У Х В А Л А

Іменем України

21 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.

суддів - Боднар О.В., Готри Т.Ю.

при секретарі: Гаврилко В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Рахівського районного суду від
06 лютого 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третьої особи - органу
опіки та піклування Рахівської
районної державної адміністрації про
розірвання шлюбу та визначення місця
проживання дітей, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 оскаржив в апеляційному порядку
рішення Рахівського районного суду від
06 лютого 2014 року яким шлюб між
сторонами розірвано, неповнолітніх
синів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 залишено
проживати разом з матір'ю ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення. На обґрунтування скарги
посилається на те, що суд не мав права
розривати шлюб так як позивачка є
вагітною, оскільки це суперечить ст. 110
СК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, перевіривши матеріали справи в
межах доводів апеляційної скарги,
вважає за необхідне в її задоволенні
відмовити з наступних підстав.

Встановлено, що шлюб між позивачем та
відповідачем укладено 15.06.2010 року у
відділі державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Рахівського РУЮ (а.с.8).

Від даного шлюбу народилося двоє дітей:
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с.9, 10).

Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов
про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції, на підставі
матеріалів справи (зокрема в своєму
запереченні на позов ОСОБА_2 вказував,
що перспективи збереження шлюбу немає
та був згідний на його розірвання),
дійшов вірного висновку, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу є неможливим, що у свою чергу є
підставою для розірвання такого шлюбу.
Подальше збереження такого шлюбу
суперечило б ч.4 ст. 56 СК України.

При цьому колегія суддів відхиляє
доводи апеляційної скарги щодо
неможливості розірвання шлюбу через
вагітність позивачки, оскільки дана
обставина не підтверджена належним
доказами. Більше того, довідкою
Рахівської районної лікарні від 16.05.2014
року, яка надана апеляційному суду на
ухвалу суду від 04.03.2014 року, стверджено,
що починаючи з 2013 року ОСОБА_3 в лікарню
з приводу вагітності не зверталася, на
даний час вагітності у неї не виявлено.

Також колегія суддів повністю
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо визначення місця
проживання дітей по місцю проживання
матері, в основу якого покладено
висновок органу опіки та піклування
Рахівської РДА.

Відповідно до принципу 6 Декларації
прав дитини від 20 листопада 1959 року
малолітня дитина не повинна, крім тих
випадків, коли є виключні обставини,
бути розлучена зі своєю матір'ю.

Таким чином, оскільки якихось
виключних обставин які б перешкоджали
залишенню дітей разом з матір'ю по
даній справі немає, то правомірним є
висновок суду першої інстанції про
визначення місця проживання дітей з
матір'ю. При цьому суд обґрунтовано не
взяв до уваги посилання ОСОБА_2 на
шлюбний договір, так як рішенням
апеляційного суду Закарпатської
області від 14.01.2014 року визнано
недійсним шлюбний договір, укладений
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в частині, що
стосується визначення місця
проживання дітей «Сини проживають з
батьком, а дочки проживають з матір'ю»
(а.с.102, 103).

Тобто, доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують, що у відповідності до
вимог ст. 308 ЦПК України, є підставою для
залишення рішення без змін, а
апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рахівського районного суду від
06 лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
постановлення і може бути оскаржена в
касаційному порядку на протязі
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Суддя-доповідач
Судді