Справа № 344/2618/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1240/2014
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Вакарук В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Вакарук В.М.,

суддів: Бойчука І.В., Горейко
М.Д.,

секретаря: Гавриляк Є.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі-продажу укладеним та визнання
права власності на майно, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
08 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 08 квітня 2014 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання договору купівлі-продажу
укладеним та визнання права власності
на майно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду,
порушення норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для вирішення справи, зазначає, що
сторонами вчинено дії, що свідчать про
укладення саме договору
купівлі-продажу автомобіля, оскільки
між ними було досягнуто всіх істотних
умов правочину, що підтверджено
розпискою про продаж автомобіля
відповідачу та отримання останнім
коштів, довіреністю на право керування
та розпорядження автомобілем. Відтак
невірним є висновок суду про наявність
в діях сторін тільки наміру укласти
договір купівлі-продажу, так як в
судовому засіданні ними підтверджено
факт продажу, що мав місце, а не намір
укласти такий договір в подальшому.
Тому просив рішення суду скасувати,
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не з'явилися з невідомих суду
причин, хоча про день та час розгляду
справи були повідомлені у
встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги з таких
підстав.

За змістом ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін виникає спір. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 3 ЦПК України захисту
підлягають порушені, невизнані або
оспорювані права, свободи чи інтереси.

Встановлено, що 17.11.2013 року ОСОБА_3 надав
ОСОБА_2 розписку про те, що він отримав
від останнього гроші в сумі 62800 грн. в
підтвердження наміру укладення угоди
про відчуження автомобіля VOLKSWAGEN L80,1997,
колір-білий, фургон-С, шасі (кузов, рама,
коляска) № НОМЕР_2, реєстраційний номер
НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 на
підставі Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серія НОМЕР_3,
виданого 13.07.2010 року /а.с.4,6/.

З матеріалів справи вбачається, 18.02.2014
року ОСОБА_3 видав ОСОБА_2 довіреність,
посвідчену приватним нотаріусом
Івано-Франківського МНО ОСОБА_4 за
реєстром №130, якою уповноважив
експлуатувати та розпоряджатися
належним йому транспортним засобом
/а.с. 5/.

За змістом ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

За змістом ст. 34 Закону України «Про
дорожній рух» (в редакції від 17.02.2006
року) власники транспортних засобів
зобов'язані зареєструвати належні їм
транспортні засоби протягом десяти діб
після їх придбання, одержання або
виникнення обставин, що потребують
внесення змін у реєстраційні
документи.

Згідно ч. 8 «Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів …»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 07.09.1998 року №1388 (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) передбачено
порядок набуття права власності на
транспортний засіб з обов'язковою
реєстрацією власником придбаного
транспортного засобу на підставі
документів, що підтверджують право
власності. Перед відчуженням такий
транспортний засіб повинен бути знятий
з обліку в підрозділі ДАІ.

Таким чином, законодавець визначив
спеціальний порядок відчуження та
набуття права власності на транспортні
засоби, а тому видачу довіреності на
транспортний засіб без укладення
договору купівлі-продажу не можна
вважати договором, що укладений
відповідно до закону та допускає
перехід права власності.

Судом встановлено, що спірний
транспортний засіб не був знятий з
обліку в органах ДАІ та є
зареєстрованим за відповідачем, що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_4 /а.с.6/.

З матеріалів справи вбачається, що
сторонами не вжито заходів щодо
переоформлення автомобіля у порядку,
визначеному Привалами державної
реєстрації та обліку автомобілів і
вони не позбавленні у встановленому
законом порядку їх здійснити.

Таким, чином сам факт наявності
розписки та довіреності не є підставою
для визнання укладення договору
купівлі-продажу, оскільки наведені
позивачем обставини не дають підстав
для висновку про те, що сторонами в
належній формі досягнуто згоди з усіх
істотних умов договору.

Суд вірно критично оцінив посилання
позивача на те, що ОСОБА_3
зобов'язувався на підставі свідоцтва
зняти з реєстрації в органах МРЕВ ДАІ,
оскільки як вбачається з довіреності
відповідачем уповноважено на вчинення
цих дій саме апелянта /а.с.5/ і даних про
те чому позивач цим правом не
скористався суду не представлено.

Що ж стосується вимоги позивача про
визнання за ним права власності на
автомобіль, то суд обґрунтовано
відмовив у її задоволенні, оскільки
відповідно до ч.1. ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

За наведених обставин, суд прийшов до
обгрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог, так як
договір купівлі-продажу автомобіля між
сторонами не укладався, а тому
позивачем не доведено правомірність
набуття ним права власності на спірний
автомобіль.

Що ж стосується доводів апелянта про
визнання відповідачем позову, то такі
не приймаються до уваги, оскільки
згідно вимог ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд
ухвалює рішення про задоволення позову
лише за наявності для того законних
підстав, а визнання відповідачем
даного позову фактично спростовує
наявність між сторонами будь-якого
спору, в зв'язку з чим відсутні
підстави, які перешкоджають власнику
ТЗ зняти автомобіль з обліку в органах
ДАІ та укласти в установленому порядку
договір.

Висновок суду першої інстанції
відповідає обставинам справи та
ґрунтується на доказах, яким дано
правильну оцінку.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції досліджені у
встановленому законом порядку, а
апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, що давало б підставу для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового або зміни
рішення.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, апеляційний
суд приходить до висновку, що судом
першої інстанції постановлено рішення
з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Івано-Франківського міського
суду від 08 квітня 2014 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:
В.М.Вакарук

Судді:
І.В. Бойчук

М.Д. Горейко