АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва у складі:
головуючого судді: Мазурик О.Ф.,
суддів: Прокопчук Н.О.,
при секретарі: Калініній Я.М.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1
на ухвалу Солом'янського районного
суду м. Києві від 03 квітня 2014 року
у справі за скаргою ОСОБА_1,
заінтересовані особи: Комунальне
підприємство «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, про скасування постанови
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві Гресь Тетяни
25 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
Солом'янського районного суду м.
Києва зі скаргою, в якій просила
визнати незаконними та скасувати
постанови від 31.01.2014 про відкриття
виконавчого провадження та про арешт
майна боржника і оголошення заборони
на його відчуження, постановлених
головним державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві Гресь Т.О. (далі
- ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві) у
виконавчих провадженнях № 41731380 та №
Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києві від 03 квітня 2014 року в
задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою
суду ОСОБА_1 звернулася до суду з
апеляційною скаргою, в якій зазначила,
що оскаржувана ухвала є незаконною та
необґрунтованою, постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права без повного
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеністю
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими, що
призвело до прийняття неправильного
рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказала на те, що при постановленні
ухвали судом неправильно застосовано
положення Закону України «Про
виконавче провадження», Цивільного
кодексу України, Цивільного
процесуального кодексу України. Судом
не взято до уваги, що постанови про
відкриття виконавчого провадження
були постановлені з порушенням Закону
України «Про виконавче провадження» та
невчасно направлені боржнику,
внаслідок чого останній був
позбавлений можливості добровільно
виконати рішення суду.

При постановленні ухвали судом не
взято до уваги, що державним виконавцем
не було надано суду постанови про зміну
сторони виконавчого провадження
правонаступником або постанови про
зміну назви сторони виконавчого
провадження, а відтак зазначення
державним виконавцем у оскаржуваних
постановах стягувачем Центр
обслуговування споживачів № 2 є
порушенням вимог, встановлених Законом
України «Про виконавче провадження».
При цьому, проігнорувавши той факт, що
між скаржником та Центром
обслуговування споживачів № 2 не існує
жодних правовідносин, суд належним
чином не перевірив довіреність надану
ОСОБА_5

Крім цього, як на підставу скасування
ухвали суду, ОСОБА_1 посилалась на те, що
судом порушено норми процесуального
права та постановлено ухвалу без
проведення судових дебатів.

Просила ухвалу Солом'янського
районного суду м. Києві від 03 квітня 2014
року скасувати та направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну
скаргу підтримала та просила
задовольнити, за підстав наведених в
ній.

Головний державний виконавець ВДВС
Солом'янського РУЮ у м. Києві Гресь Т.О.
у суді апеляційної інстанції просив
апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу
залишити без змін.

Комунальне підприємство «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» Солом'янської
районної у м. Києві державної
адміністрації, яке відповідно до ст. 74
ЦПК України належним чином
повідомлялось про час та місце
розгляду справи, в судове засідання
свого представника не направило,
причини неявки суду не повідомило.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які відповідно до ст.
74 ЦПК України належним чином
повідомлялись про час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явилися, причини неявки суду не
повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представника
Комунального підприємства «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» Солом'янської
районної у м. Києві державної
адміністрації.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість ухвали
суду в межах апеляційного оскарження,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд
першої інстанції виходив з дотримання
державним виконавцем під час винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження та арешт боржника і
оголошення заборони на його відчуження
вимог Закону України «Про виконавче
провадження» .

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду та вважає його
правильним, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 08.08.2013 стягнуто солідарно з
ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь
Комунального підприємство «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» Солом'янської
районної у м. Києві державної
адміністрації (далі - КП «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду», Підприємство)
заборгованість по оплаті за утримання
житла та платі за користування
комунальними послугами за період з
01.01.2010 по 01.03.2013 у сумі 6034,29 грн. та
судовий збір у розмірі 229,40 грн.

На виконання вказаного рішення суду за
заявою стягувача Солом'янським
районним судом м. Києва 17.12.2013 було
видано виконавчі листи № 2-2978/13, які за
змістом відповідають резолютивній
чатсині рішення

27.01.2014 до ВДВС Солом'янського РУЮ у м.
Києві від уповноваженої особи КП
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду» -
начальника Центру обслуговування
споживачів № 2 ОСОБА_5, надійшла заява
про відкриття виконавчого провадження
та накладення арешту на майно
боржників разом з виконавчим листом №
2-2978/13, виданого 17.12.2013.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги, що
повноваження представника стягувача,
який звернувся із заявою про відкриття
виконавчого провадження та
накладенням арешту на майно боржника
не були підтверджені довіреністю,
виданою та оформленою відповідно до
вимог закону, оскільки такі доводи
спростовуються правильними висновками
суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про виконавче провадження» (далі -
Закон) державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа.

У заяві про відкриття виконавчого
провадження щодо виконання рішення про
майнове стягнення стягувач має право
просити державного виконавця накласти
арешт на майно та кошти боржника та
оголосити заборону на його відчуження
(ч. 3 ст. 19 Закону).

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Враховуючи наведені обставини та
положення закону, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про відсутність
порушень вимог Закону України «Про
виконавче провадження» з боку
державного виконавця при
постановленні ухвал про відкриття
виконавчого провадження та арешт майна
боржника і оголошення заборони на його
відчуження.

При цьому, суд вірно виходив з того, що
помилкове зазначення в постановах
відкриття виконавчого провадження та
арешт майна боржника і оголошення
заборони на його відчуження стягувачем
- Центр обслуговування споживачів № 2
замість КП «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації у
відповідності до вимог Закону України
«Про виконавче провадження» не може
свідчити про порушення прав боржника у
виконавчому провадженні та слугувати
підставою для визнання незаконними та
скасування таких постанов.

Дані обставини також не свідчать про
зміну сторони виконавчого провадження
або зміну назви сторони виконавчого
провадження.

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону
у разі вибуття однієї із сторін
державний виконавець з власної
ініціативи або за заявою сторони, а
також сама заінтересована сторона
мають право звернутися до суду із
заявою про заміну сторони її
правонаступником. Для правонаступника
усі дії, вчинені до його вступу у
виконавче провадження, обов'язкові
тією мірою, якою вони були б
обов'язковими для сторони, яку
правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого
провадження змінила найменування (для
юридичної особи) або прізвище, власне
ім'я чи по батькові (для фізичної особи),
державний виконавець за наявності
підтверджуючих документів своєю
постановою, яка затверджується
начальником відділу, змінює назву
сторони виконавчого провадження.

Відтак, посилання ОСОБА_1 в своїй
апеляційній скарзі на те, що державним
виконавцем без відповідних на те
підстав замінено сторону виконавчого
провадження, що судом першої інстанції
при постановленні ухвали не взято до
уваги, є необґрунтованими, оскільки не
підтверджені належними доказами, а
саме постановою державного виконавця
про зміну назви сторони виконавчого
провадження.

Слід також зазначити, що відповідно до
ч. 3 ст. 83 Закону начальник відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або державний
виконавець з власної ініціативи чи за
заявою сторони виконавчого
провадження може виправити допущені у
процесуальних документах, винесених у
виконавчому провадженні державним
виконавцем, граматичні чи арифметичні
помилки, про що виноситься відповідна
постанова.

Як вбачається з постанови про
виправлення помилки ВП № 41731213 від
02.04.2014 державним виконавцем ВДВС
Солом'янського РУЮ у м. Києві Гресь Т.О.
у вступній частині постанови про
відкриття виконавчого провадження
виправлено описку та зазначено вважати
стягувачем - Комунальне підприємство
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду».

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження» (далі -
Закон), державний виконавець протягом
трьох робочих днів з дня надходження до
нього виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові (ч. 5 ст. 25
Закону).

Як встановлено судом та не
заперечувалось сторонами постанови
про відкриття виконавчого провадження
та накладення арешту направлено
боржнику простою кореспонденцією і
отримано 16.02.2014.

З постанови про відкриття виконавчого
провадження від 31.01.2014 вбачається, що
строк для добровільного виконання
встановлено до 06.02.2014.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону, за наявності
обставин, що перешкоджають провадженню
виконавчих дій, або у разі
несвоєчасного одержання сторонами
документів виконавчого провадження,
внаслідок чого вони були позбавлені
можливості скористатися правами,
наданими їм цим Законом, державний
виконавець може відкласти виконавчі
дії за заявою стягувача чи боржника або
з власної ініціативи на строк до десяти
робочих днів. Про відкладення
провадження виконавчих дій державний
виконавець виносить відповідну
постанову, про що повідомляє сторонам.

Таким чином, Законом чітко визначено
порядок дій державного виконавця у
разі несвоєчасного одержання
сторонами документів виконавчого
провадження та не передбачено у такому
випадку скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження.

Разом з цим, отримавши несвоєчасно
копію постанови про відкриття
виконавчого провадження ОСОБА_1 не
зверталася до державного виконавця з
відповідною заявою про відкладення
виконавчих дій та надання можливості
виконати рішення в добровільному
порядку.

Крім цього, на час розгляду скарги
рішення суду так і не виконано та
жодних дій щодо його виконання
боржниками не вчинено.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
відсутність правових підстав для
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження та постанови
про арешт майна боржника.

При цьому, суд першої інстанції вірно
виходив з положень статті 14 ЦПК
України, якою передбачено, що судові
рішенні, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
негайному виконанню на території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами.

Доводи апеляційної скарги про
постановлення судом ухвали без
проведення судових дебатів
спростовуються матеріалами справи, а
саме журналом судового засідання від
02.04.2014 (а.с. 55-56).

Інші доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Сукупність вищезазначених обставин,
аналіз та оцінка доводів апеляційної
скарги приводять до висновку, що ці
доводи не знайшли свого підтвердження
при апеляційному розгляді справи,
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1, ч. 1 ст. 312 ЦПК
України за наслідками розгляду скарги
на ухвалу суду першої інстанції
апеляційний суд має право постановити
ухвалу про відхилення апеляційної
скарги і залишення ухвали без змін,
якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312, 317, 319, 325, 327 ЦПК
України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м.
Києві від 03 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 4с-56/14

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6353/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Букіна О.М.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.