АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4254/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Федоріщев С. С. Доповідач - Максюта
Ж.І. Категорія 34
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого: Максюти Ж.І.,

суддів : Кочкової Н.О., Чубукова О.П.

при секретарі: Кулику О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Українська
охоронно-страхова компанія»

на рішення Жовтневого районного суду
міста Дніпропетровська від 28 лютого
2014 року,

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до Приватного акціонерного товариства
«Українська охоронно-страхова
компанія» про відшкодування шкоди
завданої внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом
до ПрАТ «Українська охоронно-страхова
компанія» та просить стягнути з
Відповідача на свою користь 7 181,52 грн.
страхового відшкодування, та судові
витрати.

В обґрунтування заявлених вимог
позивачка посилається на те, що 30
червня 2013 року, о 19.00 год., ОСОБА_4
керуючи транспортним засобом «Деу
Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_1,
рухаючись в районі електроопори № 95 по
вул. Набережна Перемоги в Жовтневому
районі м.Дніпропетровська, не
витримавши безпечної дистанції, не
врахував дорожню обстановку, внаслідок
чого скоїв зіткнення з автомобілем
«Шкода Супер Б», р/н НОМЕР_2 під
керуванням водія ОСОБА_5, та
автомобілем «КІА» р/н НОМЕР_3 під
керуванням водія ОСОБА_6 Під час ДТП
вказані транспортні засоби отримали
механічні ушкодження. 09 серпня 2013
постановою Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська винним у скоєнні
вказаної дорожньо-транспортної
пригоди був визнаний ОСОБА_4, який був
притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст.124 КУпАП. з
накладенням стягнення у вигляді
штрафу. Цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_4 була
застрахована Відповідачем на підставі
Полісу № АС/6097144 від 26.06.2013 року,
укладеного відповідно до Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів». Внаслідок зіткнення
автомобіль «Шкода Супер Б», р/н НОМЕР_2,
був пошкоджений, чим Позивачеві, як
власнику автомобіля, було завдано
значний збиток, що підтверджується
звітом № 12-07-13-1В від 24.07.2013р. виконаного
ПП ОСОБА_7 (сертифікат № 135431/12 від 15.06.12
р. Фонду держмайна України). Відповідно
до складеного звіту вартість
матеріального збитку без врахування
втрати товарної вартості, завданого
власнику транспортного засобу «Шкода
Супер Б», р/н НОМЕР_2, пошкодженого в
результаті ДТП від 30.06.13 р. складає - 44
866,67 грн. Вартість автотоварознавчого
дослідження склала - 400 грн., що
підтверджується товарним чеком №21/11-13.
У зв'язку з відсутністю представництва
Відповідача у м. Дніпропетровську,
Позивачка, відповідно до вказівки
працівників Відповідача, вимушена була
самостійно займатися збиранням
документів і нести витрати на
відправку їх до головного офісу
Відповідача в м. Київ на загальну суму
129,36 грн. 15.07.2013 р. Позивачка звернулася
до Відповідача із заявою про виплату
страхового відшкодування, однак тільки
30 жовтня 2013 року отримала від нього
листа про прийняте рішення про виплату
їй страхового відшкодування у розмірі
38 047,02 грн. У своєму листі Відповідач
вказав, що «відповідно до закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», прийнято рішення щодо
виплати страхового відшкодування в
сумі 38047 грн. 02 коп. (без ПДВ), а саме: 44866,67
грн. - 5 819,65 грн. - 1000,00 грн. = 38047,02 грн., де
44866,67 грн. - вартість матеріального
збитку, 5819,65 грн. - ПДВ. 1000,00 грн. -
франшиза». Позивачка не згодна з
відрахуванням суми ПДВ, яку й просить
стягнути. Окрім того, просить стягнути
пеню та 3% річних від простроченої суми
платежу.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Дніпропетровська від 28 лютого
2014 року Позов ОСОБА_3 до Приватного
акціонерного товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» про
відшкодування збитків, завданих
внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» на користь
ОСОБА_3 7 406,93 грн., з яких:

- 6346,01 грн.- сума, що включає:

а) 5819,65 грн.- недоплачена (утримана)
Відповідачем сума у розмірі 20% від суми
страхового відшкодування,що дорівнює
розміру ПДВ;

б) 400,00 грн. - витрати Позивачки на
проведення експертизи;

в) 126,36 грн. - поштові витрати на
відправку Позивачкою документів
Відповідачу.

- 664,07 грн. - пеня у вигляді подвійної
облікової ставки НБУ;

- 153,25 грн. - 3 проценти річних;

- 243,60 грн. - в рахунок відшкодування
судових витрат по сплаті судового
збору.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

В апеляційній скарзі Приватне
акціонерне товариство «Українська
охоронно-страхова компанія» просить
скасувати рішення Жовтневого
районного суду міста Дніпропетровська
від 28 лютого 2014 року,посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, та
заявлених вимог, колегія суддів не
находить підстав для задоволення
апеляційної скарги.

З'ясувавши в достатньо повному
об'ємі права та обов'язки сторін,
обставини справи, перевіривши доводи і
давши їм правову оцінку, суд постановив
рішення, що відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що 30
червня 2013 року, о 19.00 год., ОСОБА_4
керуючи транспортним засобом «Деу
Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_1,
рухаючись в районі електроопори № 95 по
вул. Набережна Перемоги в Жовтневому
районі м. Дніпропетровська, не
витримавши безпечної дистанції, не
врахував дорожню обстановку, внаслідок
чого скоїв зіткнення з автомобілем
«Шкода Супер Б», р/н НОМЕР_2 під
керуванням водія ОСОБА_5, та
автомобілем «КІА» р/н НОМЕР_3 під
керуванням водія ОСОБА_6 Під час ДТП
вказані транспортні засоби отримали
механічні ушкодження. 09 серпня 2013
постановою Жовтневого районного суду
М.Дніпропетровська винним у скоєнні
вказаної дорожньо-транспортної
пригоди був визнаний ОСОБА_4, який був
притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст.124 КУпАП. з
накладенням стягнення у вигляді штрафу
(а.с.6-7). Цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_4 була
застрахована Відповідачем на підставі
Полісу №АС/6097144 від 26.06.2013 року,
укладеного відповідно до Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», згідно до якого франшиза
визначена у сумі 1000 грн. (а.с.44).
Внаслідок зіткнення автомобіль «Шкода
Супер Б», р/н НОМЕР_2, був пошкоджений
(а.с.8), чим Позивачеві, як власнику
автомобіля (а.с.10), було завдано значний
збиток, що підтверджується звітом №
12-07-13-1В від 24.07.2013р. виконаного ПП ОСОБА_7
(сертифікат № 135431/12 від 15.06.12 р. Фонду
держмайна України). Відповідно до
складеного звіту вартість
матеріального збитку без врахування
втрати товарної вартості, завданого
власнику транспортного засобу «Шкода
Супер Б», р/н НОМЕР_2, пошкодженого в
результаті ДТП від 30.06.13 р. складає - 44
866,67 грн. (а.с.15-26) Вартість
автотоварознавчого дослідження склала
- 400 грн., що підтверджується товарним
чеком №21/11-13 (а.с.27). У зв'язку з
відсутністю представництва
Відповідача у м. Дніпропетровську,
Позивачка, відповідно до вказівки
працівників Відповідача, вимушена була
самостійно займатися збиранням
документів і нести витрати на
відправку їх до головного офісу
Відповідача в м. Київ на загальну суму
129,36 грн., що підтверджується
відповідними чеками (а.с.28-31). 15.07.2013 р.
Позивачка звернулася до Відповідача із
заявою про виплату страхового
відшкодування (а.с.11-12), однак тільки 30
жовтня 2013 року отримала від нього листа
про прийняте рішення про виплату їй
страхового відшкодування у розмірі 38
047,02 грн. У своєму листі Відповідач
вказав, що «відповідно до закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», прийнято рішення щодо
виплати страхового відшкодування в
сумі 38047 грн. 02 коп. (без ПДВ), а саме: 44866,67
грн. - 5 819,65 грн. - 1000,00 грн. = 38047,02 грн., де
44866,67 грн. - вартість матеріального
збитку, 5819,65 грн. - ПДВ. 1000,00 грн. -
франшиза» (а.с.14). Саме в такій сумі
Відповідач перерахував Позивачці
кошти в рахунок страхового
відшкодування (а.с.32).

Задовольняючи позов про стягнення з
відповідача на користь позивачки
недоплачену сума страхового
відшкодування у розмірі 20% від суми
страхового відшкодування,що дорівнює
розміру ПДВ, витрати позивачки на
проведення експертизи; поштові витрати
на відправку позивачкою документів
відповідачу, пеню у вигляді подвійної
облікової ставки НБУ; 3 проценти річних;
в рахунок відшкодування судових витрат
по сплаті судового збору, районний суд
правильно керувався ст.ст.20,22, ч.ч.1, 2 ст.
509, ст.526, ч.2 ст.614, ст.623, ст.979 , ст.988 ст.1166,
ч.2 ст.1187, ч.1 ст.1192, а також Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01.07.04 р. № 1961-ІV, та Закону
України «Про страхування», належить
здійснення страхової виплати у разі
настання страхового випадку.

Всі доводи та заперечення відповідача
щодо позову ОСОБА_3 були враховані
судом, та їм дана належне обґрунтування
в рішення суду.

Так, судом був перевірений факт
порушення відповідачем строку виплати
страховго відшкодування, та він
прийшов до обґрунтовано висновку, що у
даному випадку, незважаючи на те, що
строк у 90 днів для виплати страхового
відшкодування з дня подачі заяви
позивачкою (15.07.2013 р.) про виплату минув
12.10.2013 р., відповідач так і не виплатив у
повному обсязі страхове відшкодування
у розмірі вартості відновлювального
ремонту транспортного засобу та інших
витрат, які позивачка понесла для
відновлення свого порушеного права,
починаючи з 04 листопада 2013 року
відповідач частковими платежами почав
відшкодовувати страхове відшкодування
та 15 листопада виплатив позивачці
страхове відшкодування лише у розмірі
38 047,02 грн., зменшивши та утримавши
виплату у розмірі податку на додану
вартість, що відповідає 20% у сумі 5 819,65
грн. та 1000 грн. франшизу.

Доводи апелянта про те, що у даному
випадку вони діяли відновідно до абз.2
п.36.2. ст.36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», відповідно до якого -якщо
відшкодування витрат на проведення
відновлювального ремонту
пошкодженого майна (транспортного
засобу) з урахуванням зносу
здійснюється безпосередньо на рахунок
потерпілої особи (її представника),
сума, що відповідає розміру оціненої
шкоди, зменшується на суму визначеного
відповідно до законодавства податку
на додану вартість. При цьому доплата в
розмірі, що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
документального підтвердження факту
оплати проведеного ремонту.

Але, така позицією відповідача є
помилковою, оскільки відповідно до
п.п.196.1.3. Податкового кодексу України не
є об'єктом оподаткування надання
послуг із страхування, співстрахування
або перестрахування особами, які мають
ліцензію на здійснення страхової
діяльності відповідно до закону, а
також пов'язаних з такою діяльністю
послуг страхових (перестрахових)
брокерів та страхових агентів.

Крім того, страхова компанія, надаючи
послуги зі страхування у разі настання
страхового випадку, згідно зі ст.29
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» зобов'язана
відшкодувати витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розмір яких визначено висновком
автотоварознавчого дослідження
пошкодженого транспортного засобу
Позивачки, а зменшення вартості
відновлювального ремонту на суму ПДВ
включається до ціни товарів та послуг
і, хоча й сплачується платником
податку, але за рахунок коштів покупця.
З висновку експерта вбачається, що при
визначенні вартості ремонту
пошкодженого автомобіля до її складу
включено ПДВ в розмірі 20% лише на
матеріали і запчастини, Відповідачем
же не надано доказів на підтвердження
того, що Позивачка має можливість
придбати їх для ремонту свого
автомобіля за вартістю, яка не є базою
оподаткування ПДВ.

Тому, доводи апеляційної скарги в цій
частині є також необґрунтованими.

Висновок суду про стягнення
стягнення з відповідача 5819,65 грн. - суми
страхового відшкодування,
недоплаченої (утриманої) ним, що
відповідає 20% від суми страхового
відшкодування та дорівнює розміру ПДВ,
є правильним.

Також правильним є висновок суду про
стягнення з Відповідача коштів в
рахунок відшкодування витрат Позивача
на проведення автотоварознавчого
дослідження у розмірі 400 грн., що
узгоджується з вимогами ст. 38 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»

Не суперечить вимогам п.4 ст.20 Закону
України «Про страхування», та п.36.5
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів»,а також ст.625 ЦК
України висновок суду про стягнення на
користь позивачки 3% річних за
прострочення здійснення зобовязання.

Рішення суду в частині стягненя пеня у
розмірі 664,07 грн., та 126,36 грн. поштових
витрат на відправку Позивачкою
документів Відповідачу також
відповідає вимогам закону та
скасуванню не підлягає.

За таких обставин суд 1 інстанції
правильно задоволенив позов.

Рішення в частиін відмови у задоволені
позовних вимого не оскаржується.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом 1 інстанції у досить повному
обсязі з'ясовані права та обов'язки
сторін, доводи сторін перевірені і їм
дана належна оцінка, неправильного
застосування норм матеріального права
або порушень норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування чи зміни рішення не
встановлено, справа розглянута у
рамках позовних вимог та на підставі
наданих доказів, підстав для виходу за
межі апеляційної скарги не вбачається,
тому апеляційний суд приходить до
висновку, що рішення суду є законним і
обґрунтованим, і його слід залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» -
відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Дніпропетровська від 28 лютого 2014
року -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: