Номер провадження 22-ц/775/3318/2014
Головуючий в 1 інстанції - Олещенко Л.Б.
Доповідач - Гапонов А.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 квітня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Бугрим Л.М.

суддів Халаджи О.В., Гапонова А.В.,

при секретарі Лавицькому Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського
районного суду м. Донецька від 03
березня 2014 року та на ухвалу
Ленінського районного суду м. Донецька
від 03 березня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до прокуратури
Донецької області, ГУ МВС України в
Донецькій області, СВ ДТП СУ ГУМВС
України в Донецькій області, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Донецькій області про
відшкодування шкоди, завданої
незаконними діями органів слідства та
прокуратури, та до ОСОБА_3 про
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 03 березня 2014 року у
задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
прокуратури Донецької області, ГУ МВС
України в Донецькій області, СВ ДТП СУ
ГУМВС України в Донецькій області,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Донецькій області про відшкодування
шкоди, завданої незаконними діями
органів слідства та прокуратури, та до
ОСОБА_3 про відшкодування моральної
шкоди - відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Донецька від 03 березня 2014 року
провадження по справі за позовом
ОСОБА_1 до прокуратури Донецької
області, ГУ МВС України в Донецькій
області, СВ ДТП СУ ГУМВС України в
Донецькій області, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Донецькій області,
ОСОБА_3 в частині визнання незаконними
дій слідчого, прокурора під час
проведення досудового слідства по
кримінальній справі, порушення ним
кримінального законодавства - закрито.

Не погодившись з рішенням та ухвалою
суду, ОСОБА_1 просить ухвалу та рішення
Ленінського районного суду від 03.03.2014р.
скасувати.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги, апелянт зазначила, що на
протязі восьми років розслідування
справи відносно ОСОБА_3 ніхто не
займається та покривається його
злочин. Під час ДТП, ОСОБА_1 була
вагітна, та у зв'язку із злочинними
діями ОСОБА_3 втратила дитину, отримала
другу групу інвалідності, таким чином
їй було завдано моральну шкоду. Крім
того, апелянт не погоджується з
висновком суду про відсутність доказів
заподіяння шкоди, оскільки вважає, що
всі необхідні докази знаходяться в
матеріалах справи, але залишилися без
судової оцінки.

Представник позивачки доводи
апеляційної скарги підтримав, просив
її задовольнити.

Представники прокуратури Донецької
області, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Донецькій області проти
доводів апеляції заперечували, просили
у за доволенні апеляції відмовити,
рішення та ухвалу суду залишити без
змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, дослідивши ма
теріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги в межах
апеляційного оскарження, апеляційний
суд вважає, що скарга задоволенню не
підлягає, а оскаржуване рішення слід
залишити без змін, виходячи з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
правовідносини сторін виникли з
підстав відшкодування моральної шкоди,
завданої позивачу бездіяльністю
органів прокуратури області і їх
посадових осіб у зв'язку з
незабезпеченням нагляду за діями
працівників досудового слідства і
прокуратури та невжиттям органами
прокуратури заходів щодо розгляду в
установленому законом порядку
обставин вчиненого відносно ОСОБА_1
діяння. При цьому факт неправомірної
бездіяльності посадових осіб
прокуратури області не встановлений.

Навпаки доводи викладені позивачкою у
своїй позовній заяві та підтримані її
представником свідчать про те, що
прокуратура діяла в межах своїх
повноважень: при розгляді поданих
ОСОБА_1 скарг до суду; також
прокуратурою неодноразово
скасовувалися постанови про закриття
провадження по даній кримінальній
справі.

Ухвалю суду першої інстанції в частині
визнання незаконними дій слідчого,
прокурора під час проведення
досудового слідства по кримінальній
справі, порушення ними кримінального
законодавства, було закрито
провадження на підставі вимог ст. 205 ЦПК
України, оскільки зазначені вимоги не
підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Апеляційний суд вважає за можливе
погодитися з ухвалою суду першої
інстанції, оскільки вона постановлена
з дотриманням вимог процесуального
законодавства.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 в частині солідарного
відшкодування, завданої незаконними
діями органів слідства та прокуратури
у розмірі 2 000 000,000, та у вимогах до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
завданої злочином у розмірі 500 000,000 грн.,
суд першої інстанції виходив з того, що
відшкодуванню підлягає лише шкода,
завдана фізичній особі внаслідок:
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування запобіжних заходів у
вигляді арешту чи підписки про невиїзд,
незаконно затримки, незаконного
накладення адміністративного
стягнення у вигляді арешту чи
виправних робіт. Правила передбачені
цією статтею не застосовуються к іншим
незаконним діям чи бездіяльності, або
незаконним рішенням органів дізнання,
досудового слідства та прокуратури.
Крім того, позивачкою не було надано
жодних доказів на підтвердження
заподіяння їй шкоди відповідачами.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
апеляційного суду.

Відповідно до частини 5 та 6 статі 4
Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» від 01 грудня 1994
року ( в редакції на час виникнення
спірних правовідносин), відшкодування
моральної шкоди проводиться у разі,
коли незаконні дії органів, що
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, досудове розслідування,
прокуратури і суду завдали моральної
втрати громадянинові, призвели до
порушення його нормальних життєвих
зв'язків, вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

За положеннями п.2 ч.1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, який її завдав, якщо шкоди
завдано фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування як запобіжного заходу
тримання під вартою або підписки про
невиїзд, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту або виправних робіт.

Доказів, що незаконні дії відповідачів
по справі призвели до порушення
нормальних життєвих зв'язків
позивачки, вимагають від неї
додаткових зусиль для організації
свого життя, не має.

Як зазначено в ч.1 ст. 303 ч.1 ЦПК України,
апеляційний суд під час розг ляду
справи в апеляційному порядку
перевіряє законність і
обґрунтованість рі шення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заяв лених у суді
першої інстанції.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду а також
ухвала суда з одних лише формальних
міркувань.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
апеляційний суд вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
правовідносини, що склалися між
сторонами і їм надана належна оцінка, в
судовому рішенні повно відображені
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, яке призвело
або могло призвести до помилкового
судового рішення.

Оскільки апеляційним судом не
встановлено порушень судом першої
інстанції при розгляді цієї справи
вимог матеріального чи процесуального
законів або неправильної оцінки
досліджених по справі доказів, то
підстав для задоволення апеляційної
скарги і скасування судового рішення
немає.

А також, ухвалу, судом першої інстанції,
постановлено з додержанням вимог
закону, а тому апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає ухвалу
суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303 - 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Донецька від 03 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Донецька від 03 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді: