У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Нагорняк В.А.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення апеляційного суду Черкаської
області від 10 січня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_3 в інтересах
недієздатного ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
відшкодування майнової, моральної
шкоди, втраченого заробітку, завданих
ушкодженням здоров'я,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 в інтересах недієздатного
ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування майнової,
моральної шкоди, втраченого заробітку,
завданих ушкодженням здоров'я.

Посилається в обґрунтування
заявленого позову на те, що
23 червня 2008 року в с. Хутори
Черкаського району відповідач
ОСОБА_2 на ґрунті особистих
неприязних відносин, діючи умисно та
цілеспрямовано, наніс її сину - ОСОБА_4
удари руками та ногами в область тулуба
та голови, а також удари камінцем в
область голови, спричинивши останньому
тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні
для життя в момент заподіяння.

Вироком Черкаського районного суду
Черкаської області від
02 липня 2012 року ОСОБА_2 було визнано
винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст.121 КК України та
призначено покарання у вигляді
позбавлення волі на строк 6 років.
Вирішено цивільний позов. Ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
від 13 листопада 2012 року вирок
Черкаського районного суду Черкаської
області від 02 липня 2012 року в частині
вирішення цивільного позову -
скасовано, а справу в цій частині
направлено на новий судовий розгляд.

Позивачка вказує, що внаслідок
отримання тяжкої черепно-мозкової
травми її сина ОСОБА_4 було визнано
інвалідом 1 групи загального
захворювання з психічним розладом.
Після отриманих тілесних ушкоджень
ОСОБА_4 перебуває у стані стабільного
психічного розладу, не розуміє
наслідків своїх дій та поведінки, не
може правильно орієнтуватися в
навколишньому середовищі та оцінювати
прості життєві ситуації.

ОСОБА_3 зазначає, що рішенням
Черкаського районного суду від 26
грудня 2008 року її сина - ОСОБА_4 було
визнано недієздатним і її призначено
його опікуном. На лікування сина було
витрачено 16 170 грн 33 коп.,
однак відповідач ОСОБА_2 в
добровільному порядку відшкодував в
рахунок спричиненої майнової шкоди
лише 500 гривень.

Крім того, вказує ОСОБА_3, її син, який
згідно довідки МСЕК внаслідок
отриманих травм є інвалідом першої
групи, потребує постійного стороннього
догляду, інвалідність встановлена
безтерміново, на 100 % втратив свою
працездатність. До трагедії, що сталась
з її сином, зазначає ОСОБА_3, він
працював в приватному підприємстві
«Нічний експрес» в Солом'янському
районі м. Києва.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_2, вказує
позивачка, також була спричинена
суттєва моральна шкода, яка полягає в
перенесенні її сином тяжких травм,
фізичних страждань, знаходження
протягом тривалого часу в лікарні.

Рішенням Черкаського районного суду
Черкаської області від
09 вересня 2013 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
11 112 грн 52 коп. матеріальної
шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 102
691 грн в рахунок відшкодування
втраченого заробітку (доходу).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
45 000 грн моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
щомісячно суму коштів у розмірі 100 %
п'ятикратного розміру щомісячної
мінімальної заробітної плати на
відповідний місяць, починаючи з
23 жовтня 2008 року і на увесь
період інвалідності першої групи.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішення апеляційного суду Черкаської
області від 10 січня 2014 року рішення
суду першої інстанції змінено,
виключено з рішення суду вказівку про
стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 11
112 грн 52 коп. в рахунок відшкодування
майнової шкоди та про стягнення із
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 102 691
грн. в рахунок відшкодування
втраченого заробітку.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
втрачений заробіток в сумі 4 420 грн
щомісячно, починаючи з 23 червня 2008 року
і на весь період втрати ОСОБА_4
працездатності.

В решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду, а справу направити
на новий судовий розгляд.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суд апеляційної інстанції,
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в
інтересах недієздатного ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної, моральної
шкоди, втраченого заробітку, завданих
ушкодженням здоров'я, правильно
встановили характер правовідносин
сторін у справі та застосували норми
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, вирішив спір з
урахуванням меж заявлених позовних
вимог та конкретних обставин справи на
підставі наданих сторонами доказів з
дотриманням норм процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками суду апеляційної та
інстанції та суду першої інстанції в
незміненій частині та з їх оцінкою.

Доводи касаційної скарги та зміст
судових рішень не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи
були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які відповідно до ст. ст. 338- 341
ЦПК України є підставами для
скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження в справі за
позовом ОСОБА_3 в інтересах
недієздатного ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
відшкодування майнової, моральної
шкоди, втраченого заробітку, завданих
ушкодженням здоров'я.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
В.А. Нагорняк