права на розгляд
його справи в суді, до підсудності
якого вона віднесена процесуальним
законом.

Наслідками порушення правил
підсудності може бути скасування
ухвали/рішення суду.

Визначаючи підсудність справи
Київському районному суду м. Одеси
позивач посилається на ч. 12 ст. 110 ЦПК
України.

Відповідно до ч. 12 ст. 110 ЦПК України,
позови до стягувача про визнання
виконавчого напису нотаріуса таким,
що не підлягає виконанню, або про
повернення стягненого за виконавчим
написом нотаріуса, можуть
пред'являтися також за місцем його
виконання.

За оскаржуваним виконавчим написом
стягувачем є ОСОБА_3.

15 квітня 2014 року, ознайомившись із
одержаною на запит суду інформацією
відділу адресно-довідкової роботи ГУ
ДМС України в Одеській області,
встановлено, що стягувач ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до травня 2013 року значився
зареєстрованим в АДРЕСА_3.

22 травня 2013 року ОСОБА_3 знявся з обліку
за вищезазначеною адресою на адресу:
АДРЕСА_1. За останньою адресою ОСОБА_3 не
зареєструвався, та на цей час в м. Одесі
та Одеській області зареєстрованим не
значиться (довідка від 03.04.2014 р.).

Однак, враховуючи, що позивач ОСОБА_1,
всупереч встановленій практиці та
порядку, позов до ОСОБА_3, як стягувача
не пред'являє та в коло відповідачів цю
особу не включає, правила ч. 12 ст. 110 ЦПК
України до визначення підсудності
позовної заяви ОСОБА_1 застосуванню не
підлягають.

За ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальна
дія або відмова у її вчиненні,
нотаріальний акт оскаржуються до суду.
Право на оскарження нотаріальної дії
або відмови у її вчиненні,
нотаріального акта має особа, прав та
інтересів якої стосуються такі дії чи
акти.

За правилами цивільного судочинства як
спір про право в позовному провадженні
розглядаються позови про оскарження
дій нотаріуса щодо вчинення
виконавчого напису, коли йдеться
виключно про порушення нотаріусом
правил вчинення відповідної
нотаріальної дії і при цьому позивачем
не порушується питання про захист
права відповідно до положень
цивільного законодавства.

Як роз'яснено в Постанові № 3 від 01.03.2013
р. Пленуму Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про деякі питання
юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ», правила статті 109 ЦПК (загальної
підсудності) застосовуються у
випадках, коли відповідачем у справі є
зокрема держава.

Виходячи з положень ст. 3 ЗУ «Про
нотаріат» нотаріус - це уповноважена
державою фізична особа, яка здійснює
нотаріальну діяльність у державній
нотаріальній конторі, державному
нотаріальному архіві або незалежну
професійну нотаріальну діяльність,
зокрема посвідчує права, а також факти,
що мають юридичне значення, та вчиняє
інші нотаріальні дії, передбачені
законом, з метою надання їм юридичної
вірогідності.

Відповідно до статей 170 - 172 ЦК держава,
Автономна Республіка Крим та
територіальні громади набувають і
здійснюють цивільні права та обов'язки
через відповідні органи державної
влади, органи влади Автономної
Республіки Крим та органи місцевого
самоврядування в межах їх компетенції,
встановленої законом. Отже,
підсудність таких справ визначається
за місцезнаходженням органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або відповідного
органу місцевого самоврядування, до
компетенції яких належить здійснення
від імені держави, Автономної
Республіки Крим чи відповідної
територіальної громади певних
цивільних прав та обов'язків.
Місцезнаходження таких органів
встановлюється на підставі
відповідних правових актів.

За інформаційною базою даних Єдиного
реєстру нотаріусів, робоче місце
приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

Справа підвідомча та територіально
підсудна Київському районному суду м.
Одеси.

Статтями 119, 120 ЦПК України визначенні
вимоги до форми та змісту позовної
заяви та порядку подання копій
позовної заяви та доданих до неї
документів.

При ознайомлені з позовною заявою
ОСОБА_1 та додатками до заяви
встановлені підстави для залишення
позову без руху, у зв'язку з
недодержанням вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК
України при його оформлені.

Положеннями пункту 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України встановлено, що позовна заява
повинна містити ім'я (найменування)
позивача і відповідача, а також ім'я
представника позивача, якщо позовна
заява подається представником, їх
місце проживання (перебування) або
місцезнаходження, поштовий індекс,
номери засобів зв'язку, якщо такі
відомі.

Місцем проживання фізичної особи
згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, придатне для
проживання в ньому (гуртожиток, готель
тощо), у відповідному населеному
пункті, в якому фізична особа проживає
постійно, переважно або тимчасово.

За своєю суттю адреса - це умовна
кодифікація місця знаходження об'єкту,
яка застосовується з метою поштового
зв'язку. Правила написання адреси,
встановлені Міністерством зв'язку, для
забезпечення якнайшвидшого
пересилання, зберігання і доставляння
поштових відправлень. На всіх адресах
пишеться: назва вулиці, номер будинку і
квартири; назва населеного пункту,
міста; назва району; назва області,
індекс.

Всупереч встановленим правилам, у
позовній заяві ОСОБА_1 в адресах
відповідача та третьої особи індекси
не відбиті.

Також не співпадають відомості,
зазначені в позовній заяві щодо адреси
проживання третьої особи ОСОБА_3, з
офіційною інформацією, наданою ВАДР ГУ
ДМС України в Одеській області

Дані представника (ім'я, місце
проживання (перебування) або
місцезнаходження, поштовий індекс,
номери засобів зв'язку) в позовній
заяві не відбиті.

Із змісту ст. 28 ЦК України, вбачається,
що ім'я фізичній особі надається
відповідно до закону та у громадян
України воно складається із прізвища,
власного імені та по батькові, якщо
інше не випливає із закону або звичаю
національних меншин, до яких вона
належить.

При реалізації правоздатності, набутті
і захисті суб'єктивних прав істотне
значення має ім'я фізичної особи, під
яким вона набуває прав та обов'язків та
здійснює їх.

В позовній заяві ім'я позивача вказане,
як ОСОБА_1, а ім'я представника вказане
як «ОСОБА_6.». Відповідно до довідки
ВАДР позивач зареєстрована в базі ГУ
ДМС України в Одеській області як
ОСОБА_1, а повними даними представника є
ОСОБА_6.

В позовній заяві обов'язково має
вказуватись повне ім'я (найменування)
позивача і відповідача, а також ім'я
представника позивача, якщо позовна
заява подається представником, їх
місце проживання або місцезнаходження,
поштовий індекс, номер засобів зв'язку,
якщо такий відомий. Зазначення лише
ініціалів, замість імен, не відповідає
сенсу ст. 28 ЦК України.

Отже, позивачу необхідно у вступній
частині позову та в позовних вимогах
внести відповідні уточнення та
належним чином виконати вимоги п. 2 ч. 2
ст. 119 ЦПК України.

Дані обставини мають істотне значення
для здійснення в наступному судових
викликів за правилами ст. 74 ЦПК України
та для заповнення виконавчих
документів.

Відповідно до п. 5 та п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України, позовна заява повинна містити
виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, та зазначення
доказів, що підтверджують кожну
обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування.

Позивач дані зобов'язання не виконав, в
позовній заяві не зазначив докази в
підтвердження обставин, на які
особисто посилається та до яких
відносяться:

- вимога позивача, спрямована до
третьої особи про повернення боргової
розписки;

- відмова третьої особи повернути
боргову розписку після сплати
позивачем боргу;

- погрози третьої особи на адресу
позивача;

- відсутність доказів у нотаріуса
про безспірність заборгованості
позивача;

- не направлення позивачу третьою
особою вимоги про усунення порушень.

Позивач не зазначає і наявність
підстав для звільнення від
доказування.

Як роз'яснено в п. 7 Постанови № 2 від 12
червня 2009 року Пленуму Верховного суду
України, позовна заява за змістом
повинна відповідати вимогам статті 119
ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати
особливу увагу, зокрема, на те, що у
позовній заяві повинні не лише
міститися позовні вимоги, а й бути
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, і зазначені
докази, що підтверджують кожну
обставину.

До відома позивача - поняття доказів
наводиться у ст. 60 ЦПК України, згідно з
якою доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Особи, які беруть участь у справі і
вважають, що подання потрібних доказів
є неможливим або у них є складнощі в
поданні цих доказів, мають право
заявити клопотання про забезпечення
цих доказів. У заяві про забезпечення
доказів повинні бути зазначені: докази,
які необхідно забезпечити; обставини,
що можуть бути підтверджені цими
доказами; обставини, які свідчать про
те, що подання потрібних доказів може
стати неможливим або ускладненим, а
також справа, для якої потрібні ці
докази або з якою метою потрібно їх
забезпечити.

Перелік документів не відповідає
фактично доданим до заяви. Так в п. 1
переліку зазначено про додання до
заяви договору позики від 20.06.2007 року,
але датований цією датою договір у
матеріалах справи відсутній, при цьому
наявний серед додатків договір позики
від 24.06.2007 року - до переліку не внесено.

Згідно з ч. 8 ст. 119 ЦПК України, якщо
позовна заява подається представником
позивача, до позовної заяви додається
довіреність чи інший документ, що
підтверджує його повноваження.

Представництво інтересів ОСОБА_1
здійснює ОСОБА_6 на підставі договору
про надання юридичних (адвокатських)
послуг від 13.04.2013 р. Звертається увага
позивача на те, що у вступній частині
витягу із договору, де зазвичай
відбиваються дані та реквізити сторін,
вказані Перший Малиновський відділ ДВС
та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».

При цьому відділ ДВС, який виконує
функції по примусовому виконанню
виконавчого напису до участі у справі в
якості третьої особи не залучається, не
зважаючи на те, що ймовірне рішення
суду може стосуватися прав та
обов'язків цієї особи. А відношення ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» до спору між
сторонами взагалі не роз'яснене.

Крім того, в ордері адвоката серії
НОМЕР_1, дата видачі свідоцтва № НОМЕР_2
про право на зайняття адвокатською
діяльністю вказана 31.08.2012 року, в той
час, як це свідоцтво видане 04 вересня 2012
року.

Частиною 1 ст. 120 ЦПК України, позивач
зобов'язується додати до позовної
заяви її копії та копії всіх
документів, що додаються до неї,
відповідно до кількості відповідачів
і третіх осіб. Вимоги ч. 1 ст. 120 ЦПК
України не містять виключень,
застережень та є безумовними. Позивач
на це уваги не звернув, та не надав для
направлення відповідачу копії
документів, які указані в п.п. 3, 7, 8 та 9
додатків до позовної заяви.

Відповідно до ст. ст. 121, 122 ЦПК України,
суддя відкриває провадження у
цивільній справі не інакше як на
підставі заяви, поданої і
оформленої в порядку, встановленому
цим Кодексом. Суддя, встановивши, що
позовну заяву подано без додержання
вимог, викладених у статтях 119 і 120
цього Кодексу, або не сплачено
судовий збір, постановляє ухвалу, в
якій зазначаються підстави залишення
заяви без руху, про що повідомляє
позивача і надає йому строк для
усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.
119-122 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1
до приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_2,
третя особа на предмет спору на стороні
відповідача - ОСОБА_3 про визнання
виконавчого напису нотаріусу таким, що
не підлягає виконанню.

Надати позивачу строк для усунення
недоліків відповідно до мотивувальної
частини цієї ухвали протягом п'яти днів
з дня отримання їм копії ухвали.

Роз'яснити, якщо позивач відповідно до
ухвали суду у встановлений строк
виконає вимоги, визначені статтями 119 і
120 ЦПК України позовна заява буде
вважатись поданою в день первісного
її подання до суду. Інакше заява
вважається неподаною і повертається
позивачеві, що не перешкоджає
повторному зверненню до суду з цим
позовом у встановленому порядку.

Копію ухвали направити позивачу для
виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Літвінова