Справа №472/597/13-ц 08.05.2014 08.05.2014 08.05.2014
Провадження №22-ц/784/1347/14
Головуючий у першій інстанції:
Суддя-доповідач апеляційного суду:
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:
головуючого: Данилової О.О.,
суддів: Лівінського І.В.,
при секретарі судового засідання:
за участю: третьої особи - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою
на рішення Веселинівського районного
суду Миколаївської області від 4
лютого 2014 р., ухваленого за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
(далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»)
третя особа - ОСОБА_3
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та виселення ,
в с т а н о в и л а :
У квітні 2013 р. ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося з позовом до ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
В обґрунтування своїх вимог
позивач вказував, що 26 лютого 2008 р. між
ЗАТ КБ «ПриватБанк»(кредитором),
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3
(позичальником) укладено договір про
іпотечний кредит, за яким ПАТ КБ
грн. кредиту строком до 26 серпня 2035 р., а
останній, в свою чергу, зобов'язувався
повернути наданий кредит, сплатити
проценти за користування ним. З метою
забезпечення виконання договору
кредиту 26 лютого 2008 р. з ОСОБА_4 був
укладений договір іпотеки, за яким
остання передала в іпотеку Банку,
належну їй квартиру АДРЕСА_1.
Позичальник своїх зобов'язань за
кредитним договором не виконував,
через що станом на 5 березня 2013 р.
виникло 241 970 грн. 10 коп. заборгованості
за кредитним договором.
Посилаючись на викладені обставини,
позивач просив в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
розмірі 241 970 грн. 10 коп. звернути
стягнення на квартиру АДРЕСА_1 шляхом
продажу вказаного предмету іпотеки
ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від
імені відповідача договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з проведенням
дій щодо коригування технічної
документації відповідно до поточного
стану нерухомості, її перепланування
та перебудови, з проведенням дій щодо
оформлення та з отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування , з можливістю
здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх
передбачених нормативними правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки, а також
виселити відповідача та інших осіб, які
зареєстровані або проживають у
зазначеній квартирі зі зняттям з
реєстраційного обліку у органах МВС
України в Миколаївській області, до
повноважень якого входять питання
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб, компетенція якого
територіально поширюється на адресу
Рішенням Веселинівського
районного суду Миколаївської області
від 4 лютого 2014 р. позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено частково.
Звернуто стягнення на квартиру
загальною площею 52,6 кв.м., житловою
площею 27,5 кв.м., яка розташована по
АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного
предмету іпотеки на підставі договору
іпотеки від 26 лютого 2008 р. ПАТ КБ
«ПриватБанк» з укладенням від імені
ОСОБА_4 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою
покупцем з отриманням витягу з
державного реєстру прав власності, а
також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк»
всіх повноважень необхідних для
здійснення продажу. У задоволенні
позову про виселення зі зняттям з
реєстраційного обліку відмовлено
розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідачка,
посилаючись на те, що рішення не
відповідає вимогам ст. 39 Закону
України «Про іпотеку», просила рішення
змінити, виклавши резолютивну частину
відповідно до вищезазначеної норми.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які приймали участь у розгляді
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню на
підставі наступного.

Так, судом встановлено, що 26
лютого 2008 р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк», та ОСОБА_3 укладено
договір про іпотечний кредит №
NKVSGІ, відповідно до якого позивач
надав останньому 75 750 грн. кредиту
строком до 26 серпня 2035 р. зі сплатою 15, 00
% річних за користування кредитом.

Відповідно до п.п. 2.4, кредитного
договору позичальник зобов'язався
здійснювати погашення кредиту та
відсотків за користування кредитом
щомісячно до 26 числа кожного місяця в
сумі не менше 975 грн. 31 коп.

З метою забезпечення виконання
кредитного зобов'язання, 26 лютого 2008 р.
між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та
відповідачкою ОСОБА_4 укладено
договір іпотеки нерухомого майна -
квартири АДРЕСА_1.

У зв'язку з порушенням
позичальником ОСОБА_3 пунктів 2.4, 5.3.2
договору кредиту виникло 241 970 грн. 10
коп. заборгованості за кредитним
договором, з яких 75 439 грн. 91 коп. -
заборгованість за кредитом, 88 690 грн. 41
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 77 839 грн. 78 коп.
- пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
іпотеку», у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Крім того, пунктом 5.3.3. кредитного
договору передбачено, що у випадку
прострочення по сплаті суми кредиту й
процентів по кредиту, банк має право
вимагати дострокового повернення
кредиту, в тому числі зі зверненням
стягнення на предмет іпотеки.

Про неналежне виконання ОСОБА_3
зобов'язань за договором кредиту 28
січня 2013 р. було повідомлено
іпотекодавця ОСОБА_4 ( а.с. 9-12).

Отже, умови щодо направлення боржнику
досудової вимоги про усунення
порушення, позивачем були дотримані.

За таких обставин, відповідно до ст. ст.
526, 589, 1054 ЦК України та ст. ст. 33, 38
Закону України «Про іпотеку», суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та наявність підстав для
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Разом з цим, звертаючи стягнення на
предмет іпотеки суд першої інстанції
не врахував, що резолютивна частина
рішення суду в разі задоволення позову
про звернення стягнення на предмет
іпотеки має відповідати як ст. 39 Закону
України «Про іпотеку», так і положенням
п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України. Зокрема, у
ньому в обов'язковому порядку має
зазначатись: загальний розмір вимог та
всі його складові, що підлягають оплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки, спосіб реалізації предмета
іпотеки - шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу шляхом надання права
іпотекодержателю на продаж предмета
іпотеки; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації (
п. 42 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин»).

Проте, в резолютивній частині рішення
відсутній загальний розмір
заборгованості та його складові, що
підлягають оплаті іпотекодержателю з
вартості предмета іпотеки, та
початкова ціна предмета іпотеки.

За такого, рішення суду слід змінити,
виклавши резолютивну частину у
відповідності до вимог ст. 39 Закону
України «Про іпотеку».

При цьому колегія суддів виходить з
того, що визначення судом такого
способу реалізації предмета іпотеки як
надання іпотекодержателю права
продажу предмета іпотеки будь-якій
особі-покупцеві не потребує подальшої
деталізації інших дій банку як
продавця цього майна (як то отримання
витягу з Державного реєстру прав
власності, тощо), оскільки такі
повноваження передбачені самим
змістом іпотечного договору, а саме
пунктом 4.3, а також ч. 5 ст. 38 Закону
України «Про іпотеку».

Рішення суду в частині розміру
заборгованості, а також в частині
відмови у задоволенні позову про
виселення сторонами не оскаржувалось,
а тому апеляційним судом в цій частині
не перевірялось.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Веселинівського
районного суду Миколаївської області
від 4 лютого 2014 р. в частині звернення
стягнення на іпотечне майно змінити,
виклавши його в наступній редакції.

В рахунок погашення заборгованості
за кредитним договором № NKVSGІ від
26 лютого 2008 р., укладеним між ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3, яка
станом на 5 березня 2013 р. складає 241 970
грн. 10 коп., з яких: 75 439 грн. 91 коп. -
заборгованість за кредитом; 88 690 грн. 41
коп. - заборгованість по відсотках; 77 839
грн. 78 коп. - пеня, звернути стягнення на
предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 52,6 кв.м., яка належить
на праві власності ОСОБА_4 шляхом
продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ
КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені
ОСОБА_4 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою
покупцем, встановивши початкову ціну
на рівні не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності.

В іншій частині вказане рішення
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: