У Х В А Л А

пр. № 4-с/759/75/14

ун. № 759/5644/14-ц

09 квітня 2014 року
м. Київ

Суддя Святошинського районного
суду м. Києва Ключник А.С. розглянувши
матеріали скарги ОСОБА_1 на дії
старшого державного виконавця ВДВС
Святошинського РУЮ у м. Києві, Новак Г.М.
про визнання дій протиправними та
скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду зі
скаргою на дії старшого державного
виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м.
Києві, Новак Г.М. про визнання дій
протиправними та скасування постанови.

Судовий контроль за виконанням
судових рішень визначений Розділом VII
ЦПК України, де в ст. 383 ЦПК України,
вказано про те, що сторони виконавчого
провадження мають право звернутися до
суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Відповідно до п. 3 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 26
грудня 2003 року, № 14 «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність органів і посадових
осіб державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження» такі скарги мають
відповідати загальним нормам щодо
форми та змісту позовної заяви, тобто
статтям 119-120 ЦПК України, та містити
відомості, зазначені в пунктах 3-5 ст. 85
Закону України «Про виконавче
провадження».

У разі відсутності спеціальної
норми щодо вирішення певних питань, які
виникають при розгляді скарг на
рішення, дії або бездіяльність
посадових осіб державної виконавчої
служби, до заяв (скарг, подань)
учасників виконавчого провадження
мають застосовуватися положення ЦПК і
ГПК, якими врегульовано аналогічні
питання, зокрема: ст. 5 ЦПК - про
порушення цивільної справи в
загальному суді; статей 98, 99 і гл. 14 ЦПК -
щодо кола осіб, які беруть участь у
справі, їхніх прав та обов'язків; статей
90, 93 ЦПК - про судові виклики та
повідомлення; гл. 20 ЦПК - про судовий
розгляд; глав 40, 41 ЦПК - щодо
апеляційного та касаційного
оскарження рішень суду першої
інстанції; статей 2,18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 64,
розділів ХI, XII, XII1 ГПК тощо.

Вирішуючи питання про залишення
скарги без руху, суд, вважає за
необхідне у відповідності до постанови
Пленуму Верховного Суду України від 26
грудня 2003 року, № 14 «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність органів і посадових
осіб державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження» застосувати аналогію
процесуального закону, а саме: ст. 121
ЦПК України.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий збір,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає йому строк для усунення
недоліків.

Відповідно до пунктів 3, 5, 6 ч.2 ст.119
ЦПК України позовна заява повинна
містити: зміст позовних вимог; виклад
обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги; зазначення доказів, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування.

Згідно з п.7 постанови Пленуму
Верховного Суду України N 2 від 12.06.2009
року «Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» у позовній заяві повинні не
лише міститися позовні вимоги та
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, а й мають бути
зазначені докази, що підтверджують
кожну обставину.

Скарга подана без дотримання
вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України, а
саме: скарга не містить відомостей про
суб'єкта оскарження, місця його
знаходження.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 385
ЦПК України скаргу може бути подано до
суду: у десятиденний строк з дня, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав чи
свобод.

Скарга хоч і містить відомості, що
скаржник отримав копію оскаржувальної
постанови 17.03.2014 року, та надано копію
конверта на якому зазначено, що
отримано 17.03.2014 року, однак, це не може
бути розглянуто, як доказ, що саме 17.03.2014
року скаржник отримав вказану
постанову.

Таким чином скаржнику, необхідно
в скарзі зазначити суб'єкт оскарження,
та надати докази, що оскаржувальна
постанова скаржником отримана саме
17.03.2014 року.

Оскільки, без зазначення
наведених вище обставин, вирішити
питання про відкриття провадження у
справі неможливо, суд вважає за
необхідне скаргу залишити без руху та
надати скаржнику строк для усунення
зазначених недоліків.

Керуючись п. 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26 грудня 2003
року, № 14 «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження»
ст.ст. 121, 209,210,223, 383-386 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого
державного виконавця ВДВС
Святошинського РУЮ у м. Києві, Новак Г.М.
про визнання дій протиправними та
скасування постанови, залишити без
руху до усунення недоліків.

Надати скаржнику строк, для
усунення недоліків, вказаних в
мотивувальній частині ухвали, який не
може перевищувати п'яти днів з дня
отримання скаржником ухвали.

У разі не усунення недоліків
скарга буде вважатися неподаною і
повернута скаржникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
А. Ключник