АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4374/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Маймур Ф. Ф. Доповідач - Романюк М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі :

головуючого
Романюк М.М.

суддів
Котушенко С.П., Петренко І.О.

при секретарі
Солод О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 24 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
"УкрСиббанк", треті особи - приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Кіровський відділ державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з зазначеним
вище позовом 07 жовтня 2013 року. В
обґрунтування заявлених та уточнених
позовних вимог посилався на те, що
29 листопада 2007 року між його
дружиною ОСОБА_4 та АКІБ "УкрСиббанк",
правонаступником якого є ПАТ
"УкрСиббанк", було укладено договір про
надання споживчого кредиту №0,
відповідно до якого, позичальник
отримав кредит у розмірі 130 000 доларів
США для придбання квартири АДРЕСА_1. В
забезпечення виконання зобов'язань, за
вказаним кредитним договором, 29
листопада 2007 року між ОСОБА_4 та АКІБ
"УкрСиббанк" було укладено договір
іпотеки №0/0/0/З, згідно
до якого предметом іпотеки стала
вказана вище квартира. 21 квітня 2009 року
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
було вчинено виконавчий напис, яким
запропоновано звернути стягнення на
предмет іпотеки у рахунок погашення
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту №0,
внаслідок чого, 04 червня 2009 року за
вказаним виконавчим написом
Кіровським ВДВС ДМУЮ було відкрито
виконавче провадження. У зв'язку з тим,
що виконавчий напис був вчинений з
порушенням норм чинного законодавства
та порушує права ОСОБА_2 як
співвласника квартири, останній
просить визнати його таким, що не
підлягає виконанню.

Рішенням Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 24 березня
2014 року в задоволені позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення норм
матеріального права просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів, дійшла до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з їх
недоведеності та необґрунтованості.

З даним висновком судова колегія
погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29 листопада 2007
року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_4
було укладено кредитний договір
№0, згідно якого, остання отримала
130 000 доларів США на придбання квартири
АДРЕСА_1.

29 листопада 2007 року між ОСОБА_4 та АКІБ
"УкрСиббанк" в забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором було укладено договір
іпотеки №0/0/0/З,
предметом іпотеки стала вказана вище
квартира.

06 березня 2009 року ОСОБА_4 було надіслано
досудову вимогу про погашення
заборгованості за договором про
надання кредиту, яка останньою
отримана того ж дня.

21 квітня 2009 року нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, за заявою
АКІБ "УкрСиббанк", вчинено виконавчий
напис, зареєстрований в реєстрі за №249,
яким запропоновано звернути стягнення
на предмет іпотеки у рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№0.

04 червня 2009 року Кіровським ВДВС
Дніпропетровського МУЮ відкрито
виконавче провадження за виконавчим
написом №249 виданим 21 квітня 2009 року
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_3

Відповідно до ст.33 Закону України "Про
іпотеку", у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

З урахуванням того, що ОСОБА_4
виконувались зобов'язання за кредитним
договором не належним чином, через що
станом на 07 квітня 2009 року утворилась
заборгованість у розмірі 137 898, 49
доларів США, а банком надано нотаріусу
всі необхідні документи для вчинення
виконавчого напису, передбачені
Інструкцією про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
яка затверджена наказом Міністерства
юстиції України від 03 березня 2004 року
№20/5, та нотаріусом в свою чергу було
здійснено всі необхідні дії
передбачені Законом України "Про
нотаріат", суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про відсутність
підстав для визнання виконавчого
напису таким, що не підлягає виконанню.

Посилання апелянта на те, що нотаріусом
при вчиненні виконавчого напису не
перевірена безспірність
заборгованості, не може бути прийнято
до уваги виходячи з наступного.

Згідно до п.284 розділу 32 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України від 03
березня 2004 року за №20/5, який діяв на
момент вчинення виконавчого напису,
нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо
подані документи підтверджують
безспірність заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем. Заборгованість або інша
відповідальність боржника визнається
безспірною і не потребує додаткового
доказування у випадках, якщо подані для
вчинення виконавчого напису документи
передбачені Переліком документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України.

Пунктом 286 зазначеного Порядку
передбачено, що при вчиненні
виконавчого напису нотаріус повинен
перевірити, чи подано на обгрунтування
стягнення документи, зазначені у
Переліку документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів.

Відповідно до п.1 Переліку документів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1999 року
№1172, за якими стягнення заборгованості
проводиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів, для одержання виконавчого
напису подаються: а) оригінал
нотаріально посвідченої угоди, що
передбачає сплату грошових сум,
передачу або повернення майна, а також
право звернення стягнення на заставне
майно; б) документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

Отже, нотаріус при вчиненні
виконавчого напису про звернення
стягнення на предмет іпотеки не
перевіряє правильність розрахунків
заборгованості, не встановлює права та
обов'язки учасників правовідносин, а
лише перевіряє наявність документів з
урахуванням положень Переліку, за яким
стягнення заборгованості проводиться
у безспірному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, банк
звернувшись до нотаріуса надав всі
необхідні документи на підтвердження
безспірності кредитної
заборгованості, в тому числі первинні
документи, які підтверджують факт
надання кредиту.

Крім того, безспірність заборгованості
була встановлена рішенням Кіровського
районного суду м.Дніпропетровська від
01 вересня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ПАТ "УкрСиббанк", треті особи
приватний нотаріус Дніпропетровського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню та ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 01 листопада 2011 року за
результатами перегляду вказаного
рішення суду першої інстанції, а тому
дана обставина, сума заборгованості, у
відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України не
підлягає доказуванню оскільки
встановлена судовим рішенням яке
набрало законної сили.

Посилання апелянта з приводу того, що
виконавчим написом порушуються його
права як співвласника квартири,
оскільки вона була придбана у шлюбі, не
може бути прийнято до уваги через те, що
кошти отримані ОСОБА_4 за кредитом були
направлені на придбання квартири, яка
стала предметом іпотеки. Крім того,
позивач є поручителем за кредитним
договором укладеним з його дружиною
ОСОБА_4, а тому наслідки за невиконання
ОСОБА_4 умов кредитного договору
розповсюджується, як на боржника, так і
на поручителя.

Приведені в апеляційній скарзі інші
доводи апелянта не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки вони
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
правильно застосував правові норми та
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 24 березня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді:

21 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ