Справа №591/8174/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Сидоренко А.П.Номер
провадження 22-ц/788/991/14 Суддя-доповідач -
Бойко В. Б. Категорія - 27
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю., Семеній Л. І.,

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши апеляційну скаргу
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на
рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 04 квітня 2014 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_5 про стягнення боргу за
договором позики,

В С Т А Н О В И
Л А :

у вересні 2013 року представник
позивача - ОСОБА_4 звернувся до суду з
даним позовом, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що 15 вересня 2011 року між
позивачем та відповідачем було
укладено договір позики, відповідно до
якого ОСОБА_3 передав у позику ОСОБА_5
грошові кошти у сумі 70 000 доларів США
під 5% в місяць строком до 01 липня 2012
року, що підтверджується розпискою,
наданою відповідачем. Проте,
відповідач свої обов'язки по договору
позики не виконав, кошти, отримані по
договору позики, не повернув. Тому,
збільшивши позовні вимоги, просив
стягнути з відповідача на користь
позивача грошові кошти, які
складаються з суми боргу - 70 000 доларів
США, процентів - 103 705,38 дол. США, 3% річних
- 7087,36 дол. США, а також понесені судові
витрати у розмірі 3441 грн. та витрати на
правову допомогу у розмірі 4400 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 04 квітня 2014 року, позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3
борг в сумі 70 000 доларів США, проценти - 35
233,12 доларів США, 3% річних - 3410,40 доларів
США., а всього 108 643,52 доларів США, що
еквівалентно 1 218 980 грн. 29 коп., а також
понесені судові витрати у розмірі 3441
грн. та витрати на правову допомогу у
розмірі 4400 грн., а всього 1 223 380 грн. 29
коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, не погоджуючись з
рішенням суду в частині відмови в
задоволенні позовних вимог, просить
рішення суду в цій частині змінити та
ухвалити нове рішення, задовольнивши
позов в повному обсязі.

Вказує, що, на його думку, проценти в
розмірі 5% повинні виплачуватися
щомісяця до дня повернення позики, а не
до 01 липня 2012 року, як вважав суд першої
інстанції. А відсотки річних мають
бути нараховані не лише на суму
основного боргу, а й на кошти, які
підлягали сплаті позивачеві щомісячно
у вигляді процентів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
який підтримав доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та як вбачається із матеріалів справи,
15 вересня 2011 року ОСОБА_5 отримав від
ОСОБА_3 в позику грошові кошти в сумі 70
000 доларів США під 5 відсотків в місяць.
Повернення грошей гарантував в строк
до 01 липня 2012 року. Факт отримання
ОСОБА_5 коштів в розмірі 70 000 доларів США
стверджується складеною ним власноруч
розпискою в присутності свідків ( а.с. 6
).

Також судом встановлено, що ні в
обумовлений договором позики строк - 01
липня 2012 року, ні на час розгляду справи
відповідач ОСОБА_5 кошти не повернув.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції обгрунтовував свої
висновки тим, що у зв'язку із
неповерненням позичених коштів 01 липня
2012 року відповідач порушив права
позивача як позикодавця, які
підлягають до захисту шляхом стягнення
боргу за договором позики з
урахуванням процентів та 3% річних за
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Відмовляючи у стягненні процентів
після 01 липня 2012 року та 3% річних від
суми процентів, суд виходив з
відсутності передбачених законом
підстав для задоволення цих вимог.

Такі висновки суду є правильними і
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону.

Спірні правовідносини регулюються
статтями 1046-1049 ЦК України, відповідно
до положень яких за договором позики
позикодавець передає позичальнику у
власність гроші, а позичальник
зобов'язується повернути таку ж суму.
На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника.
Позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, розмір яких встановлюється
договором. Позичальник повинен
повернути гроші в обумовлений догором
позики термін.

Згідно ст.ст. 610-611 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми.

Погоджуючись з рішенням суду 1-ї
інстанції та відхиляючи апеляційну
скаргу, колегія суддів виходить із
того, що позикодавець має право на
отримання процентів від суми позики
лише протягом строку дії договору, а
після його закінчення у разі
прострочення виконання грошового
зобов'язання застосовуються положення
ст. 625 ЦК України.

Дослідивши розписку позичальника
ОСОБА_5, колегія суддів вважає, що
договір позики укладався на строк з 15
вересня 2011 року по 01 липня 2012 року, тому
саме за цей період, тобто з 15 вересня 2011
року по 01 липня 2012 року мають
стягуватися проценти за користування
грошима, у розмірі, зазначеному у
розписці ОСОБА_5, а саме 5% на місяць, що
становить 35233,12 доларів США.

Зі змісту розписки не вбачається
наявність узгоджених сторонами
домовленостей про сплату
позичальником процентів після 01.07.2012
року.

Після вказаної дати, за умови
невиконання позичальником свого
зобов'язання, він несе тягар наслідків,
передбачених ст. 1050 ЦК України.

Тобто, стягнення процентів за
користування чужими грошима, як
гарантія прав позикодавця, у розмірі 3%
річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК
України, має застосовуватися із дня,
наступного за днем, який визначено
сторонами, як строк виконання
зобовязання - з 02 липня 2012 року по 04
березня 2014 року.

З огляду на викладене, доводи
апеляційної скарги колегія суддів
вважає необгрунтованими, оскільки вони
не грунтуються на вимогах закону та
висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегією суддів не виявлено
неправильного застосування норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права, які могли б бути
підставою для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції.

Судові витрати, яких позивач зазнав в
зв'язку з апеляційним оскарженням,
компенсації за рахунок відповідача не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду
м. Суми від 04 квітня 2014 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -