Провадження № 2-і-2/14
В справі № 760/3513/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року Солом"янський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді-
Шереметьєвої Л.А.

при секретарі- Подолян О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про
переведення боргу та розстрочку
виконання рішення суду, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з заявою і
просить перевести заборгованість,
стягнуту за рішенням суду з нього, як
фізичної особи-підприємця, на нього, як
фізичну особу, та розстрочити
виконання рішення суду.

Посилається в заяві на те, що він є
фізичною особою-підприємцем,
розрахунковий рахунок якого в банку
закритий в зв»язку з невиплатою ним
заробітної плати.

На даний час він не займається
підприємницькою діяльністю, вирішує
питання про закриття підприємства, а
тому просить перевести заборгованість
з нього, як фізичної особи-підприємця,
як на фізичну особу, та розстрочити
виконання рішення суду, т.я. на його
утриманні знаходиться маленька дитина.

Позивач у справі проти заяви
заперечував,посилаючись на те, що
рішення суду про стягнення з заявника
на його користь заробітної плати було
ухвалено судом в 2011 році, відповідач
під різними приводами ухиляється від
його виконання, в зв»язку з чим
державний виконавець звертався до
правоохоронних органів з поданням про
порушення відносно нього кримінальної
справи.

З такими ж заявами звертався і він,
однак відповідач продовжує ухилятися
від його виконання.

Виходячи з цього, просить відмовити в
задоволенні заяви.

Заявник у судове засідання двічі не
з»явився, про час розгляду справи
повідомлений належним чином, судова
повістка отримана ним 31.03.2014 року.

Про причину неявки заявник суд до
відома не поставив, а тому суд вважає за
можливе розглядати заяву в його
відсутності.

Заслухавши пояснення позивача в
справі, дослідивши матеріали справи,
суд не знаходить підстав для
задоволення заяви, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім`ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення в
судовому засіданні з викликом сторін і
у виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Аналіз змісту даної норми закону
свідчить про те, що підстави для
розстрочки виконання рішення повинні
бути чітко встановлені та
підтвердженні відповідними доказами і
така розстрочка можлива лише у
виняткових випадках.

Так, рішенням Солом»янського
районного суду м. Києва від 24.11.2011 року
стягнуто з заявника, як ФОП, на корить
ОСОБА_2 13 667гр.74 коп. заробітної плати, 1
363гр.44 коп. за невикористану відпустку,
833гр.01 коп. індексації, а всього 15 864гр.19
коп. / за вирахуванням всіх необхідних
податків та платежів/.

Рішення в частині стягнення заробітної
плати в розмірі місячного платежу -
985гр./за вирахуванням необхідних
податків та платежів/ піддано
негайному виконанню.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
21.02.2012 року рішення суду залишено без
змін.

Постановою головного державного
виконавця ВДВС Солом»янського РУЮ у м.
Києві від 30.05.2012 року відкрито
виконавче провадження з виконання
рішення суду та накладено арешт на
розрахункові рахунки відповідача в
банківській установі.

Ухвалою суду від 03.08.2012 року було
відмовлено в задоволенні заяви
відповідача в справі про відстрочку
виконання рішення суду.

Звертаючись до суду, заявник просить
перевести борг з нього, як фізичної
особи -підприємця, на нього,як фізичну
особу, та розстрочити виконання
рішення суду шляхом сплати ним
щомісяця по 10% від його доходу.

При цьому заявник будь-яких документів
та доказів, які б підтверджували
приведені ним у заві обставини, з яких
можна зробити висновок, що існують
обставини, які утруднюють виконання
рішення суду , які дають суду підстави
для вирішення даного питання,суду не
надав.

Виняткових обставин, за наявності
яких суд може розстрочити або
відстрочити виконання рішення суду,
судом не встановлено.

Відповідно до ч.2, п.1 ч.3 ст.30 Закону
України» Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з

виконання рішення протягом шести
місяців з дня винесення постанови

про відкриття виконавчого
провадження

Негайному виконанню підлягають
рішення: про стягнення аліментів,
заробітної плати в межах платежів,
вирахуваних за один місяць, а також про
стягнення усієї суми боргу за такими
виплатами, якщо рішенням передбачено
її негайне стягнення.

Як встановлено вище, предметом спору
сторін були вимоги ОСОБА_2 про
стягнення заробітної плати.

Виконавче провадження з виконання
рішення суду органами ДВС було
відкрито 30.05.2012 року і до цього часу не
виконано.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.14 ЦПК України
принципом цивільного судочинства є
виконуваність рішення суду

Судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування,підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України,
а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення
є підставою для відповідальності,
встановленої законом.

Крім того, виконання рішення суду - є
елементом справедливого судового
розгляду, передбаченого статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод.

В зв»язку з невиконанням рішення суду
боржником, 13.09.2013 року державним
виконавцем в порядку ст.ст.11,90 Закону
України» про виконавче провадження»
направлено подання до Солом»янського
РУ ГУ МВС України в м. Києві про
порушення кримінальної справи
відносно заявника за ст.ст. 175, 382 КК
України.

Враховуючи викладене вище, дату
ухвалення рішення суду та термін його
виконання, зміст заяви про розстрочку
його виконання, суд не знаходить
підстав для задоволення заяви в цій
частині.

Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1
фактично просить також замінити його,
як боржника, у виконавчому
провадженні.

Відповідно до ст. 378 ЦПК України у разі
вибуття однієї із сторін виконавчого
провадження за поданням державного
виконавця або за заявою сторони суд
замінює сторону виконавчого
провадження її правонаступником.

Аналогічні положення містяться і в ч. 5
ст. 8 Закону України «Про виконавче
провадження», де зазначено, що у разі
вибуття однієї із сторін державний
виконавець з власної ініціативи або за
заявою сторони, а також сама
заінтересована сторона мають право
звернутися до суду із заявою про заміну
сторони її правонаступником.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
сторонами у виконавчому провадженні є
стягувач і боржник.

Звертаючись до суду, заявник
посилається на те, що він, як фізична
особа-підприємець, не займається
підприємницькою діяльністю і має намір
закрити підприємство.

При цьому будь-яких доказів припинення
своєї діяльності суду не надав, як і
доказів відсутності діяльності
підприємства.

За таких обставин суд не знаходить
підстав для задоволення заяви і в цій
частині.

Керуючись ст.ст.14, 373, 378 ЦПК України,
ст.ст.8, 11,30 Закону України « Про
виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення до Апеляційного суду м.
Києва через суд першої інстанції.

У разі, якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання

копії ухвали.

Суддя