Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/1925/14
Головуючий у 1 інстанції: Мінасов
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів
Бабак А.М.

Полякова
О.З.

При секретарі: Бабенко
Т.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

Комунального підприємства «Обласний
навчально-курсовий комбінат
сільського господарства» Запорізької
обласної ради на рішення Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 03
березня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Комунального підприємства «Обласний
навчально-курсовий комбінат
сільського господарства» Запорізької
обласної ради про стягнення
заборгованості по заробітній платі,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із позовом до Комунального
підприємства «Обласний
навчально-курсовий комбінат
сільського господарства» Запорізької
обласної ради (далі КП «Обласний
навчально-курсовий комбінат
сільського господарства» Запорізької
обласної ради) про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
який уточнювала під час розгляду
справи.

В обґрунтування позову зазначала, що
вона з 08.04.2013 року працювала в КП
«Обласний навчально-курсовий комбінат
сільського господарства» Запорізької
обласної ради на посаді головного
економіста.

Наказом № 84 К від 30.08.2013 року була
звільнена з роботи з 16.09.2013 року на
підставі ст.36 КЗпП України.

При звільненні розрахунок з нею
проведено не було.

Посилаючись на вказані обставини,
просила суд стягнути з відповідача
заборгованість по заробітній платі та
компенсацію за невикористану
відпустку за 9 днів у загальній сумі
5904,39 грн. та середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільнені у
сумі 16584,42 грн. станом на 21 січня 2014 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 03 березня 2014 року позов
задоволено. Стягнуто з КП «Обласний
навчально-курсовий комбінат
сільського господарства» Запорізької
обласної ради на користь ОСОБА_3
заборгованість по заробітній платі
5904,39 грн., середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільнені 16584,42
грн. без урахування податків і
обов'язкових платежів.

Не погоджуючись з рішенням суду КП
«Обласний навчально-курсовий комбінат
сільського господарства» Запорізької
обласної ради подав апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на те, що рішення
суду є незаконним та необґрунтованим,
ухвалено з порушенням судом норм
матеріального та процесуального права,
що висновки суду не відповідають
обставинам справи, оскільки судом
безпідставно не прийнято до уваги, що
відповідачем завищена сума
заборгованості по заробітній платі та
невикористану відпустку та складає
4655,01 грн. Просить рішення суду першої
інстанції змінити стягнувши з КП
«Обласний навчально-курсовий комбінат
сільського господарства» Запорізької
обласної ради заборгованість по
заробітній платі та компенсації за
невикористану відпустку в сумі 4655,01
грн. та середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільнені в
сумі 11997,24 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга КП
«Обласний навчально-курсовий комбінат
сільського господарства» Запорізької
обласної ради підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 суд
виходив з того, що при звільненні з
посади головного економіста КП
«Обласний навчально-курсовий комбінат
сільського господарства» Запорізької
обласної ради 16 вересня 2013 року за п.1 ч.1
ст. 36 КЗпП України, з нею не здійснений
остаточний розрахунок та не виплачена
заробітна плата, а також компенсація за
невикористану відпустку, тому стягнув
заборгованість по заробітній платі та
компенсацію невикористаної відпустки
у сумі 5904,30 грн. та середній заробіток
за час затримки розрахунку у сумі 16584,42
грн.

Судова колегія вважає, що висновок суду
є вірним. Розглядаючи спір в цій
частині позовних вимог, суд першої
інстанції, у відповідності до вимог ст.
212-214 ЦПК України повно, всебічно та
об'єктивно з'ясував обставини справи на
які посилалися сторони, дав належну
правову оцінку правовідносинам, які
склалися між учасниками процесу, закон,
який їх регулює та правильно вирішив
спір.

Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник
або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в
статті 116 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 116 КЗпП України визначено,
що при звільненні працівника виплата
всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працювала
головним економістом КП «Обласний
навчально-курсовий комбінат
сільського господарства» Запорізької
обласної ради та 16.09.2013 року
звільнилася за угодою сторін за п.1 ч.1
ст. 36 КЗпП України. В день звільнення,
відповідач з нею розрахунок не провів,
тому заборгованість по заробітній
платі та невикористаній відпустці
становить 5904,39 грн., що підтверджується
листом Територіальної державної
інспекції з питань праці у Запорізькій
області (а.с. 16).

Із правової норми ст. 116 КЗпП України
випливає, що виплата всіх належних
працівникові сум при звільненні є
обов'язок підприємства.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП
України в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, суд першої
інстанції виходив з доведеності та
обґрунтованості позову, та наявності
передбачених ст. ст. 116, 117 КЗпП України
підстав для стягнення з відповідача на
користь позивача заборгованості по
заробітній платі та невикористаній
відпустці у сумі 5904,39 грн. та середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні за період з 16 вересня 2013
року до 21 січня 2014 року в сумі 16584,42 грн.

Доводи апелянта відносно того, що суд
прийняв до уваги лист Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Запорізькій області в якому
неправильно визначена сума
заборгованості заробітної плати
ОСОБА_3 не спростовують висновок суду
щодо наявної заборгованості саме в
такій сумі. Будь яких належних та
допустимих доказів, в тому числі
розрахунку, чи довідки підприємства,
яка б свідчила про заборгованість за
невикористану відпустку, апелянтом не
надано ні до суду першої інстанції на
до апеляційної інстанції, які б суд
апеляційної інстанції міг би дослідити
в порядку ч.2 ст. 303 ЦПК України, а згідно
з ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Інший довід відносно того, що судом не
враховано, що в період з 09 серпня по 24
жовтня 2013 року рахунки відповідача
знаходилися під арештом є
безпідставними та не впливають на
правильність вирішення спору. Судом
першої інстанції зроблений правильний
висновок, що арешт рахунків не є
підставою для звільнення від
відповідальності за сплату
заборгованості по заробітній платі.
Крім того, після зняття арешту з
рахунків після 25 жовтня 2013 року на день
ухвалення рішення суду 03 березня 2014
року заборгованість із заробітної
плати позивачу не виплачена.
Непроведення з вини власника або
уповноваженого ним органу розрахунку з
працівником у зазначені строки є
підставою для відповідальності,
передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто
виплати працівникові його середнього
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку. Навіть після
ухвалення судового рішення про
стягнення заборгованості із
заробітної плати роботодавець не
звільняється від відповідальності,
передбаченої статтею 117 КЗпП України -
виплати середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні,
тобто за весь період невиплати
власником або уповноваженим ним
органом належних працівникові при
звільненні сум.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що розглядаючи спір, суд першої
інстанції повно та всебічно з'ясував
обставини справи на які посилалися
сторони, дав належну правову оцінку
правовідносинам, які склалися між
учасниками процесу, та правильно
вирішив спір.

Рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
підстав для скасування рішення та
ухвалення нового рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Обласний
навчально-курсовий комбінат
сільського господарства» Запорізької
обласної ради відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 03 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: