Справа № 357/2978/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Дубановська І.
Д. ,

при секретарі - Приймак Л. А.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Біла Церква
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного
суду Київської області звернулась
ОСОБА_2 з цивільним позовом до ОСОБА_3
про визнання особи такою, що втратила
право на користування житловим
приміщенням. Позовні вимоги
обґрунтувала тим, що у 2010 році їй було
подаровано квартиру АДРЕСА_1. До
дарування їй квартири в ній були
зареєстровані: вона, її син ОСОБА_4, її
мати ОСОБА_5 та її брат ОСОБА_3, але
фактично з 2008 року не проживав там. ЇЇ
мати ОСОБА_5 у ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.
Речей відповідача у квартирі немає, він
і ній не з'являється, витрат щодо
обслуговування квартири не несе.
Просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням в квартирі
АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явилась, про місце час та дату
розгляду справи повідомлялась
належним чином, з заявами чи
клопотаннями до суду не зверталась.

Представник позивача ОСОБА_1, що діє
згідно довіреності від 04 лютого 2014 року
наполягав на задоволенні позовних
вимог посилаючись на доводи, які є
аналогічними наведеним у позовній
заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про місце час та дату
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про що свідчать наявні в
матеріалах справи рекомендовані
повідомлення про вручення поштового
відправлення та об'ява в газеті.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши надані докази та
надавши їм належну правову оцінку, суд
дійшов обґрунтованого висновку про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є
власником кв. АДРЕСА_1 підтвердженням
чого слугує копія договору дарування
квартири від 26 листопада 2010 року.

Як вбачається з довідки №8 від 23 січня
2014 року з місця проживання про склад
сім'ї та реєстрацію виданої
Товариством власників квартир
«Першотравневець» - в АДРЕСА_1
зареєстровано троє осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_4
- син позивачки та ОСОБА_3 - відповідач
по справі. Крім того з довідки №19 від 06
березня 2014 року виданої Товариством
власників квартир «Першотравневець»,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідчень
сусідів з жовтня 2008 року у вище
вказаній квартирі не проживає.
Свідчення свідків викладені в
письмовій формі містяться в матеріалах
справи.

Згідно ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України
власник володіє, користується та
розпоряджується своїм майном на свій
власний розсуд. Право власності є
непорушним. Власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним його права на володіння,
користування та розпорядження
належним йому майном.

Відповідно до положення ст. ст. 71, 72 ЖК
України, особа може бути визнана такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням, у разі її відсутності
більше шести місяців за місцем
проживання без поважних причин.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом 7 днів на
підставі заяви особи, остаточного
рішення суду про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користуванням житловим
приміщенням.

П.23 ППВСУ №2 від 12.06.2009 року «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» передбачено, що розглядаючи
і вирішуючи цивільні справи на
засадах змагальності та
диспозитивності, суди відповідно до
положень статей 10, 11 ЦПК повинні
роз'яснювати особам, які беруть у ній
участь, їх права та обов'язки,
попереджувати про наслідки вчинення
або невчинення процесуальних дій і
сприяти здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом .
Розглядаючи справи, судам слід
неухильно виконувати вимоги статей 58,
59 ЦПК про належність і допустимість
доказів.

У відповідності до ст.212 ЦПК України,
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Оцінивши наявні у справі докази у їх
сукупності, суд приходить до
обґрунтованого висновку, що позивачем
доведені обставини на які він
посилається у своєму позові, вони
підкріплені належними та допустимими
доказами, що тягне за собою задоволення
позовних вимог.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
яка є частиною національного
законодавства, кожна людина при
визначенні її громадянських прав і
обов'язків має право на справедливий
судовий розгляд упродовж розумного
строку.

За таких обставин, позивач скористався
своїм правом на судовий захист і за
викладеним обставин порушені права
позивача підлягають захисту шляхом
задоволення заявлених вимог.

Керуючись, ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 3,
4, 10, 11, 57, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
на користування житловим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення або протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті
в єдиному екземплярі.

Суддя І. Д. Дубановська