Справа № 368/393/13 Головуючий у І
інстанції Іванюта Т.Є.Провадження №
22-ц/780/2840/14 Доповідач у 2 інстанції
МатвієнкоКатегорія 1
РІШЕННЯ

Іменем України

15 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів Волохова Л.А.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Микитенко
Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Кагарлицького районного суду
Київської області від 05 лютого 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя, придбаного ними за
спільні кошти під час перебування у
зареєстрованому шлюбі, який ухвалою
Кагарлицького районного суду
Київської області від 05 лютого 2014 року
залишено без розгляду на підставі п. 3 ч.
1 ст. 207 ЦПК України.

ОСОБА_2 в рамках цієї справи заявила
зустрічний позов до ОСОБА_1, в якому
посилалась на те, що під час
перебування у зареєстрованому шлюбі
ними за спільні кошти було придбано
наступне майно: причіп до легкового
автомобіля «Фермер» вартістю 5000
гривень; автопідйомник автомобільний
вантажопідйомністю 8 тон вартістю 5000
гривень; автомобіль «Toyota Corolla»,
зареєстрований на ім'я ОСОБА_1, д.н.з.
НОМЕР_1; житловий будинок та земельна
ділянка, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1, зареєстровані на ім»я ОСОБА_2
на підставі договорів купівлі-продажу
будинку та земельних ділянок від 01
лютого 2012 року.

Вищевказане майно є спільною
сумісною власністю сторін і їхні
частки в ньому є рівними відповідно до
ч. 1 ст. 70 СК України, однак ОСОБА_2 в
своєму позові просила суд відступити
від рівності часток і збільшити її
частку у праві власності на будинок та
земельні ділянки до 2/3 частин на
підставі ч. 3 ст. 70 СК України, оскільки
на її матеріальному забезпеченні
залишилась неповнолітня дочка ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому, оскільки частка
ОСОБА_1 є незначною та не може бути
виділена в натурі, ОСОБА_2 просила суд
припинити його право власності на 1/3
частину житлового будинку та земельних
ділянок і визнати на них право
власності за нею, стягнувши з неї на
користь ОСОБА_1 грошову компенсацію
його 1/3 частини у праві власності на
будинок та земельні ділянки відповідно
до вартості, вказаної в договорах
купівлі-продажу будинку та земельних
ділянок.

Щодо рухомого майна, належного
сторонам на праві спільної сумісної
власності, у вигляді автомобіля «Toyota
Corolla», д.н.з. НОМЕР_1, причіпа до
легкового автомобіля «Фермер» та
автопідйомника автомобільного, то
ОСОБА_2 просила виділити їх у власність
ОСОБА_1 із стягненням з нього на її
користь грошової компенсації вартості
її частки у власності, яку також
просила збільшити з 1/2 до 2/3 частин.

Рішенням Кагарлицького районного
суду Київської області від 05 лютого 2014
року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності
на житловий будинок та земельні
ділянки, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
грошову компенсацію в рахунок його 1/3
частини в житловому будинку та
земельних ділянках, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, в сумі 65 198 гривень.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на
причеп до легкового автомобіля
«Фермер» вартістю 5000 грн. та
автопідйомник автомобільний
вантажопідйомністю 8 тон вартістю 5000
грн.

Визнано за ОСОБА_1 право власності
на автомобіль «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1,
вартістю 112 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 грошову компенсацію в рахунок
її 1/2 частини в автомобілі «Toyota Corolla»,
д.н.з. НОМЕР_1, причепі та автопідйомнику
в сумі 61 000 грн.

Враховуючи взаємні розрахунки,
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за
більш отриману частку в майні 4 198 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1 подав на нього апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив рішення суду
скасувати та ухвалити по справі нове
рішення про поділ майна шляхом
визнання за ним та ОСОБА_2 права
власності на ? частину майна за кожним.

Заслухавши доповідь доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
- скасуванню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
що сторони по справі перебували у
зареєстрованому шлюбі в період з 28.11.2003
року по 18.07.2013 року, коли було ухвалено
рішення про розірвання шлюбу між ними.

Від спільного проживання сторони
мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1,
а.с.10).

Також встановлено, що під час
перебування у шлюбі сторони придбали
майно:

- житловий будинок АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
01.02.2012 року (том 1, а.с.44-46);

- земельну ділянку площею 0,10
га за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, на
підставі договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 01.02.2012 року,
кадастровий № :01:351:0004 (том 1,
а.с.47-48);

- земельну ділянку площею 0,1244 га за
адресою: АДРЕСА_1, для ведення
особистого селянського господарства,
на підставі договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 01.02.2012 року,
кадастровий № :01:351:0003 (том 1,
а.с.49-50);

- автомобіль «Toyota Corolla», д.н.з.
НОМЕР_1;

- причіп до легкового
автомобіля «Фермер»;

- автопідйомник
автомобільний вантажопідйомністю 8
тон.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за
час шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

На підставі наведеної правової
норми законним та обґрунтованим є
висновок суду першої інстанції, з яким
погоджується і колегія суддів, про те,
що вищевказане майно є спільною
сумісною власністю сторін, як подружжя.

Разом з тим, рішення суду в частині
поділу майна є незаконним та підлягає
скасуванню, оскільки суд при його
ухваленні допустив неправильне
застосування норм матеріального права,
що вбачається з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у
разі поділу майна, що є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Презюмуючи рівність часток подружжя
у спільній сумісній власності, діюче
сімейне законодавство тим не менш
передбачає можливість відступу від
рівності часток, однак за наявності
певних передбачених законом умов.

Так, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК України при
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема, якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім»ї.

За рішенням суду частка майна
дружини, чоловіка може бути збільшена,
якщо з нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_2 та збільшення її частки у
спільному майні з 1/2 до 2/3 частин на
підставі ч. 3 ст. 70 СК України, суд першої
інстанції не звернув уваги на те, що
необхідною умовою застосування даної
правової норми є факт стягнення
аліментів та недостатність їхнього
розміру для забезпечення фізичного,
духовного розвитку та лікування
дитини.

При цьому доказів того, що на
утримання неповнолітньої дочки сторін
ОСОБА_3 з відповідача ОСОБА_1 стягнуті
аліменти, розмір яких є недостатнім для
її фізичного, духовного розвитку та
лікування, ОСОБА_2 суду не надала, на що
суд першої інстанції уваги не звернув
та застосував ч. 3 ст. 70 СК України, яка
не підлягає застосуванню до даних
правовідносин.

Необгрунтованим є і застосування
судом першої інстанції ст. 365 ЦК України
та припинення права власності ОСОБА_1
на частку у майні із стягненням з
ОСОБА_2 на його користь грошової
компенсації, що вбачається з
наступного.

Припиняючи право власності ОСОБА_1 на
1/3 частку у спільному майні та стягуючи
з ОСОБА_2 на його користь грошову
компенсацію, суд першої інстанції
виходив з того, що ця 1/3 частка є
незначною і не може бути виділена в
натурі, що є підставою для припинення
права власності відповідача та
стягнення з позивача на його користь
грошової компенсації.

Однак такі висновки суду не
відповідають діючому сімейному
законодавству, оскільки вирішуючи
питання про поділ майна, що є об»єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, зокрема неподільної речі,
суди мають застосовувати положення
частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо
обов»язкової згоди одного з подружжя
на отримання грошової компенсації та
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди
присудження грошової компенсації може
мати місце з підстав, передбачених ст.
365 ЦК, за умови звернення подружжя
(одного з них) до суду з таким позовом
(ст.11 ЦК) та попереднього внесення на
депозитний рахунок суду відповідної
грошової суми.

У разі коли жоден з подружжя не
вчинив таких дій, а неподільні речі не
можуть бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу і залишає
майно у їх спільній частковій
власності.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 згоди на присудження йому
грошової компенсації за його частку у
власності не надавав, наполягаючи на
визнанні за ним права власності на
ідеальну частку, в зв»язку з чим
присудження грошової компенсації
можливе лише з підстав, передбачених
ст. 365 ЦК України, за умови звернення до
суду з відповідним позовом.

Однак застосування судом при
вирішенні справи ст. 365 ЦК України є
незаконним, оскільки ОСОБА_2, з якої на
користь ОСОБА_1 стягнуто грошову
компенсацію, не виконала вимоги ч. 2
цієї статті та попередньо не внесла на
депозитний рахунок суду відповідну
грошову суму, що виключає застосування
положень ч. 1 ст. 365 ЦК України, яка
визначає підстави припинення права на
частку у спільному майні. Крім того,
помилковим є і висновок суду першої
інстанції про те, що 1/3 частка у
власності на будинок та земельні
ділянки є незначною і не може бути
виділена в натурі, оскільки такий
висновок суду не ґрунтується на
матеріалах справи і нічим не
підтверджений.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскільки рішення суду першої
інстанції вищенаведеним вимогам
закону не відповідає, колегія суддів
дійшла висновку про його скасування та
ухвалення по справі нового рішення
відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Враховуючи те, що спірне майно
придбане сторонами під час перебування
у шлюбі і є їхньою спільною сумісною
власністю, вимоги позивача про його
поділ є законними, обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.
Ухвалюючи рішення про поділ майна, що є
спільною сумісною власністю сторін по
справі, колегія суддів, виходячи з
положень ст.ст. 60, 70, 71 СК України,
поділяє майно шляхом визнання за
кожною із сторін права власності на ?
його частину, оскільки такий поділ
відповідає правам та інтересам
позивача і відповідача і не порушує
норми діючого сімейного законодавства.
При цьому вимоги ОСОБА_2 про збільшення
її частки у спільному майні на підставі
ч. 3 ст. 70 СК України та припинення права
ОСОБА_1 на частку у спільному майні на
підставі ст. 365 ЦК України задоволенню
не підлягають з підстав їхньої
недоведеності та необґрунтованості.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Кагарлицького районного
суду Київської області від 05 лютого 2014
року - скасувати та ухвалити по справі
нове рішення, яким позов ОСОБА_2
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу
майна право власності на: ? частину
житлового будинку АДРЕСА_1; ? частину
земельної ділянки площею 0,10 га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд,
кадастровий № :01:351:0004; ? частину
земельної ділянки площею 0,1244 га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, з
цільовим призначенням для ведення
особистого селянського господарства,
кадастровий № :01:351:0003; ? частину
автомобіля Toyota Corola, номерний знак
НОМЕР_1; ? частину причіпа до легкового
автомобіля «Фермер» та ? частину
автопідйомника автомобільного
вантажопідйомністю 8 тон.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу
майна право власності на: ? частину
житлового будинку АДРЕСА_1; ? частину
земельної ділянки площею 0,10 га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд,
кадастровий № :01:351:0004; ? частину
земельної ділянки площею 0,1244 га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, з
цільовим призначенням для ведення
особистого селянського господарства,
кадастровий № :01:351:0003; ? частину
автомобіля Toyota Corola, номерний знак
НОМЕР_1; ? частину причіпа до легкового
автомобіля «Фермер» та ? частину
автопідйомника автомобільного
вантажопідйомністю 8 тон.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_2 -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :