РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/12584/13-ц

Пров. №2/668/398/14

16.05.2014 року Суворовський районний суд
м. Херсона у складі:

головуючого судді
Корецького Д.Б.,

при секретарі
Кур'яніновій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Херсоні цивільну справу
за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Суворовської районної у м. Херсоні ради
про поділ спільного майна подружжя,
зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
реальний розподіл квартири,
встановлення порядку користування
квартирою та позовом третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка, за первісним позовом, ОСОБА_1
звернулася до суду в якому просить суд
поділити майно набуте нею за час шлюбу
з ОСОБА_2, виділивши їй квартиру
АДРЕСА_1, виділивши відповідачу:
комп'ютер, автомобіль Альфа Ромео, 1982
р.в., д/н НОМЕР_1, автомобільний причеп
«Асканія», 2000 р.в., НОМЕР_2, побутові речі
(меблі, телевізор, холодильник), а також
витребувати у ОСОБА_2
правовстановлюючі документи на
квартиру АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивує тим, що 09.01.1988 р.
між нею та відповідачем було укладено
шлюб, від шлюбу мають двох дітей. За час
шлюбу подружжям було придбано
комп'ютер, автомобіль Альфа Ромео, 1982
р.в., д/н НОМЕР_1, автомобільний причеп
«Асканія», 2000 р.в., НОМЕР_2, побутові речі
(меблі, телевізор, холодильник) та
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. Також
позивачка зазначає, що відповідач
неналежним чином виконує рішення суду
про стягнення аліментів, в результаті
чого утворилася заборгованість. Згоди
про добровільний поділ спільного майна
сторони не досягли.

В ході розгляду справи відповідач -
ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним
позовом, в якому просить суд встановити
ідеальні долі по ? частині кожному в
квартирі АДРЕСА_1 та встановити порядок
користування спірною квартирою.

Одночасно до суду надійшов позов
третьої особи, яка заявляє самостійні
вимоги на предмет спору ОСОБА_3 в якому
просить суд визнати за нею право
власності на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1. Позовні вимоги ОСОБА_3 мотивує
тим, що під час отримання ордеру на
житлове приміщення у будинку
житлово-будівельного кооперативу № 134
за № 40 окрім ОСОБА_2 були внесені ОСОБА_1
та ОСОБА_3. Вважає, що рішенням по справі
будуть порушені її права на спірну
квартиру.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник, ОСОБА_7, первісний позов
підтримала, просила суд його
задовольнити, зустрічний позов не
визнала, просила суд відмовити в його
задоволенні, не заперечувала проти
задоволення позову третьої особи.

В судовому засіданні ОСОБА_2 первісний
позов не визнав, просив відмовити в
його задоволенні, зустрічний позов
підтримав, просив його задовольнити,
позов третьої особи не визнав, просив
відмовити в його задоволенні.

Третя особа, яка заявляє самостійні
вимоги на предмет спору - ОСОБА_3, в
судовому засіданні не заперечувала
проти задоволення первісного позову,
зустрічний позов не визнала, просила
суд відмовити в його задоволенні, позов
третьої особи підтримала, просила суд
його задовольнити.

Представник третьої особи, орган опіки
та піклування виконавчого комітету
Суворовської районної у м. Херсоні ради
- Малий В.С. в судовому засіданні
первісний позов ОСОБА_1 підтримав.

Суд, заслухавши пояснення учасників
розгляду справи, дослідивши матеріали
справи, встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з
09.01.1988 р. перебували у зареєстрованому
шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей:
доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2

23 квітня 1993 року ОСОБА_2 виконавчим
комітетом Херсонської міської ради
народних депутатів видано ордер на
житлове приміщення в будинку
житлово-будівельного кооперативу № 134
за № 40, відповідно до якого останній
отримав право користування квартирою
АДРЕСА_1.

Відповідно до Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 21.11.2012
р. квартира АДРЕСА_1, належить ОСОБА_2 на
підставі рішення виконавчого комітету
Херсонської міської ради № 397 від 20.11.2012
р.

З пояснень сторін судом встановлено, що
за час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 окрім
квартири придбано комп'ютер,
автомобіль Альфа Ромео, 1980 р.в., д/н
НОМЕР_1, автомобільний причеп
«Асканія», 1994 р.в., НОМЕР_2, побутові речі
(меблі, телевізор, холодильник).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 СК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю.

Статтею 370 ЦК України передбачено, що
частки кожного з співвласників у праві
спільної сумісної власності є рівними.

Згідно ч. 1 ст. 66 СК України подружжя має
право домовитися між собою про порядок
користування майном, що йому належить
на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ майна подружжя» № 11
від 21 грудня 2007 року вирішуючи спори
між подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання.

Статтями 63,65 СК України передбачено, що
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпорядження майном, що є об'єктом
права суспільної сумісної власності
подружжя, ким розпоряджаються за
взаємною згодою. Договір, укладений
одним із подружжя в інтересах сім'ї,
створює обов'язки для другого з
подружжя, якщо майно, одержане за
договором, використане в інтересах
сім'ї.

Відповідно до ст. 325 ЦК України
суб'єктами права приватної власності є
фізичні та юридичні особи. 2. Фізичні та
юридичні особи можуть бути власниками
будь-якого майна, за винятком окремих
видів майна, які відповідно до закону
не можуть їм належати. 3. Склад,
кількість та вартість майна, яке може
бути у власності фізичних та юридичних
осіб, не є обмеженими.

У відповідності до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконності набуття
права власності не встановлено судом.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю. 2. Суб'єктами права спільної
сумісної власності можуть бути фізичні
особи, юридичні особи, а також держава,
територіальні громади, якщо інше не
встановлено законом. 3. Майно, набуте
подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом. 4.
Майно, набуте в результаті спільної
праці та за спільні грошові кошти
членів сім'ї, є їхньою спільною
сумісною власністю, якщо інше не
встановлено договором, укладеним у
письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі.

Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК
України, сторони зобов'язані надати
докази та довести ті обставини, які
обґрунтовують їх вимоги і заперечення
та мають значення для справи, крім тих,
які визнаються сторонами, є
загальновідомими та встановлені
рішенням суду.

З огляду на наведене, суд вважає,
первісний позов ОСОБА_2 про поділ майна
набутого ОСОБА_1 за час шлюбу з ОСОБА_2,
виділивши ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1,
виділивши відповідачу: комп'ютер,
автомобіль Альфа Ромео, 1982 р.в., д/н
НОМЕР_1, автомобільний причеп
«Асканія», 2000 р.в., НОМЕР_2, побутові речі
(меблі, телевізор, холодильник),
витребування у ОСОБА_2
правовстановлюючі документи на
квартиру АДРЕСА_1 слід залишити без
задоволення, оскільки судом не
встановлено обставин на які
посилається позивачка, а саме:
наявності заборгованості відповідача
перед позивачем, її розмір та
співмірність розміру із вартістю
частини квартири, не доведено що
комп'ютер, автомобіль Альфа Ромео, 1982
р.в., д/н НОМЕР_1, автомобільний причеп
«Асканія», 2000 р.в., НОМЕР_2, побутові
речі, які, до речі, ОСОБА_1 не перелічено
які саме, їх вартість, кількість,
індивідуальні ознаки та докази взагалі
наявності вказаного майна, були
придбані за спільні кошти подружжя та
для задоволенні інтересів сім*ї.

Зустрічний позов ОСОБА_1 суд вважає за
необхідне задовольнити та визнати, що
квартира АДРЕСА_1 є спільним сумісним
майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1, яке
набуте за період шлюбу та інтересах
сім*ї та підлягає розподілу між
подружжям.

Одночасно суд вважає за доцільне
провести розподіл квартири АДРЕСА_1 та
виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по ? частині
вказаної квартири та встановити
порядок користування вказаною
квартирою відповідно до висновку
судової будівельно-технічної
експертизи № 18 від 11 березня 2014 року,
варіант №1.

Позовні вимоги третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_3 суд
вважає необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню, так як
підстави для його задоволення в суду
відсутні, посилання ОСОБА_3 на те, що її
батько ОСОБА_2 отримав спірну квартиру
лише через наявність дитини - ОСОБА_3
суд не приймає до уваги, як такі, що
ґрунтуються на припущенні та не
підтвердженні доказами.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 66, 69-71 СК України,
ст.ст. 316, 317, 319, 321, 328, 368, 372, 386 ЦК України,
ст.ст. 10, 57, 58, 60, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК
України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2, третя особа, яка заявляє
самостійні вимоги на предмет спору -
ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
орган опіки та піклування виконавчого
комітету Суворовської районної у м.
Херсоні ради про поділ майна набутого
ОСОБА_1 за час шлюбу з ОСОБА_2, виділивши
ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1, виділивши
відповідачу: комп'ютер, автомобіль
Альфа Ромео, 1982 р.в., д/н НОМЕР_1,
автомобільний причеп «Асканія», 2000 р.в.,
НОМЕР_2, побутові речі (меблі, телевізор,
холодильник), витребування у ОСОБА_2
правовстановлюючі документи на
квартиру АДРЕСА_1 - відмовити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартиру
АДРЕСА_1.

Поділити спільне сумісне майно
подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а саме:
квартиру АДРЕСА_1, в рівних частках та
визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право
спільної часткової власності за кожним
із них на ? частину квартири.

Встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, відповідно до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи № 18 від 11 березня 2014 року,
варіант №1.

В індивідуальне користування ОСОБА_1
виділити наступні приміщення: № 2 -
житлова кімната, площею 17,2 кв. м., № 1 -
житлова кімната, площею 12,6 кв. м., № І
частина прибудови, площею 5,4 кв. м.
Всього 35,2 кв. м., в тому числі житлова -
29,8 кв. м.

Площа приміщень, що виділяються ОСОБА_1
у користування, більше належної площі
на 7,5 кв. м.

В індивідуальне користування ОСОБА_2
виділити наступні приміщення: № 3 -
житлова кімната, площею 12,4 кв. м., № І -
частина прибудови, площею 7,8 кв. м.
Всього 20,2 кв. м., в тому числі житлова 12,4
кв. м.

Площа приміщень, що виділяються ОСОБА_2
у користування, меньше належної площі
на 7,5 кв. м.

В спільному користуванні
співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_1
залишити наступні приміщення:

№ 1 - коридор, площею 11,5 кв. м., № 4 - кухня,
площею 8,7 кв. м., № 5 - туалет, площею 1,0 кв.
м., № 6 - ванна, площею 2,6 кв. м., № І -
частина прибудови, площею 6,6 кв. м..
Всього 30,4 кв. м.

Позов третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги на предмет спору
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання
права власності на 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення.

СуддяКорецький Д. Б.