Справа № 367/8638/13 Головуючий у І
інстанції Чернов Д.Є.Провадження №
22-ц/780/3032/14 Доповідач у 2
інстанції ФінагєєвКатегорія 56
УХВАЛА

Іменем України

13 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Сліпченко О.І.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 16 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«АЕС Київобленерго» про встановлення
кількості спожитої енергії та її
вартості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом та просив
встановити, що він за період з травня 2009
року по жовтень 2013 року спожив
електричну енергію до свого помешкання
по лічильнику № 090327 в режимі пік 2657
напівпік 7145 ніч 16100 Квт. год. на загальну
суму 3 759 грн. 43 коп.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що у
березні 2013 року позивач переуклав
договір про користування електричною
енергією, в якому був зареєстрований
лічильник за № 03268495 типу Меркурій
встановлений в травні 2009 року і
обліковує енергію в режимі пік,
напівпік, ніч по різним тарифам з
первинними показами Т1-7, 8 (пік). ОСОБА_1
сплачував за спожиту енергію по
рахунках, які направлялися
відповідачем шляхом внесення
фактичних показів лічильника. За
травень 2009 року споживач рахунку не
отримав, а за червень-жовтень 2009 року
отримав рахунки без фіксації показів
лічильника та кількості нарахованої
електричної енергії. Покази в рахунках
не відповідали фактичним і тому
з'явилися розбіжності щодо кількості
спожитої електричної енергії та її
вартості. З травня 2009 року по жовтень 2013
року позивач сплатив за спожиту
енергію 3 759 грн. 43 коп. За зазначений
період нараховано 3 808 грн. 22 коп.,
недоплата складає 48 грн. 75 коп. Однак, за
березень 2013 року надійшов рахунок з
боргом 1 585 грн. 85 коп.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 16 січня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду першої
інстанції через неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи
та ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити. В обґрунтування доводів
апеляційної скарги зазначає, що
позивач звернувся до суду з метою
визначення заборгованості за
договором. Суд першої інстанції не взяв
до уваги, що суди України застосовують
ст. 16 ЦК України щодо визначення боргу
за житлово-комунальні послуги
незаконним.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що 06 березня 2013 року
ОСОБА_1 уклав з ПАТ «АЕС Київобленерго»
договір про користування електричною
енергією за № 200569695, в якому був
зареєстрований лічильник за № 03268495
типу Меркурій.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що обраний
спосіб захисту не відповідає ст. 16 ЦК
України та не надано доказів наявності
закону або договору, якими передбачено
встановлення кількості спожитої
електричної енергії та її вартості.

Колегія суддів погоджується по суті з
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: визнання права;
визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Згідно постанови КМУ від 26 липня 1999
року «Про затвердження Правил
користування електричною енергією для
населення» споживання електричної
енергії здійснюється на підставі
договору про користування електричною
енергією між споживачем і
енергопостачальником, що
розробляється енергопостачальником
згідно з Типовим договором про
користування електричною енергією
(додаток 1) і укладається на три роки. У
разі виявлення в платіжному документі
помилкових показань приладу обліку
споживач зобов'язаний повідомити про
це енергопостачальника. Представник
енергопостачальника повинен протягом 5
днів від дня подання заяви перевірити
рахунок, а в разі потреби протягом 20
днів перевірити прилад обліку та
повідомити споживача про результати
перевірки.

Звертаючись до суду з вказаним позовом,
ОСОБА_1 зазначає, що покази в рахунках
не відповідали фактичним і тому
з'явилися розбіжності щодо кількості
спожитої електричної енергії та її
вартості. Однак, матеріали справи не
містять доказів того, що позивач
повідомляв про помилкові показання в
платіжному документі
енергопостачальника для подальшого
реагування останнього на таке
повідомлення.

Крім того, як вірно зазначив суд першої
інстанції, законом не передбачено
такий спосіб захисту порушеного права
як встановлення кількості спожитої
електричної енергії та її вартості.
Постачання електроенергії у
відповідному обсязі та її вартість,
визначені умовами договору, укладеного
між ОСОБА_1 та ПАТ «АЕС Київобленерго».

Звертаючись до суду з позовом до ПАТ
«АЕС Київобленерго», позивач жодних
вимог до відповідача не заявив. Крім
того позовна заява не містить
обґрунтувань, в чому ж конкретно
порушуються права позивача, які права
порушуються і в чому полягає вина
відповідача в порушенні конкретного
права.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим,
висновки суду відповідають фактичним
обставинам справи та доводами
апеляційної скарги не спростовуються.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 16 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Кашперська Т.Ц.

Сліпченко О.І.