Справа № 368/583/14-ц
Рішення

іменем України

"10" квітня 2014 р. Кагарлицький
районний суд Київської області

в складі: головуючого
судді Шевченко І.І.

при секретарі
Губенко А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Кагарлик
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

позивач просить суд розірвати шлюб,
укладений між нею та відповідачем
ОСОБА_2, який зареєстрований 03
листопада 2007 року відділом РАЦС
Кагарлицького РУЮ Київської області,
актовий запис № 192, сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з нею,
після розірвання шлюбу залишити
позивачу прізвище «ОСОБА_1»,
посилаючись на те, що 03 листопада 2007
року вона уклала шлюб з відповідачем по
справі, який був зареєстрований
відділом РАЦС Кагарлицького РУЮ
Київської області , актовий запис № 192.

Від спільного шлюбу маємо спільного
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Протягом останнього року виникли
розбіжності в характерах. Протягом
останніх трьох місяців і по даний час
вони проживають окремо, спільного
господарства та бюджету не ведуть. За
таких обставин, їхній шлюб носить лише
формальний характер та збережений бути
не може, вона не має наміру
продовжувати сімейні відносини з
відповідачем.

Спільне життя з відповідачем не
склалося через протирічивість
поглядів на життя, несумісність
характерів.

Відповідач позовні вимоги позивача
визнав та не заперечував проти їх
задоволення. Примирення не бажає, так
як вони неодноразово примирялися, тому
не заперечує проти задоволення
позовних вимог позивача.

Вислухавши сторони та вивчивши
матеріали справи, суд вважає за
необхідне позовні вимоги позивача
задовольнити.

В судовому засіданні суд
встановив наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Сторонами був укладений шлюб, який був
зареєстрований 03 листопада 2007 року у
відділі реєстрації актів цивільного
стану Кагарлицького районного
управління юстиції Київської області,
актовий запис № 192.

Шлюбно - сімейні стосунки між сторонами
припинені більше трьох місяців.

Від спільного шлюбу сторони мають
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якого являються
сторони, що стверджується копією
свідоцтва про його народження.

Спільне життя у них не склалося,
оскільки як виявилося згодом, їхні
характери є зовсім різними, погляди на
подружнє життя не співпадають, тобто
шлюбні стосунки між сторонами
припинені і їх сім'я розпалася. За таких
обставин, суд приходить до висновку про
не можливість збереження сім'ї.

Примирення між сторонами є неможливим,
оскільки попередні намагання
примиритись не дали позитивного
результату, а тому сторони як подружжя
проживати у спільному шлюбі є
безперспективним з точки зору
подальших шлюбних стосунків між ними,
оскільки їхнє спільне проживання
завдають моральних та психологічних
страждань сторонам та їхній дитині.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про
розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Виходячи з вищенаведених норм СК
України позивач має право з власної
ініціативи звернутися до суду з
позовом про розірвання шлюбу.

За положеннями ч.1 ст.112 СК України суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, бере до уваги наявність
малолітньої дитини та інші обставини
життя подружжя.

Згідно ч.2 ст.112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, що мають
істотне значення.

Оскільки судом встановлено, що
подальше спільне життя подружжя та
збереження шлюбу неможливі, суперечить
інтересам подружжя, тому суд вважає за
необхідне задовольнити позов і
розірвати шлюб.

Після розірвання шлюбу позивач
залишається на прізвищі ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України
якщо мати та батько, які проживають
окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким
із них буде проживати малолітня дитина,
спір між ними може вирішуватися
органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Разом з тим, Декларацією прав дитини,
прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20
листопада 1959 року, у принципі 6
проголошено, що дитина для повного і
гармонійного розвитку її особистості
потребує любові і розуміння. Вона
повинна, коли це можливо, рости під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і в усякому випадку в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

В судовому засіданні було встановлено,
що позивач має житло та може
забезпечувати нормальний всебічний
розвиток і виховання дитини.

Відповідно до вимог ст. 150 СК України
батьки зобов'язані виховувати дитину в
дусі поваги до прав та свобод інших
людей, любові до своєї сім'ї та родини,
свого народу, своєї Батьківщини.
Батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток. Батьки
зобов'язані забезпечити здобуття
дитиною повної загальної середньої
освіти, готувати її до самостійного
життя.

Згідно ст. 160 СК України місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків. Місце проживання дитини, яка
досягла десяти років, визначається за
спільною згодою батьків та самої
дитини. Якщо батьки проживають окремо,
місце проживання дитини, яка досягла
чотирнадцяти років, визначається нею
самою.

Суд не може передати дитину для
проживання з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

Судом не встановлено виняткових
обставин, які можуть бути підставою для
залишення проживати неповнолітню
дитину сторін сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з відповідачем, тому суд
приходить до висновку про необхідність
залишити проживати неповнолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_1.

На підставі ст.. ст. 110, 112 СК України,
Законом України «Про Державну
реєстрацію актів цивільного стану»,
керуючись ст..ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 218, 235
ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який
зареєстрований 03.11.2007 року у відділом
реєстрації актів цивільного стану
Кагарлицького районного управління
юстиції Київської області, актовий
запис № 192 - розірвати.

Позивач ОСОБА_1 після розірвання шлюбу
залишається на прізвищі ОСОБА_1.

Неповнолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з
ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Кагарлицький районний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення, а особами , які брали
участь у справі і не були присутніми в
судовому засіданні протягом 10 днів з
дня отримання копії рішення.

Суддя: І. І. Шевченко