Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/2195/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Денисенко Т.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі
представника ОСОБА_3 на ухвалу
Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 25 березня 2014 року про
відмову в ухваленні додаткового
рішення суду у справі за позовом
ОСОБА_2 до Комісії з трудових спорів
Запорізького комунального
підприємства міського
електротранспорту
«Запоріжелектротранс» про визнання
незаконним засідання КТС від 21 червня
2001 року та документу - виписки з
протоколу від 21 червня 2001 року на заяви
від 14 травня 2001 року та від 30 червня 2001
року, як такі, що суперечать чинному
трудовому законодавству про працю
України - трудовий спір, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до Комісії з трудових
спорів Запорізького комунального
підприємства міського
електротранспорту
«Запоріжелектротранс» про визнання
незаконним засідання КТС від 21 червня
2001 року та документу - виписки з
протоколу від 21 червня 2001 року на його
заяви від 14 травня 2001 року та від 30
червня 2001 року, як такі, що суперечать
чинному трудовому законодавству про
працю України - трудовий спір.

Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 03 березня 2014 року
відмовлено у задоволенні позову.

14 березня 2014 року представник позивача
ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про
ухвалення додаткового рішення суду.

Ухвалою Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 25 березня 2014 року
відмовлено у задоволенні заяви про
ухвалення додаткового рішення суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2
в особі представника ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, просить ухвалу суду скасувати,
справу повернути до суду першої
інстанції для розгляду.

В судове засідання апеляційного суду
апелянт ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_3, належним вином повідомлені про
час та місце слухання справи, не
з'явилися. У відповідності до ст. 305 ЦПК
України справа розглянута за їх
відсутності.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, заперечення
представника відповідача Теплицької
Н.В., перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Представник позивача ОСОБА_3
звернулася до суду з заявою про
ухвалення додаткового рішення суду,
посилаючись на неповне зазначення в
судовому рішення пояснень
представника позивача в обґрунтування
заявлених вимог, вважає, що в наслідок
не дослідження таких пояснень суд
відмовив у задоволенні позовних вимог.

Згідно до вимог ч.1 ст. 220 ЦПК України
суд, що ухвалив рішення, може за заявою
осіб, які беруть участь у справі, чи з
власної ініціативи ухвалити додаткове
рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги,
з приводу якої сторони подавали докази
і давали пояснення, не ухвалено
рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не
зазначив точної суми грошових коштів,
які підлягають стягненню, майно, яке
підлягає передачі, або які дії треба
виконати;

3) суд не допустив негайного виконання
рішення у випадках, встановлених
статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові
витрати.

Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня
2009 року № 14 «Про
судове рішення» додаткове рішення
може бути ухвалено лише у випадках і за
умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно
не може змінити суті основного рішення
або містити в собі висновки про права
та обов'язки осіб, які не брали участі у
справі, чи вирішувати вимоги, не
досліджені в судовому засіданні.

Оскільки доводи заявника про підстави
для ухвалення додаткового рішення
зводилися до того, що суд не врахував
пояснення представника позивача в
обґрунтування позовних вимог, а не те,
що судом не ухвалене судове рішення
стосовно заявлених позовних вимог, суд
обґрунтовано відмовив у задоволенні
такої заяви про ухвалення додаткового
рішення.

Тому, апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315, 317 ЦПК
України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі
представника ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 25 березня 2014 року про
відмову в ухваленні додаткового
рішення суду у цій справі залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: