Справа № 139/393/14-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2014 року
Мурованокуриловецький районний суд
Вінницької області в складі:
головуючої - судді Тучинської Н.В.,

секретаря
Хонькович Л.І.

з участю
позивача ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Муровані Курилівці
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 08 грудня 1993
року і мають трьох спільних дітей, в
тому числі неповнолітню ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Вважаючи, що фактично
шлюб існує формально і не бажаючи
підтримувати подружні стосунки,
позивач з позовом про розірвання шлюбу
звернулася до суду.

У судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримала та пояснила,
що 08 грудня 1993 року вона зареєструвала
шлюб з відповідачем у виконкомі
Конищівської сільської ради. У шлюбі у
них народилось троє доньок Аліна, Ірина
та ОСОБА_3. Подружнє життя на протязі 20
років складалось дуже важко, вона
фактично сама виховала та виростила
дітей, в даний час із нею проживає дві
молодших доньки, а старша уже має двох
своїх дітей, вона також здійснює догляд
за психічно хворою мамою, в той час як
відповідач зловживає спиртними
напоями, вчиняє дома сварки, негативно
відноситься до хворої матері та
виганяє її з власного дому. Зважаючи на
вищевикладене вона вважає, що подальше
зберігання сімї є недоцільним та
просить розірвати шлюб. Її рішення є
виваженим і перевіреним: вона раніше
уже зверталася із аналогічним позовом,
однак повірила, пробачила чоловіку,
хоча він сам не протримався і двох
тижнів. Ні за яких обставин не
примириться з чоловіком цього разу.

Відповідач позов визнав, але в судових
дебатах заявив, що хоче зберегти сім'ю.
На запитання головуючої відповідач не
зміг пояснити свою поведінку в шлюбі, а
також не зміг довести бажання
примиритися і зберегти сім'ю.

Розглянувши справу в судовому
засіданні, суд прийшов до висновку, що
позов слід задовольнити.

Так, свідоцтвом про укладення
шлюбу (а.с. 5) стверджується, що сторони
із 08 грудня 1993 року перебувають у
зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвом
про народження, - що мають (а.с.6,7)
спільну неповнолітню дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 16 Загальної
декларації прав людини від 10 грудня 1948
року чоловіки і жінки користуються
однаковими правами щодо одруження під
час шлюбу та під час його розірвання.

Позивач обґрунтувала свою вимогу
про розірвання шлюбу, а відповідач не
навів вагомих аргументів проти
розірвання шлюбу. Суд не вбачає підстав
для надання сторонам строку на
примирення, оскільки вважає рішення
позивача виваженим і перевіреним, що
цей шлюб вичерпав своє значення для
сторін, він не відповідає принципам,
встановленим законом і суспільством
для такого союзу, а тому його необхідно
розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб
(а.с. 5), позивач при реєстрації шлюбу
своє прізвище ОСОБА_1 змінила на
прізвище чоловіка ОСОБА_3. У позовній
заяві та судовому засіданні позивач
просила після розірвання шлюбу
відновити їй дошлюбне прізвище.

Керуючись ст.ст. 110, 112, 113 СК України, ст.
16 Загальної декларації прав людини від
10 грудня 1948 року, ст.ст.10, 60, 212, 213, 215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Розірвати
шлюб, укладений 08 грудня 1993 року у
виконкомі Конищівської сільської ради
Мурованокуриловецького району
Вінницької області за актовим записом
№ 14 між ОСОБА_2, 1973 року народження та
ОСОБА_1, 1975 року народження.

Після реєстрації розірвання
шлюбу позивачу відновити прізвище
ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено
сторонами в апеляційному порядку до
апеляційного суду Вінницької області
через Мурованокуриловецький районний
суд шляхом подання в 10-денний строк з
дня проголошення рішення скарги.

Суддя: _________