Справа № 160/99/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Корнелюк В.С. Провадження №
22-ц/773/813/14 Категорія: 42 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Подолюка В.А.,

суддів - Киці С.І., Данилюк В.А.,

при секретарі - Захаровій Н.А.,

з участю представника позивача -
Плеханова О.М.,

представників відповідачів - ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
виселення, за апеляційною скаргою
відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення
Локачинського районного суду
Волинської області від 07 квітня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2014 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ
«Приватбанк») пред'явило в суд позов до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 з вимогами виселити
відповідачів та інших осіб, які
зареєстровані та або проживають у
житловому будинку, що є предметом
іпотеки на який звернуто стягнення за
рішенням суду, розташованому за
адресою АДРЕСА_1

Рішенням Локачинського районного
суду від 07 квітня 2014 року позов
задоволено частково. Ухвалено виселити
ОСОБА_4, ОСОБА_5 з житлового будинку за
адресою АДРЕСА_1 без надання їм іншого
житлового приміщення. В решті вимог
позову відмовлено. Вирішено питання
про судові витрати.

На вказане рішення суду
представник відповідачів ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу в якій
просила скасувати оскаржене рішення
суду та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в позові ПАТ КБ «Приватбанк».
Вказує, що позивач не повідомляв
відповідачів про виселення; за законом
виселення повинне провадитись з
наданням іншого жилого приміщення;
пред'явлений позивачем позов не
відповідав вимогам встановленим
законом; судом безпідставно було
відхилено клопотання про призначення
судової-економічної експертизи та
витребування доказів.

Судом першої інстанції
встановлено, що за рішенням
Локачинського районного суду від 10
грудня 2012 року звернуто стягнення на
предмет іпотеки житловий будинок по
АДРЕСА_1

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
звернення стягнення на переданий в
іпотеку житловий будинок є підставою
для виселення відповідачів, разом з тим
за рішенням суду не можуть бути
виселені інші зареєстровані в будинку
особи про яких відповідач конкретно не
заявляв в позові.

Апеляційну скаргу слід відхилити
з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 40 Закону України
«Про іпотеку», ст. 109 ЖК України,
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців. Після прийняття
рішення про звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору всі мешканці зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя або
нового власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

За рішенням Локачинського
районного суду від 10 грудня 2012 року, яке
набрало законної сили, звернуто
стягнення на предмет іпотеки житловий
будинок по АДРЕСА_1

Позивач, як це вимагає закон, 12 грудня
2013 року направляв письмову вимогу
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звільнення
житлового будинку, що є предметом
іпотеки. Відправлення було отримане
особисто відповідачем ОСОБА_4 26 грудня
20 13 року, а відповідачем ОСОБА_5 28 грудня
2013 року, що стверджується відповідними
повідомленнями про вручення
рекомендованих повідомлень.

За цих юридично значимих обставин -
наявність судового рішення про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та отримання мешканцями повідомлення
про його звільнення, у суду першої
інстанції були підстави для ухвалення
рішення про примусове виселення
відповідачів та відмову в задоволенні
вимоги позивача про виселення інших,
конкретно не визначених осіб, що
зареєстровані чи проживають в
житловому будинку по АДРЕСА_1

Тому, доводи апеляційної скарги про
неотримання повідомлення про
звільнення житлового будинку та
відсутність підстав для виселення
відповідачів є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги щодо вимог
закону про надання відповідачам іншого
постійного жилого приміщення є власним
тлумаченням норм, які підлягають
застосуванню в даному випадку.

Інші доводи апеляційної скарги щодо
невідповідності позовної заяви
вимогам процесуального закону,
незадоволення клопотань про
витребування доказів, призначення
експертизи ґрунтуються на довільному
та неправильному тлумаченні положень
чинного законодавства та встановлених
обставин справи та не впливають на
правильність висновків суду щодо
наявності підстав для виселення
відповідачів, оскільки позовні вимоги
були підтримані представником
позивача і при апеляційному розгляді
справи. Призначення та проведення
судової економічної експертизи не є
обов'язковим в даній справі, як це
передбачено ст. 145 ЦПК України.
Незадоволення клопотань про
витребування доказів не призвело до
неправильного вирішення спору, який
пов'язаний із-за невиконання
відповідачами в добровільному порядку
судового рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

З врахуванням вищенаведених норм
права, встановлених обставин справи та
висновків суду, зроблених на підставі
їх аналізу, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування оскарженого
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313 - 315, 324 ЦПК
України,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_4,
ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Локачинського районного суду
Волинської області від 07 квітня 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді