УХВАЛА

20 травня 2014 року

Хмельницький міськрайонний суд в
складі:

головуючої - судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання
Підвальної Є.З.,

скаржника - ОСОБА_1 та його представника
ОСОБА_2,

державного виконавця Гаврісова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Хмельницький матеріали
за скаргою на дії державного виконавця
Другого міського відділу державної
виконавчої служби Хмельницького
міськрайонного управління юстиції
Гаврісова С.В.

В С Т А Н О В И В:

Скаржник в травні 2014 року звернувся до
суду з вище вказаною скаргою, в якій
просить, з урахуванням уточнених вимог,
визнати неправомірними дії державного
виконавця другого МВ ДВС ХМРУЮ
Гаврісова С.В. щодо винесення постанови
№ 35776792 від 28.08.2013 року про накладення
арешту на автомобіль «MITSUBISHI Pagero ЗНГ»,
2007 року випуску, д/н НОМЕР_1, що належить
ОСОБА_1, та зняти арешт, накладений на
зазначений автомобіль.

В судовому засіданні скаржник та його
представник вимоги заяви підтримали і
просять їх задовольнити, пояснивши, що
від виконання рішення суду боржник не
ухилявся, сплачував аліменти, однак,
оскільки будь-яких документів від
державного виконавця не отримував,
йому не було відомо, що розмір
аліментів, належний до сплати, зріс. З
огляду на це та враховуючи, що стягувач
кілька разів змінювала рахунок, на який
слід сплачувати аліменти, створилася
заборгованість по їх сплаті, котра на
даний час повністю погашена. Вказують,
що накладення арешту на належний
скаржникові автомобіль суперечить
принципу співмірності, оскільки розмір
заборгованості, обрахований державним
виконавцем на час накладення арешту,
був значно меншим за вартість
автомобіля, на який арешт накладено.

Державний виконавець в судовому
засіданні проти вимог скарги заперечив
і пояснив, що всі дії в межах
виконавчого провадження були ним
вчинені у відповідності до вимог
Закону України «Про виконавче
провадження», в тому числі і накладення
арешту на належний боржникові
автомобіль, оскільки він неодноразово
надсилав виклики боржникові про явку
до ДВС, однак будь-якої реакції зі
сторони боржника на ці виклики не було,
про виконання рішення суду він не
повідомляв і до державного виконавця
не з'являвся. Підставою накладення
арешту стало невиконання рішення суду,
котре на даний час виконується, однак в
майбутньому, оскільки в боржника немає
періодичних доходів, з яких можна було
б стягувати платежі, присуджені судом,
зняття арешту з автомобіля здане
ускладнити подальше примусове
виконання рішення суду. Просить в
задоволенні вимог скарги відмовити.

Заслухавши пояснення скаржника, його
представника, державного виконавця,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що скаргу слід задовольнити
частково.

Як вбачається із оскаржуваної
постанови державного виконавця № 35776792
від 28.08.2013 року про накладення арешту на
автомобіль «MITSUBISHI Pagero ЗНГ», 2007 року
випуску, д/н НОМЕР_1, належний ОСОБА_1,
арешт було накладено з підстави
невиконання боржником рішення суду та
в силу ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження».

Як вбачається із матеріалів
виконавчого провадження ВП № 35776792,
оглянутих судом, квитанцій, наданих
скаржником, довідки про відсутність
заборгованості по аліментах станом на
1.05.2014 року, рішення суду про сплату
аліментів виконувалося боржником,
однак несистематично та не в повному
обсязі, внаслідок чого на момент
накладення арешту за ним дійсно
існувала заборгованість по їх сплаті.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 57
Закону України «Про виконавче
провадження», арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення і може
накладатися державним виконавцем
шляхом, зокрема, винесення постанови
про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

Таким чином, дії державного виконавця
щодо накладення арешту на належний
скаржнику автомобіль на момент
винесення оскаржуваної постанови
відповідали закону. Разом з тим,
оскільки на даний момент
заборгованість повністю погашена і
боржником рішення суду виконується
добровільно, тому доводи державного
виконавця про утруднення в майбутньому
примусового виконання рішення в разі
зняття арешту з автомобіля не можуть
бути взяті до уваги. За таких обставин
арешт, накладений оскаржуваною
постановою, слід зняти в порядку,
передбаченому ч. 2 ст. 387 ЦПК України, з
підстав, встановлених ч. 5 ст. 60 Закону
України «Про виконавче провадження»,
оскільки реальне виконання рішення
суду про стягнення аліментів на даний
час не є ані утрудненим, ані неможливим,
так як воно добровільно виконується
боржником.

На підставі наведеного, керуючись ст. 383
- 387 ЦПК України, ст. ст. 57, 60 Закону
України "Про виконавче провадження",
суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Арешт, накладений постановою
державного виконавця другого МВ ДВС
ХМРУЮ Гаврісова Сергія Васильовича №
35776792 від 28.08.2013 року на автомобіль
«MITSUBISHI Pagero ЗНГ», 2007 року випуску, д/н
НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1, зняти.

В задоволенні решти вимог скарги
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали. Апеляційна
скарга подається Апеляційному суду
Хмельницької області через
Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: