РІШЕННЯ

іменем України

10 квітня 2014 року

м. Зміїв

Зміївський районний суд
Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю секретаря Іванової О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини та на утримання
дружини,

в с т а н о в и в:

29.01.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовною заявою, а 20.03.2014 року з
уточненою позовною заявою, в якій
просила: стягувати з ОСОБА_2 на її
користь аліменти на утримання
неповнолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки від
доходу (заробітної плати) відповідача
щомісячно починаючи з дня подання
позовної заяви до досягнення дитиною
повноліття; стягувати з ОСОБА_2 на її
користь аліменти на її утримання в
розмірі 1/4 частки від доходу
(заробітної плати) відповідача
щомісячно до досягнення дитиною трьох
років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_7.

В обґрунтування позовної заяви
вказала, що з 24.02.2012 року перебуває з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Їхнє подружнє життя не склалося,
відповідач покинув її з дитиною та не
надає їй коштів на утримання. При цьому,
вона залишилася одна з двома
неповнолітніми дітьми, бо крім їхньої з
відповідачем дочки, вона має ще дочку
від попереднього шлюбу - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка також проживає з нею.

В зв'язку з необхідністю догляду
за дитиною до досягнення нею трьох
років вона не може працевлаштуватися й
отримувати навіть мінімальний дохід.
Зараз вона з двома дітьми повинна
виживати лише на щомісячну державну
допомогу по догляду за дитиною в
розмірі 955 грн. Цих коштів на
харчування, одяг і розвиток особистих
здібностей дитини не вистачає. У
зв'язку з цим, вона опинилася в
скрутному матеріальному стані,
намагаючись забезпечити дітям належне
утримання.

На даний час, відповідач, який
інших утриманців чи матеріальних
зобов'язань не має, працює монтажником
технологічних трубопроводів у ЗАТ
"Енергоремонт", юридична адреса: РФ,
Хабаровський край, м.
Комсомольськ-на-Амурі, вул. Пендріє, 7,
де він отримує регулярну високу
заробітну плату і має можливість
надавати їй допомогу.

Позивачка ОСОБА_1 та представник
позивачки ОСОБА_5 в судове засідання не
з'явилися, подали заяву про судовий
розгляд справи за їх відсутністю,
підтримали позовні вимоги у повному
обсязі з підстав, викладених у позовній
заяві, не заперечували проти заочного
розгляду справи.

Належним чином повідомлений
відповідач ОСОБА_2 повторно в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки не повідомив, заяв про
відкладення розгляду справи не
подавав, заперечень проти позову не
подавав.

У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК
України у разі повторної неявки в
судове засідання відповідача,
повідомленого належним чином, суд
вирішує справу на підставі наявних у
ній даних чи доказів (постановляє
заочне рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів,
якщо позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Суд не має відомостей про причину
повторної неявки відповідача,
повідомленого належним чином, що дало
підстави вирішити справу на підставі
наявних у ній даних (постановити заочне
рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1
ст. 224 ЦПК України.

Зважаючи на те, що всі особи, які
беруть участь у справі, в судове
засідання не з'явилися, відповідно до ч.
2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового
процесу за допомогою.
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Дослідивши надані сторонами письмові
докази, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок наявних у справі
доказів у їх сукупності, суд дійшов
наступного:

З копій свідоцтв про народження
та про шлюб вбачається, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, перебувають у зареєстрованому
шлюбі, мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
(а. с. 9, 10).

Даними довідки ОСББ "Електромонтажник"
від 29.01.2014 року підтверджується, що
ОСОБА_1 мешкає та зареєстрована в
АДРЕСА_1, має склад сім'ї: дочку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
батька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, матір
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5. (а. с. 11).

Відповідно до Конвенції ООН про
права дітей від 20 листопада 1989 року
(ратифікована Україною Постановою
Верховної Ради України від 27 лютого 1991
р. №789-XІІ) дитина, з огляду на його
фізичну й розумову незрілість вимагає
спеціального захисту й турботи,
включаючи належний правовий захист, як
до, так і після народження. Невиплата
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей, на які вони мають право
відповідно до законодавства, становить
порушення їх майнових прав відповідно
до статті 1 Протоколу №1 до
Європейської Конвенції з прав людини,
яка передбачає таке: «Кожна фізична
особа має право мирно володіти своїм
майном. Ніхто не може бути позбавлений
своєї власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права». У справі «Кечко
проти України» Європейський суд з прав
людини висловив наступну думку:
«Поняття «власності», яке міститься в
першій частині статті 1 Протоколу № 1,
має автономне значення, яке не обмежене
власністю на фізичні речі і не залежить
від формальної класифікації в
національному законодавстві: деякі
інші права та інтереси, наприклад,
борги, що становлять майно, можуть
також розглядатись як «майнові права»,
і, таким, як «власність» в цілях
вказаного положення. Питання, що
потребує визначення, полягає в тому, чи
мав відповідно до обставин справи,
взятих в цілому, заявник право на
матеріальний інтерес, захищений
статтею 1 Протоколу №1.

Згідно зі ст. ст. 1, 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року та
практику Суду як джерело права.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3
Конвенції про права дитини, частин 7, 8
ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких
питань щодо дітей, суд повинен виходити
з якнайкращого забезпечення інтересів
дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України
"Про охорону дитинства" кожна дитина
має право на рівень життя, достатній
для її фізичного, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку. Батьки або особи, які їх
заміняють, несуть відповідальність за
створення необхідних умов для
всебічного розвитку дитини відповідно
до законів України.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

У відповідністю з ч. 2 ст. 182 СК
України, мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст. 184 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 183 СК України
частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності з ч. ч. 1, 2, 4, 6 ст. 84
СК України, дружина має право на
утримання від чоловіка під час
вагітності. Дружина, з якою проживає
дитина, має право на утримання від
чоловіка - батька дитини до досягнення
дитиною трьох років. Право на утримання
вагітна дружина, а також дружина, з якою
проживає дитина, має незалежно від
того, чи вона працює, та незалежно від
її матеріального становища, за умови,
що чоловік може надавати матеріальну
допомогу. Право на утримання вагітна
дружина, а також дружина, з якою
проживає дитина, має і в разі
розірвання шлюбу.

Позивачка ОСОБА_1 у позовній заяві
зазначила, що малолітня дочка проживає
з нею та знаходиться на її утриманні, а
відповідач, який є батьком дитини,
проживає окремо та не надає
матеріальної допомоги на утримання
дитини, а також на утримання дружини, до
досягнення дитиною трирічного віку,
проти чого не надав заперечень
відповідач.

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 має
право на отримання від відповідача
коштів на утримання дитини, а також і
коштів на своє утримання до досягнення
дитиною трирічного віку.

Оскільки в матеріалах справи
відсутні відомості про наявність у
відповідача інших малолітніх дітей,
вимога позову про стягнення аліментів
на дитину в розмірі 1/4 частки від
доходу (заробітної плати) відповідача
відповідає інтересам малолітньої
дитини, є обґрунтованою і підлягає
задоволенню.

При визначенні частки заробітної
плати відповідача, що підлягає
стягненню з нього на утримання дружини
до досягнення дитиною трирічного віку,
суд взяв до уваги: повідомлені
позивачкою відомості про розміри
доходів її та відповідача; розмір
аліментів, що підлягають стягуванню з
відповідача на утримання дочки; значну
територіальну віддаленість місця
роботи відповідача, що вимагає
додаткових витрат для організації його
життя, та дійшов висновку, що в цій
частині позов підлягає частковому
задоволенню шляхом стягування з
відповідача на утримання дружини 1/8
частини його доходів.

З відповідача належить стягнути
судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 84, 88, 169, 174, ч. 2
ст. 197, 209, 212-215, 218, 224-228, 367 ЦПК України,
суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6,
уродженця та мешканця АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частин всіх
видів заробітку (доходу), але не менше
ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 29.01.2014 року і до досягнення
нею повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6,
уродженця та мешканця АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1 аліменти на її
утримання в розмірі 1/8 частини всіх
видів його заробітку щомісячно,
починаючи з 29.01.2014 року і до досягнення
трирічного віку дочкою ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 до Державного
бюджету України судовий збір в розмірі
243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

В іншій частині позову відмовити.

В частині стягування аліментів
рішення підлягає негайному виконанню в
межах платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте
Зміївським районним судом Харківської
області за письмовою заявою
відповідача.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано відповідачем
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Позивач має право оскаржити
заочне рішення в загальному порядку до
апеляційного суду Харківської області
через Зміївський районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: