Справа 303/3087/14-ц
У Х В А Л А

20 травня 2014 року
м.
Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області

в особі:
головуючого- судді
Морозової Н. Л.

при
секретарі Ільчак Р.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мукачево подання
державного виконавця районного
відділу державної виконавчої служби
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції Сусол В.В., про
тимчасове обмеження особи (боржника) у
праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

Державний виконавець РВ ДВС
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції Сусол В.В. звернувся
в суд з поданням про тимчасове
обмеження особи (боржника) ОСОБА_2 у
праві виїзду за межі України, яке
погоджене начальником РВ ДВС
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції Гарапко М.Ю..

Подання мотивоване тим, що на виконанні
у РВ ДВС Мукачівського міськрайонного
управління юстиції, знаходиться
виконавче провадження ЄДРВП №4181223 з
примусового виконання виконавчого
листа №2-431 виданого 06.03.2006 р.
Мукачівського міськрайонного суду про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
аліментів на утримання доньки ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх
видів заробітку щомісячно, починаючи з
01.03.2006 р. і до повноліття дитини,
боржником не вчинено дій, спрямованих
на виконання рішення суду.

Відповідно до вимог частини другої
статті 377-1 ЦПК України суд негайно
розглядає питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
вирішується судом за правилами
цивільного судочинства в порядку,
передбаченому ст. 377-1 ЦПК, яка міститься
у гл. VI ЦПК "Процесуальні питання,
пов'язані з виконанням судових рішень у
цивільних справах та рішень інших
органів (посадових осіб)". За змістом
цієї статті вирішення питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України вирішується в порядку,
передбаченому цим Кодексом щодо
боржників у виконавчому провадженні,
за будь-якими виконавчими документами,
передбаченими ст. 17 Закону № 606-XIV,
примусове виконання яких здійснюється
ДВС.

Державний виконавець РВ ДВС
Мукачівського ММУЮ - Сусол В.В. в судове
засідання не з'явилася, але через
канцелярію суду 20.05.2014 року надійшла
подала заяву, в які просить подання
розглядати у її відсутності, подання
підтримує повністю, просить його
задоволити.

Суд, перевіривши матеріали
подання приходить до наступного
висновку.

Статтею 217 ЦПК України передбачено, що
суд, який ухвалив рішення, може вжити
заходів для забезпечення його
виконання.

Частинами 2-3 статті 2 Протоколу No.4 до
Конвенції встановлено, що кожен є
вільним залишати свою країну, на
здійснення цього права не можуть бути
встановлені жодні обмеження, крім тих,
що передбачені законом і є необхідними
в демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб. У
даній ситуації дії держави Україна є
упередженими й неправомірними.
Забезпечення майнових прав не може
здійснюватись шляхом обмеження
основоположних свобод.

Зазначимо, що стаття 6 Закону «Про
порядку виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» допускає
такі випадки обмеження свободи
пересування:

- громадянину відомі відомості, що
становлять державну таємницю; - є
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші невиконані зобов'язання; - щодо
особи порушено кримінальну справу; -
особу засуджено за вчинення злочину; -
особа ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи); - особа
свідомо повідомила про себе неправдиві
відомості; - особа підлягає призову на
строкову військову службу; - до особи
подано цивільний позов; - за рішенням
суду особа визнана особливо
небезпечним рецидивістом чи перебуває
під адміністративним наглядом міліції.

Як бачимо, безпосередньо в Законі, що
регулює порядок в'їзду на Україну і
виїзду за кордон, такої підстави для
тимчасової заборони, як, наприклад,
«особа є боржником, у виконавчому
проваджені» немає. Втім, як немає серед
підстав і «невиконання судового
рішення», оскільки Закон чітко вказує
на те, що для можливості встановлення
заборони повинен мати місце факт
«ухилення» від виконання, а не
неможливість виконати рішення з інших
причин (наприклад, відсутність коштів
або майна ).

У матеріалах подання, відсутні
будь які дані чи докази щодо злісного
ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання
рішення суду. Крім цього, 01.08.2013 року вже
накладено арешт на майно боржника
ОСОБА_2 та оголошено заборону на його
відчуження.

Зі змісту подання не вбачається, в
чому полягає складність виконання
рішення суду чи у зв'язку з чим таке
виконання є неможливим. Не зазначено
доказів, що підтверджують обставини
щодо можливості виїзду особи за кордон
та злісне ухилення від явки на виклик
державного виконавця.

Керуючись: Законом України „Про
виконавче провадження", ст.6 Закону
України „Про порядок виїзду з України
і в'їзду в Україну громадян України", ст.
377-1 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні подання
державного виконавця районного
відділу державної виконавчої служби
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції Сусол В.В., про
тимчасове обмеження особи (боржника)
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_1 у праві
виїзду за межі України.

Ухвала суду може бути оскаржена в
порядку та строки, передбачені ч.2 ст. 294
ЦПК України.

Головуючий
Морозова Н. Л.