Придніпровський районний суд
номер справи 711/2045/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року
м. Черкаси

Придніпровський районний суд
м. Черкаси в складі:

головуючого - судді
Позарецької С.М.

при секретарі
Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Черкаси
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Управління Державної
міграційної служби України у
Черкаській області про усунення
перешкод у здійсненні права володіння,
користування та розпорядження
власністю та зняття з реєстраційного
обліку, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
Придніпровського районного суду м.
Черкаси із позовом до ОСОБА_2,
Управління ДМС України у Черкаській
області про усунення перешкод у
здійсненні права володіння,
користування та розпорядження
власністю та зняття з реєстраційного
обліку. Свої позовні вимоги мотивує
тим, що 20 квітня 2013 року вона придбала у
власника ОСОБА_2 трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1. Між сторонами укладено
письмовий договір купівлі-продажу
квартири від 20 квітня 2013 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Черкаського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 Перед укладенням
договору купівлі-продажу у вказаній
квартирі був зареєстрований її власник
- ОСОБА_2, який повинен був знятися з
реєстраційного обліку після укладення
договору. Однак, до цього часу він
залишається зареєстрованим за
вказаною адресою. Без заяви та
особистої присутності самого
відповідача ОСОБА_2 - зняти його з
реєстрації в паспортному відділі
просто неможливо. До укладення
договору купівлі-продажу, відповідач
повністю звільнив квартиру від
будь-яких своїх речей, за вказаною
адресою фактично не проживає, будь-яких
договірних зобов'язань між сторонами
не має. Членом сім'ї позивача
відповідач ніколи не був і не є.

Згідно із ст.ст. 317, 383 ЦК України
власникові належить право володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. Власник житлового будинку,
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів своєї сім'ї, інших
осіб. Відповідно ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійснені ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Реєстрація відповідача в належному їй
на праві власності жилому приміщенні -
квартирі, суттєвим чином обмежує її
права щодо володіння, користування і
розпорядження цим житловим
приміщенням. На підставі викладеного,
позивач просить суд усунути перешкоди
у здійсненні права володіння,
користування та розпорядження майном
власника ОСОБА_1, а саме: квартирою
АДРЕСА_1, шляхом позбавлення
відповідача ОСОБА_2 права користування
квартирою за вищевказаною адресою та
зобов'язати управління Державної
міграційної служби України у
Черкаській області зняти ОСОБА_2, що
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

В судовому засіданні представник
позивача - адвокат ОСОБА_4 повністю
підтримав позовні вимоги і просив їх
задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
заявлені позовні вимоги визнав у
повному обсязі. Погодився з тим, що
повинен був знятися з реєстраційного
обліку після продажу квартири, але у КП
«Придніпровська СУБ» йому відмовили,
так як він уже не був власником
квартири. У міграційній службі йому
повідомили, що знятися з обліку можливо
лише в судовому порядку.

В судове засідання представник
Управління ДМС України у Черкаській
області не з'явився, хоча про дату, час
та місце слухання справи був
повідомлений належним чином. Про
причини неявки не повідомив, не
скористався правом надання письмових
заперечень проти позову.

Заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи та докази в їх
сукупності, на підставі повного,
об'єктивного та всебічного
дослідження, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають до задоволення за
таких підстав:

встановлено, що відповідно до витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності (серія ЕАС №821847) власником
квартири АДРЕСА_1 - є ОСОБА_1, оскільки за
договором купівлі-продажу квартири,
посвідченого приватним нотаріусом
Черкаського міського нотаріального
округу Черкаської області ОСОБА_3
(реєстр №1077) та витягу з Державного
реєстру прав на нерухоме майно від
20.04.2014р., ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1
придбала у власність квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Як передбачено п.12 вказаного договору,
сторони дійшли згоди про те, що
продавець зобов'язується фактично
звільнити, а також передати квартиру
покупцю з повним комплектом ключів від
вхідних дверей в день підписання
договору та відповідно сплатити за
послуги електро-, тепло-, водо-,
газопостачання, квартплаті, комунальні
послуги тощо станом на момент
звільнення.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач ОСОБА_2, звільнивши
квартиру, забравши всі свої особисті
речі, не знявся з реєстраційного обліку
в органах Державної міграційної служби
України, чим створив перешкоди новому
власнику ОСОБА_1 володіти,
користуватися та розпоряджатися своїм
нерухомим майном.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України (ст. 4 ЦПК).

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Докази
надаються сторонами та іншими особами,
що беруть участь у справі. Доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч.2 ст. 59ЦПК).

Статтею 41 Конституції України та ст.1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася
17.07.1997р. відповідно до Закону №475/97-ВР
від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції
про захист прав людини основоположних
свобод 1950 року, Першого протоколу та
протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції»,
закріплено принцип непорушності права
приватної власності, який означає
право особи на безперешкодне
користування своїм майном та закріплює
право власника володіти, користуватися
та розпоряджатися належним йому
майном, на власний розсуд учиняти щодо
свого майна будь-які угоди, відповідно
до закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно до ст. 316 ч.1 ЦК України, - правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб. Власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК
України). Як зазначено у ч.1 ст. 321 ЦК
України, - право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні. Власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК
України).

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права.
Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК
України, - власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном. Житлом
фізичної особи є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, призначені
та придатні для постійного проживання
в них (ст. 379 ЦК України).

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК
України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України від
11.12.2003р. «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється протягом 7
днів на підставі заяви особи, запиту
органу реєстрації за новим місцем
проживання особи, остаточного рішення
суду (позбавлення права власності на
житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або
померлою), свідоцтва про смерть.

Зазначений Закон регулює відносини,
пов'язані зі свободою пересування та
вільним вибором місця проживання в
Україні, в т.ч. правовідносини,
пов'язані із зняттям з реєстрації місця
проживання, а тому положення ст. 7 цього
Закону підлягають застосуванню до
усіх правовідносини, виникнення, зміна
чи припинення яких пов'язані з
юридичним фактом зняття з реєстрації
місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном, власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод, в т.ч.
шляхом зняття особи з реєстраційного
обліку з місця проживання одночасно з
вимогою про позбавлення відповідача
права користування житловим
приміщенням.

Крім того, під час розгляду справи
встановлено, що між сторонами відбувся
договір купівлі-продажу квартири, який
посвідчено нотаріусом та здійснена
його державна реєстрація.

Як передбачено ст. 627 ЦК України,
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Загальні положення про
договір визначені розділом ІІ гл. 52
Цивільного Кодексу України.

В судовому засіданні встановлено, що
даний договір купівлі-продажу квартири
не визнано недійсним та не розірваний,
а тому підлягає до виконання сторонами
договору відповідно до вимог ст. 629 ЦК
України.

Так, під час судового розгляду справи,
представником позивача доведено факти
придбання, належної відповідачеві
квартири та не проживання останнього
в цій квартирі. Крім того, представник
позивача довів обставини, на які
посилалась у позові його довірителька,
про те, що відповідач ОСОБА_2 й на час
розгляду справи в суді ухиляється від
виконання обов'язку, щодо зняття його з
реєстрації з місця попереднього
проживання.

Таким чином, з'ясувавши обставини
справи та дослідивши докази, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають до
задоволення, а тому необхідно усунути
перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права
власності, користування та
розпорядження майном, шляхом
позбавлення ОСОБА_2 права
користування житловим приміщенням, а
саме, - квартирою, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям його з
реєстраційного обліку із даної
квартири.

На підставі викладеного та керуючись
Конституцією України, Першим
протоколом до Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод, до
якої Україна приєдналася 17.07.1997р.
відповідно до Закону №475/97-ВР від
17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про
захист прав людини основоположних
свобод 1950 року, Першого протоколу та
протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», ст.
ст. 150 ЖК, ст.ст. 6, 15, 16, 316, 317, 319, 391, 321, 629, 627,
379, 383, розд. ІІ гл.52 ЦК України, ЗУ від
11.12.2003р. «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 174, 79, 88, 209-223
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні
права володіння, користування та
розпорядження власністю, а саме:
квартирою АДРЕСА_1, шляхом позбавлення
ОСОБА_2 права користування квартирою
за адресою: АДРЕСА_1 із зняттям його з
реєстраційного обліку.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий С. М. Позарецька