Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2014 р.
м. Лисичанськ

Лисичанській міський суд Луганської
області в складі:

головуючого судді
Фастовця В.М.,

при секретарі судового засідання
Добуграй В.К.,

з участю представників

позивачки
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Лисичанську цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
визнання права власності на частку у
спільному майні подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом,
в якому після остаточного уточнення
позовних вимог просила визнавши за нею
право власності на ? частину у
спільному майні подружжя - будинку
АДРЕСА_1, разом з господарськими
будівлями, спорудами та земельною
ділянкою на якій розташований будинок,
будинку АДРЕСА_2, разом з земельною
ділянкою та господарськими спорудами;
кран «ЗИЛ 133 ГЯ» державний номер НОМЕР_1.

Позивачка у судовому засіданні
уточнений позов підтримала, надала
пояснення аналогічні викладеним у
позові.

Представники позивачки у судовому
засіданні позов та пояснення позивачки
підтримали.

Відповідач в судовому засіданні
остаточні позовні вимоги не визнав,
усно та письмово пояснив, що будинок
АДРЕСА_2 а також земельні ділянки, на
яких розташовані будинок та інші
споруди, належать його тітці ОСОБА_6.
Договори-купівлі продажу будинку і
землі є фіктивними, оскільки були
укладені без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися цим
правочином. Про це було відомо
позивачу, яка при посвідченні цього
договору нотаріусом. подала заяву, що
вона до цього договору ніякого
відношення не має.

Автокран був придбаний ОСОБА_7 для
виробничих потреб, але оскільки його
придбання не було оформлено за
договором, а він йому був переданий на
підставі виданої йому довіреності, то
не міг зареєструвати його на себе. У
зв'язку з цим кран був зареєстрований
на відповідача.

Після придбання будинку АДРЕСА_1, він
був повністю перебудований і на його
перебудову особисто йому в борг дала
гроші ОСОБА_6, які до теперішнього часу
не повернув.

Представники відповідача у судовому
засіданні позов не визнав та надав
пояснення аналогічні викладеним в
заперечені на позовну заяву.

У судовому засіданні дослідженні
докази: копія свідоцтва про народження;
копія свідоцтва про шлюб; відповідь на
запит від 23.08.13 р. № 290; копія Витягу з
Державного реєстру правочинів; копія
договору купівлі - продажу житлового
будинку від 23.08.2007 р.; копія договору
купівлі-продажу житлового будинку від
05.04.2013 р., копія Витягу з державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності; копія
договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 23.09.2011 р.; копія договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
05.04.2013 р.; копія рішення суду; письмові
заперечення.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст.60, 69-71 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя. Дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором. Майно, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі.
Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними. Присудження
одному з подружжя грошової компенсації
замість його частки у праві спільної
сумісної власності на майно, зокрема на
житловий будинок, квартиру, земельну
ділянку, допускається лише за його
згодою, крім випадків, передбачених
Цивільним кодексом України.

У судовому засіданні встановлено, що
позивачка перебувала в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем з
12.12.2006 р. по 09.01.2014 р. (а.с.6, 24).

Під час шлюбу сторонами у спільну
власність подружжя були придбані - на
підставі договору купівлі-продажу від
23 серпня 2007 р. жилий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою АДРЕСА_1; автомобіль «ЗИЛ 133
ГЯ» держаний номер НОМЕР_1,
зареєстрований на ім'я відповідача
28.09.2007 р..

Оскільки вказане майно було придбане
сторонами під час шлюбу, позивачка має
право власності на ? його частку, і
позов в цій частині підлягає
задоволенню.

Суд не приймає посилання відповідача
на перебудову будинку, бо це не вливає
на виникнення у позивачки права
власності на будинок з моменту
укладення договору у 2007 р.

Також не може бути підставою для
відмови у задоволенні позову нібито
придбання автомобілю ОСОБА_7, бо суду не
надано доказів поважності причин, які
майже 7 років заважали вказаній особі
переоформити реєстрацію автомобілю на
себе.

Разом з тим, суд відмовляє у
задоволенні позову про визнання за
позивачкою права власності на ? частину
будинку АДРЕСА_2, земельних ділянок за
цією адресою та земельної ділянки під
будинком АДРЕСА_1.

Так, з договорів купівлі-продажу
будинку та земельних ділянок за
адресою АДРЕСА_2 (а.с.11-14) вбачається, що
позивачкою подавалися нотаріально
посвідчені заяви про придбання цієї
нерухомості за особисті грошові кошти
відповідача, тобто це майно не є
спільною власністю сторін у справі.

Також позивачкою не надано доказів
придбання сторонами у справі земельної
ділянки по АДРЕСА_1, як відсутня
інформація про продаж земельної
ділянки і в договорі купівлі-продажу
будинку (а.с.10).

Відповідно до ст.88 ЦПК України на
користь позивачки стягуються з
відповідача судові витрати в розмірі
243,6 грн. пропорційно задоволеним
позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 88, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання
права власності на частку у спільному
майні подружжя задовольнити частково.

2. Визнати за ОСОБА_4 право власності на ?
частку у спільному майні подружжя, а
саме:

будинку АДРЕСА_1 з господарськими
будівлями та спорудами, автомобілю ЗиЛ
133 ГЯ державний номер НОМЕР_1.

5. У задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 відмовити.

6. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
судові витрати в розмірі 243 (двісті
сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Луганської області
через Лисичанський міський суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня його
проголошення.

Суддя: