Єдиний унікальний номер: 378/412/14-ц
Провадження № 2/378/135/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2014 р.
Ставищенський районний суд Київської
області в складі:

головуючого - судді:
Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря:
Шевченко Т. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Ставище
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Юрківської сільської
ради Ставищенського району Київської
області та ОСОБА_2 про визнання права на
спадщину за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся
ОСОБА_1 посилаючись на те, що 23 лютого 2000
року ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 купила
житловий будинок в АДРЕСА_1. Договір
купівлі-продажу посвідчений державним
нотаріусом Ставищенської районної
державної нотаріальної контори
Цимбалюк В.М. за реєстром №643. ОСОБА_3
згідно з вимогами діючої на той час ст.
227 ЦК УРСР зареєструвала договір
купівлі-продажу житлового будинку у
виконкомі Юрківської сільської ради та
прописалася в ньому. 26 квітня 2000 року
рішенням 10 сесії 23 скликання
Юрківської сільської ради
Ставищенського району Київської
області ОСОБА_3, яка проживала в АДРЕСА_1
передана в приватну власність земельна
ділянка площею 0,688 га, цільове
призначення: для обслуговування
житлового будинку - 0,25 га та ведення
особистого підсобного господарства -
0,438 га. 19 лютого 2001 року Юрківською
сільською радою ОСОБА_3 виданий
державний акт на право приватної
власності на землю, який був
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №000141. 04 вересня
2004 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким
заповіла все своє майно йому ОСОБА_1.
Заповіт посвідчений секретарем
виконкому Юрківської сільської ради та
зареєстрований в реєстрі за №20.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла. До
Ставищенської районної державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини 04 листопада 2013 року
звернувся він, спадкоємець за
заповітом. Проте, оформити своє право
на спадщину за заповітом позбавлений
можливості через відсутність,
передбаченої ст.182 ЦК України державної
реєстрації права власності на житловий
будинок, що підтверджується
роз'ясненням державного нотаріуса
Ставищенської районної державної
контори №240/02-14 від 28.02.2014 року. Станом
до 01.01.2013 року право власності на
житловий будинок по АДРЕСА_1 було
зареєстроване за ОСОБА_2. Реєстраційна
служба Ставищенського РУЮ роз'яснила
неможливість державної реєстрації
права власності на нерухоме майно на
ім'я померлої особи через припинення її
правоздатності. Сторони виконали взяті
на себе за умовами договору
купівлі-продажу зобов'язання, між
сторонами досягнуто згоди з усіх
істотних умов договору, після
придбання жилого будинку договір
купівлі-продажу жилого будинку був
зареєстрований у виконавчому комітеті
місцевої ради. ОСОБА_3 за життя набула
права власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1, приватизувала земельну
ділянку під ним, а тому це право увійшло
до складу спадщини, яка відкрилася
09.08.2013 року внаслідок смерті останньої.
На земельній ділянці по АДРЕСА_1
розташовані: житловий будинок «А»,
погріб з шийкою «Г», погріб з шийкою
«Ж/пг», прибудова „а", літня кухня „В",
убиральня „З", ґанок „а-1", колодязь
питний № 1, хвіртка №2, ворота №3,
огорожа №4, загальною вартістю 126629
гривень. Самочинно збудовані гараж «б»,
сарай-прибудова « 6-1», баня «в», гараж
«Е» загальною вартістю 56375 гривень. На
самочинно збудоване нерухоме майно
право власності не виникло.

Позивач просить суд визнати за ним
право власності в порядку спадкування
за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_3 на вказаний житловий будинок.

В судове засідання позивач та його
представник не прибули, представник
позивача ОСОБА_5 направила до суду
заяву, в якій просить справу розглядати
без її та позивача участі, позовні
вимоги підтримують.

Представник відповідача - Юрківської
сільської ради Ясінська К.В. та
відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не прибули, до суду направили заяви, в
яких позовні вимоги визнають, просять
справу розглядати без їх участі.

Суд, розглянувши матеріали справи,
письмові заяви про визнання позову
відповідачами, дослідивши письмові
докази, вважає, що визнання
відповідачами позову не суперечить
закону та не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Матеріалами справи встановлено, що 23
лютого 2000 року ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3
купила житловий будинок в АДРЕСА_1.
Договір купівлі-продажу посвідчений
державним нотаріусом Ставищенської
районної державної нотаріальної
контори Цимбалюк В.М. за реєстром №643.
ОСОБА_3 згідно з вимогами діючої на той
час ст. 227 ЦК УРСР зареєструвала договір
купівлі-продажу житлового будинку у
виконкомі Юрківської сільської ради та
прописалася в ньому. 26 квітня 2000 року
рішенням 10 сесії 23 скликання
Юрківської сільської ради
Ставищенського району Київської
області ОСОБА_3, яка проживала в АДРЕСА_1
передана в приватну власність земельна
ділянка площею 0,688 га, цільове
призначення: для обслуговування
житлового будинку - 0,25 га та ведення
особистого підсобного господарства -
0,438 га. 19 лютого 2001 року Юрківською
сільською радою ОСОБА_3 виданий
державний акт на право приватної
власності на землю, який був
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №000141. 04 вересня
2002 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким
заповіла все своє майно позивачу.
Заповіт посвідчений секретарем
виконкому Юрківської сільської ради та
зареєстрований в реєстрі за №20.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла. До
Ставищенської районної державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини 04 листопада 2013 року
звернувся позивач, спадкоємець за
заповітом. Проте, оформити своє право
на спадщину за заповітом позбавлений
можливості через відсутність,
передбаченої ст.182 ЦК України державної
реєстрації права власності на житловий
будинок, що підтверджується
роз'ясненням Ставищенської районної
державної контори №240/02-14 від 28.02.2014
року. Станом до 01.01.2013 року право
власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1 було зареєстроване за ОСОБА_2.
Сторони виконали взяті на себе за
умовами договору купівлі-продажу
зобов'язання, між сторонами досягнуто
згоди з усіх істотних умов договору.
ОСОБА_3 до дня своєї смерті проживала та
була зареєстрована в житловому будинку
по АДРЕСА_1, який придбала згідно
договору, приватизувала земельну
ділянку під ним. За життя вона набула
права власності на даний житловий
будинок, а тому це право увійшло до
складу спадщини, яка відкрилася 09.08.2013
року внаслідок смерті останньої. На
земельній ділянці по АДРЕСА_1
розташовані житловий будинок «А»,
погріб з шийкою «Г», погріб з шийкою
«Ж/пг», прибудова „а", літня кухня „В",
убиральня „З", ґанок „а-1", колодязь
питний № 1, хвіртка №2, ворота №3,
огорожа №4, загальною вартістю 126629
гривень. Самочинно збудовані гараж «б»,
сарай-прибудова « 6-1», баня «в», гараж
«Е» загальною вартістю 56375 гривень. На
самочинно збудоване нерухоме майно
право власності не виникло.

Згідно до статті 2 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно. Частиною 4
статті 3 вказаного Закону передбачено,
що права на нерухоме майно та їх
обтяження, що виникли до набрання
чинності цим Законом, визнаються
дійсними у разі відсутності їх
державної реєстрації, передбаченої цим
Законом, за таких умов: якщо реєстрація
прав та їх обтяжень була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав та їх обтяжень
діяло законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

Право власності на збудоване до
набрання чинності Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
нерухоме майно набувається в порядку,
який існував на час його спорудження, а
не виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченим цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого права, а не підставою
його виникнення (постанова Верховного
Суду України від 13 червня 2012 р.№ 6-54 цс12).

Згідно з вимогами ст. 227 ЦК УРСР договір
купівлі-продажу жилого будинку повинен
бути нотаріально посвідчений, якщо
хоча б однією із сторін є громадянин.
Недодержання цієї вимоги тягне
недійсність договору. Договір
купівлі-продажу жилого будинку
підлягає реєстрації у виконавчому
комітеті місцевої ради.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна, може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно з положеннями ст. ст. 1218, 1220 ч. 1, 2
ЦК України спадщина відкривається
внаслідок смерті особи, до складу
спадщини входять усі права і обов'язки,
що належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право
на спадкування мають особи, визначені в
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що ОСОБА_3 (за свого життя)
набула право власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 і це право увійшло до
складу спадщини після її смерті. Право
власності в порядку спадкування за
заповітом на вказаний житловий
будинок набув ОСОБА_1 і оскільки
відповідачами - Юрківською сільською
радою та ОСОБА_2 позов визнається, то
він підлягає задоволенню.

Оскільки Юрківська сільська рада та
ОСОБА_2 до пред'явлення даного позову і
в судовому засіданні не оспорювали
права власності в порядку спадкування
за заповітом у позивача на житловий
будинок, то відповідно до змісту ст. 88
ЦПК України на них не може бути
покладений обов'язок по відшкодуванню
судових витрат.

Керуючись ст. ст. 100, 101, 227 ЦК України (1963
р.), ст. ст. 182, 392, 1218, 1220, 1223, 1268, 1270 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 213-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності в порядку спадкування за
заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1,
загальною площею 72,1 кв. метри, житловою
площею 33,9 кв. метри, вартістю 126629
гривень.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Київської області через Ставищенський
районний суд Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення, протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя
Р. В. Гуртовенко