Справа № 307/1296/14-ц
Провадження №2/307/787/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року Тячівський районний
суд Закарпатської області в особі
головуючого

судді
Гримут
В.І.

при секретарі

Тиводар В.І.

з участю: позивача
ОСОБА_1

представників позивача
ОСОБА_2

ОСОБА_3

відповідачки
ОСОБА_4

адвоката
ОСОБА_5

третіх осіб
ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Тячів
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 та виконавчого комітету
Лопухівської сільської ради, треті
особи ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про
визнання недійсним і скасування
заповіту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовною
заявою про визнання недійсним і
скасування заповіту від 26.01.2012 р.
Посилається на те, що у січні 2012 р. вони
з жінкою захворіли і на їхнє прохання
до них приїхала їхня донька ОСОБА_4, яка
проживає у АДРЕСА_1, яка через деякий
час попросила їх з дружиною надати її
згоду на реєстрацію у належному їм
житловому будинку та пояснила, що в
такому випадку в неї буде підвищена
пенсія з гірською надбавкою. 26.01.2012 р.
донька привела у будинок секретаря
сільської ради, яка разом із згодою на
реєстрацію у будинку дала їм підписати
і друковані тексти заповітів, за якими
кожен з них на випадок своєї смерті
заповідав житловий будинок АДРЕСА_2 та
все майно, з чого б воно не складалося і
все те, що на день смерті буде їм
належати, і на яке вони законом будуть
мати право ОСОБА_4 Лише після смерті
дружини йому стало відомо про
наявність заповітів з якими він
категорично не погоджується, бо таких
намірів ні в нього, ні в дружини ніколи
не було, тому що ОСОБА_4 біля семи років
не навідувала їх, спілкувалася з ними
тільки по телефону, а після оформлення
необхідних документів, через декілька
днів припинила їм допомагати та
повернулася до АДРЕСА_1. Також вона
забрала всі правовстановлюючі
документи на право власності, а коли
він хотів розпорядитися будинком по
іншому, то був змушений звернутися до
ЗМІ з повідомленням про втрату і
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на вищевказаний будинок. До
останнього з ОСОБА_9 в них були гарні
відносини і про складення нею заповіту
йому нічого не було відомо. Просить
визнати недійсним та скасувати заповіт
підписаний його дружиною ОСОБА_9 на
користь ОСОБА_4

Представники позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали
посилаючись на обставини викладенні у
позовній заяві та просять суд їх
задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник
ОСОБА_5 у судовому засіданні позов не
визнали. Відповідачка пояснила, що у
кінці 2011-го та на початку 2012-го років
вона проживала у будинку батьків
ОСОБА_9 і ОСОБА_1, так як вони захворіли і
їм був необхідний постійний догляд. У
той період батьки виявили бажання
заповісти їй своє майно. 26.01.2012 р. вона
запросила у будинок секретаря
сільської ради, котра і склала та
посвідчила заповіти, які просили
батьки. Доводи позивача про те, що
заповіт її матері - ОСОБА_9 - не
відповідав її волі, через те, що вона
ввела їх в оману є безпідставними і
доказами не підтверджені, як і те, що
під час підписання заповітів від свого
імені, вони вважали, що підписують
згоду на її реєстрацію місця
проживання у АДРЕСА_2. Заповіти ОСОБА_9 і
ОСОБА_1 вчинялися та посвідчувалися
секретарем виконавчого комітету
Лопухівської сільської ради 26.01.2012 р., а
заяви-згоди на реєстрацію у
вищевказаному будинку оформлялися в
червні 2012 р. і підписи на них
посвідчувалися державним нотаріусом
Тячівської держнотконтори. Отже
зазначені нотаріальні дії вчинялися в
різний час і посвідчувалися різними
особами. Особиста обізнаність ОСОБА_9
зі змістом заповіту від 26.01.2012 р. та його
умовами, її розуміння, погодження з
ними стверджено власноручно зробленим
підписом заповідачки у тексті заповіту
і книзі реєстрації нотаріальних дій
виконавчого комітету Лопухівської
сільської ради. Просить відмовити
ОСОБА_1 у задоволенні позову через
відсутність будь-яких підстав для
скасування заповіту.

Третя особа ОСОБА_6 у судовому
засіданні ствердила, що вона є донькою
позивача. Про заповіт їй нічого не було
відомо. Про його існування та складення
на користь ОСОБА_4 вона дізналася, коли
їх батько звернувся до нотаріуса про
оформлення права на спадщину після
смерті матері. Батьки мали намір
залишити будинок ОСОБА_10.

Третя особа ОСОБА_7 у судовому
засіданні показала, що вона є донькою
позивача. Про заповіт їй стало відомо в
день його підписання батьками від
матері, з якою вона розмовляла по
телефону.

Третя особа ОСОБА_8 у судовому
засіданні пояснила, що вона є донькою
позивача. ОСОБА_4 переїхала до батьків
щоб доглядати за ними коли вони сильно
захворіли. Про існування заповіту їй
розповіла сестра - ОСОБА_4 а через
кілька днів і секретар сільської ради.

Представник Лопухівської сільської
ради у судове засідання не з'явився.
Сільський голова надіслав суду листа, у
якому просить справу розглядати у
відсутності представника. Проти
ухвалення законного рішення не
заперечує.

Розглянувши матеріали справи суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позову заяву слід відмовити виходячи з
наступного. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. За ст. 16 ЦК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Відповідно до статті
10 ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи, роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених
цим Кодексом. Статтею 11 цього ж кодексу
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Особа, яка бере
участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач просить суд визнати не дійсним
і скасувати заповіт від 26.01.2012 р., яким
його дружина, ОСОБА_9, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3, заповіла все своє майно
їхній доньці - ОСОБА_4, у зв'язку з тим, що
заповідачка не мала наміру вчиняти
заповіт на ім'я відповідачки, а
підписала цей заповіт будучи введеною
в оману ОСОБА_4 та вважаючи, що підписує
згоду на реєстрацію відповідачки у
їхньому будинку.

У статті 27 ЦПК України, поряд з іншими
правами та обов'язки осіб, які беруть
участь у справі вказано і право брати
участь у судових засіданнях, подавати
докази, брати участь у дослідженні
доказів. Згідно ст.ст. 57-59 доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування. Суд не бере до уваги
докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Відповідно до ст.ст. 60, 61
ЦПК кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
визнані судом загальновідомими, не
потребують доказування. Обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. У
статті 64 ЦПК вказано, що письмовими
доказами є будь-які документи, акти,
довідки, листування службового або
особистого характеру або витяги з них,
що містять відомості про обставини, які
мають значення для справи. Письмові
докази, як правило, подаються в
оригіналі. Якщо подано копію
письмового доказу, суд за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, має право вимагати подання
оригіналу.

Згідно ст. 1257 ЦК України заповіт,
складений особою, яка не мала на це
права, а також заповіт, складений з
порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним. За позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі. Недійсність
окремого розпорядження, що міститься у
заповіті, не має наслідком недійсності
іншої його частини. У разі недійсності
заповіту спадкоємець, який за цим
заповітом був позбавлений права на
спадкування, одержує право на
спадкування за законом на загальних
підставах.

Однак усупереч наведених норм закону,
позивач не надав суду жодного доказу у
підтвердження тих обставин на які він
посилається. Пояснення третьої особи
ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_9 мала намір
залишити належне їй майно доньці
ОСОБА_10, а не відповідачці,
спростовуються поясненнями третіх
осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які ствердили, що
їм було відомо від самої матері, що вона
заповіла своє майно ОСОБА_4, і крім того,
воно (пояснення ОСОБА_6), не може бути
доказом суті волевиявлення заповідача
станом на 26.01.2012 р.

Свідок ОСОБА_11, яка посвідчувала
заповіт, у судовому засіданні
ствердила, що 26.01.2012 р., на прохання
ОСОБА_4 вона прийшла у будинок позивача
і після того, як з'ясувала зміст
волевиявлення ОСОБА_1 та ОСОБА_9,
повернулася у сільську раду, де
надрукувала заповіти, а потім знову
прийшла до ОСОБА_9, які ознайомилися із
заповітами та підписали їх. Про надання
згоди на реєстрацію ОСОБА_4 у їхньому
будинку мова взагалі не йшла, так як
завірення такої згоди не є
компетенцією сільської ради. Підписані
Фабріціями заповіти вона посвідчила та
зареєструвала у книзі реєстрації
нотаріальних дій, у якій заповідачі
також поставили свої підписи. Заповіт
від кожної особи вона посвідчила у двох
примірниках.

Ці показання ніким та нічим не
спростовані, отже суд розцінює їх як
прямий доказ волевиявлення
заповідачки.

Позивач визнав, що того ж дня, 26.01.2012 р.,
він також підписав заповіт на ім'я
відповідачки, вважаючи, що підписує
згоду на реєстрацію. Враховуючи, що він
є грамотною людиною, три роки працював
головою сільської ради, а також форму
заповіту, який надрукований на одному
аркуші формату А-4, чітким та
розбірливим шрифтом, вверху сторінки,
по центру, жирним шрифтом написано
слово «ЗАПОВІТ», суд вважає, що
підписуючи заповіт він не мав підстав
думати, і не міг вважати, що підписує
якийсь інший документ. Доказів того, що
його стан здоров'я не давав йому
можливість усвідомлювати значення
своїх дій позивач суду не надав.

Отже поведінку позивача, щодо
підписання заповіту у той же час коли
підписувала оспорюваний заповіт
ОСОБА_9, суд розцінює, як доказ його
обізнаності у діях заповідачки і згоди
з ними.

Ці ж самі обставини (грамотність
заповідачки та форму заповіту,
відсутність доказів, які б вказували на
її стан здоров'я), суд враховує і по
відношенню до ОСОБА_9

З паспорта відповідачки ОСОБА_4
убачається, що вона була зареєстрована
у АДРЕСА_2 24.09.2012 р.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 209,
213-215 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1233, 1257 ЦК
України суд,

Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 та виконавчого комітету
Лопухівської сільської ради, треті
особи ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про
визнання недійсним і скасування
заповіту відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особою, яка брала
участь у справі, але не була присутня у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуючий:
Гримут В.І.