Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Протасова О. М.
,

при секретарі - Снігур С. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету Білоцерківської
міської ради про визнання права
користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з цим
позовом та просила визнати за нею та
її малолітніми дітьми - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
право користування квартирою АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що наймачем
зазначеної квартири був її батько -
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.
Зазначила, що батько хотів
приватизувати вказану квартиру за
зареєструвати її та дітей за цією
адресою, однак за життя зробити це не
встиг. Вказала, що проживала у спірній
квартирі разом з батьком та своїми
малолітніми дітьми з 2010 року, вони вели
спільне господарство та мали єдиний
бюджет. У зв'язку з цим вважала, що вона
та її діти стали членами сім'ї наймача.
Оскільки після смерті батька стало
питання про її виселення, просила
визнати за нею та її малолітніми
дітьми право користування квартирою,
де проживав батько.

У судовому засіданні позивач та її
представник, який діє на підставі угоди
- адвокат ОСОБА_5 підтримали позов,
посилаючись на наведені у ньому
обставини.

Представник відповідача - Блажко Д.В.,
який діє на підставі довіреності, проти
позову заперечував та вважав,що
законні підстави для задоволення
позову відсутні.

Вислухавши сторони та дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
не підлягає задоволенню, з урахуванням
такого.

З довідки начальника ЖЕК-1 №4558 від
17.10.2013 р. судом встановлено, що у
квартирі АДРЕСА_1 був зареєстрований
та проживав по день смерті ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, інших осіб у квартирі
зареєстровано не було.

Згідно з довідкою №28 від 04.03.2014 р.
Комунального підприємства
Білоцерківської міської ради "Служба
приватизації державного житлового
фонду", зазначена квартира
приватизована не була.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть,
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

З довідки, виданої начальником КП БЦ МР
ЖЕК-1, судом встановлено, що у червні 2013
року спірна квартира була опечатана.

З відповідної заяви вбачається, що
18.09.13 року позивач звернулась до
Міського голови м.Біла Церква з заявою
про надання їй у користування
квартири, де проживав батько.

Згідно з листом №М-1775 від 30.09.2013 р.,
позивачу було відмовлено у наданні
будь-якого житла в м.Біла Церква у
зв'язку з відсутністю законних підстав
та роз'яснено порядок постановки на
облік громадян, які потребують
поліпшення житлових умов.

У судовому засіданні позивач пояснила,
що з 2010 року постійно проживала у
спірній квартирі разом з батьком та
своїми дітьми, вела з ним спільне
господарство та оплачувала комунальні
послуги.

Однак пояснити, яким чином вони
розміщувались в однокімнатній
квартирі жилою площею 12,1 кв.м, у якій
шафою було відгороджено кухню, як
розташовувались їх ліжка та інші
побутові речі, а також де знаходиться
ЖЕК, до території обслуговування якого
належить будинок АДРЕСА_1, не змогла.

З огляду на наведене суд вважає, що
доводи позивача про спільне
проживання з батьком у спірній
квартирі, починаючи з 2010 року,
надумані, а тому до уваги їх не бере.

Окрім того, з наданих суду квитанцій
вбачається, що комунальні послуги за
адресою проживання батька позивач
почала сплачувати лише з липня 2013 року
після його смерті.

До того ж, як видно з довідок
дошкільного навчального закладу
(ясла-садок) комбінованого типу №20
"Берізка" №144 від 29.11.2013 р., №43 від 31.03.2014
р. та начальника Управління освіти та
науки Білоцерківської міської ради №265
від 31.03.2014 р., при прийомі 01.08.2013 р. до
зазначеного закладу сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, позивач зазначила місце
свого проживання за адресою АДРЕСА_3.

Окрім того, як вбачається з довідки №86
від 07.04.2014 р., виданої директором
Білоцерківської загальноосвітньої
школи І-Ш ступенів №5, що розташована у
м.Біла Церква, вул..Крижанівського,7,
звернувшись з заявою про зарахування
до 1 класу дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
позивач зазначила місцем свого
проживання АДРЕСА_2.

За цією ж адресою - АДРЕСА_2 16.09.2010 р.
була заведена також і медична картка на
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить
лист №209 від 17.04.2014 р. в.о. головного
лікаря Комунального закладу
Білоцерківської міської ради "Міський
центр первинної медико-санітарної
допомоги №1".

У той же час, як вбачається з пояснень
та паспорта позивача, до 19.04.2013 р. місце
її проживання офіційно було
зареєстроване у АДРЕСА_4.

Суд вважає, що сукупність досліджених
доказів спростовує позицію позивача
стосовно того, що квартира, де
проживав батько, була постійним
місцем її проживання.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ч.1 ст.9, ст.31, ст.42 ЖК України,
право на одержання у безстрокове
користування жилого приміщення в
будинках державного чи громадського
житлового фонду мають громадяни
України, які потребують поліпшення
житлових умов, та у порядку,
встановленому законом.

Згідно зі ст.42 того ж Кодексу, жилі
приміщення надаються тільки
громадянам, які перебувають на обліку
потребуючих поліпшення житлових умов
та внесені до єдиного державного
реєстру громадян, які потребують
поліпшення житлових умов.

Членами сім'ї наймача, окрім дружини,
дітей та батьків, можуть бути визнані
також інші особи, якщо вони постійно
проживали разом з наймачем і вели з
ним спільне господарство (ч.2 ст.64 ЖК
України).

На підставі наведених норм та
встановлених обставин суд вважає, що
позивач не надала суду доказів на
підтвердження того, що вона постійно
проживала разом з наймачем і вела з
ним спільне господарство, як не надала
і доказів того, що як громадянка, яка
потребує поліпшення житлових умов, у
порядку, встановленому законом набула
право отримати у безстрокове
користування квартиру АДРЕСА_1, а тому
у позові відмовляє.

На підставі зазначеного, керуючись
наведеними нормами з та ст.ст.
8,10,11,60,209,212-215, 223, 294-296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету Білоцерківської
міської ради про визнання права
користування жилим приміщенням
відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається апеляційному суду Київської
області через Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги , якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя О. М. Протасова