Справа № 2/381/221/14
Головуючий у І інстанції Соловей
Г.В.Провадження № 22-ц/780/2571/14
інстанції Мережко М.В.Категорія 56
УХВАЛА

Іменем України

15 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Мережко М.В.,

Суддів: Суханової Є.М., Данілова О.М.,

При секретарі: Франюк Т.В.

Розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ПАТ
«Київобленерго» в особі: Фастівського
районного підрозділу на рішення
Фастівського міськрайонного суду
Київської області від 18 лютого 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ
«Київобленерго» в особі: Фастівського
районного підрозділу про зобов'язання
провести перерахунок платежів за
електроенергію.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року позивач звернулася в
суд із зазначеним позовом.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона
є власником квартири за адресою:
АДРЕСА_1 відповідно до договору
купівлі-продажу від 12 листопада 2012
року.

Позивач 04 грудня 2012 року уклала із
відповідачем договір про користування
електричною енергією. Заборгованість
по оплаті електроенергії на момент
укладення договору відсутня. За цим
договором позивач засвідчила бажання
проводити оплату електроенергії
згідно показань електролічильника тип
СО -И446 №UА10_25_38714.

У грудні 2012 року лічильник вийшов із
ладу, і позивач 25 грудня 2012 року
написала заяву про заміну лічильника,
який був замінений 13 березня 2013 року,
про що був складений акт про передачу
на відповідальне зберігання приладу
обліку та пломб встановлених на ньому.

У квітні 2013 року позивач отримала
квитанцію за спожиту електроенергію із
завищеною сумою до сплати з
попереднього рахунку на суму 549,05 грн.
На її звернення до відповідача, їй було
роз'яснино, що донарахування по
непрацюючому лічильнику проводиться
відповідно до наказу № 893 від 29 грудня
2009 року і тому їй було нараховано до
сплати суму за 1501 квтгод, хоч
відповідно до умов договору позивач
має сплачувати за електроенергію за 150
квтгод за місяць.

Позивач просила зобов'зати відповідача
провести перерахунок платежів за
електроенергію, стягнути 1000 грн на
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 18 лютого
2014 року позов задоволено частково.
Зобов'язано ПАТ «Київобленерго» в
особі: Фастівського районного
підрозділу провести перерахунок
платежів за електроенергію, в іншій
частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач ПАТ «Київобленерго» в
особі: Фастівського районного
підрозділу подав апеляційну скаргу, в
якій просить рішення скасувати,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Як встановлено судом, позивач є
власником квартири за адресою: АДРЕСА_1
відповідно до договору купівлі-продажу
від 12 листопада 2012 року.( а.с.6).

Позивач 04 грудня 2012 року уклала із
відповідачем договір № 200414141 про
користування електричною енергією (а.с.
3.). Заборгованість по оплаті
електроенергії на момент укладення
договору відсутня. За цим договором
позивач засвідчила бажання проводити
оплату електроенергії згідно показань
електролічильника тип
СО -И446 №UА10_25_38714. Показання приладу
обліку на момент укладання договору
становили 4 281 квтгод (а.с. 3). Відповідно
до п. 18 договору заборгованість
споживача на момент укладання договору
становить 0 ,00 грн. (а.с. 4, об), тобто
відсутня.

У грудня 2012 року лічильник вийшов із
ладу, і позивач 25 грудня 2012 року
написала заяву про заміну лічильника
(а.с. 9-10), який був замінений 13 березня
2013 року, про що був складений акт про
передачу на відповідальне зберігання
приладу обліку та пломб встановлених
на ньому. ( а.с.5).

Відповідно до п.33 Правил користування
електричною енергією для населення,
затверджених Постановою КМ України
№1357 від 26 липня 1999 року, передбачено, що
у разі користування електричною
енергією без приладу обліку з дозволу
енергопостачальника розрахунок із
споживачем здійснюється відповідно до
середньомісячного споживання.
Величина середньомісячного споживання
електроенергії визначається за
попередні 12 місяців, або за фактичний
період споживання, якщо він менший 12
місяців.

Відповідачем було здійснено
донарахування по непрацюючому
лічильнику за 132 дні, за період
із 26 вересня 2012 року по 01 листопада 2012
року, де середнє добове складає 11,69 грн.
Згідно знятого показника при заміні
лічильника станом на 13 березня 2013 року
донараховано 1501 квтгод, на суму 496,16 грн,
та добавлено 102,80 грн. по новому
лічильнику.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ЦК України, в тому числі
договорів та правочинів ( ст. 11 ЦК
України).

Як видно із матеріалів справи, право
володіння, користування, розпорядження
своїм майном ( квартирою ) у ОСОБА_2
виникло з моменту придбання квартири з
12 листопада 2012 року, відповідно до
вимог ст. 317 ЦК України. Крім того,
укладаючи договір із відповідачем на
постачання електроенергії, будь-яка
заборгованість по оплаті була
відсутня, проти чого відповідач не
заперечував.

Попереднім власником квартири, ОСОБА_3,
30 жовтня 2012 року було здійснено оплату
за використану електроенергію в розмір
128 грн.

Відповідач, в порушення вимог Правил
користування електроенергією для
населення, невірно зазначивши період
споживання ( із 26 вересня 2012 року по 01
листопада 2012 року ) електроенергії при
вирахуванні середньомісячного
споживання електроенергії, порушив
права споживача ОСОБА_2, оскільки в той
час вона навіть не була власником
квартири, тому висновок суду про
задоволення вимог про зобов'язання
здійснити перерахунок щодо оплати
послуг є обґрунтованим.

Що стосується відмови у задоволенні
позову про стягнення моральної шкоди,
висновок є цілком обгрунтованим,
оскільки позивач не надала доказів
відповідно до ст. 60 ЦП України на
підтвердження своїх вимог.

Посилання апелянта на ту обставину, що
ОСОБА_2 несвоєчасно повідомила його про
зупинку приладу обліку електроенергії,
та те що попередній власник не
звертався до відповідача за довідкою
про відсутність заборгованості по
оплаті електроенергії, а тому вони
здійснили донарахування, саме за
період -жовтень - листопад 2012 року, є
безпідставними, не ґрунтуються на
вимогах закону, не спростовують
висновків суду і не є підставою для
скасування рішення суду.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду
відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає ,що
доводи апеляційної скарги є
безпідставними та необґрунтованими, не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстави для
скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ПАТ «Київобленерго»
в особі: Фастівського районного
підрозділу - відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 18 лютого
2014 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів у касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: