У х в а л а

іменем україни

24 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Кафідової О.В., Коротуна
В.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про вселення,
встановлення порядку користування
жилим приміщенням та зобов'язання не
чинити перешкод у користуванні ним, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
Мостиського районного суду Львівської
області від 11 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 21 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 про вселення, встановлення
порядку користування жилим
приміщенням та зобов'язання не чинити
перешкод у користуванні ним.

Рішенням Мостиського районного суду
Львівської області від 11
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 21 січня 2014 року, позов
задоволено та вселено позивача до
житлового будинку АДРЕСА_1.

Встановлено порядок користування
будинком та виділено ОСОБА_4 житлову
кімнату площею 16, 5 кв.м., а коридор,
кухню, сарай, стодолу та підвал
залишено у спільному користуванні.

Зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не чинити
перешкод позивачу у користуванні
будинком шляхом надання йому ключів до
житлових та нежитлових приміщень
будинку.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
і ухвалити нове рішення, яким відмовити
у задоволенні позову, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Колегією суддів встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
рішення суду першої інстанції та
ухвала суду апеляційної інстанції
ухвалені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів,
обґрунтовано викладених в
мотивувальних частинах оскаржуваних
судових рішень.

За таких обставин, касаційну скаргу
потрібно відхилити, а рішення
Мостиського районного суду Львівської
області від 11 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 21 січня 2014 року залишити
без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити,
рішення Мостиського районного суду
Львівської області від 11 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 21 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
О.П. Касьян

О.В. Кафідова

В.М. Коротун