У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
суддів: Малько О.С., Шеремет А.М., Шимківа
С.С.,

секретар судового засідання: Демчук
Ю.Ю.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Рівненського
районного суду Рівненської області від
02 квітня 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
додаткових витрат на дитину та зміну
розміру аліментів.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися у судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного
суду від 02 квітня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено частково:
змінено розмір аліментів, стягнутих з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання
неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 згідно
рішення Рівненського районного суду
від 19 листопада 2007 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1:

аліменти на утримання сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 350 грн.
щомісячно, починаючи з 07 лютого 2014 року
і до його повноліття; також по 77 грн. 34
коп. - додаткові витрати, починаючи з 07
лютого 2014 року і до повноліття дитини.

додаткові витрати в розмірі 157 грн. 02
коп., понесені за період листопад 2013
року - лютий 2014 року.

Вирішено питання розподілу
судових витрат: стягнуто з ОСОБА_2 на
користь Рівненського районного суду
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В поданій на це рішення
апеляційній скарзі ОСОБА_1
покликається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до положень ст.180 СК
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України встановлено,
що при визначенні розміру аліментів
суд має враховувати стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів та інші обставини, що мають
істотне значення.

Суд не врахував того, що
відповідач тимчасово працює без
оформлення трудової угоди та не надано
будь-яких документів про те, що
відповідач має проблеми із здоров'ям.

Вказує, що суду першої інстанції
нею було надано медичні документи та
оглянута в судовому засіданні історія
хвороби дитини з приводу бронхіальної
астми 2-го ступеня.

Законом України "Про державний
бюджет України на 2014 рік" прожитковий
мінімум на дитину віком від 6 до 18 років
становить 1286 грн. 00 коп.

Просить рішення Рівненського
районного суду від 02 квітня 2014 року
змінити та стягнути з відповідача на її
користь додаткові витрати на сина по 200
грн. 00 коп. щомісячно та збільшити
розмір аліментів до 650 грн. щомісячно.

Апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається і
це встановлено в судовому засіданні, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3,
батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом про народження.

Внаслідок розірвання шлюбу між
сторонами рішенням Рівненського
районного суду від 19 листопада 2007 року
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання
сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі - по
300 грн. 00 коп. щомісячно до повноліття
дитини.

Обов'язок батьків утримувати
дитину до досягнення нею повноліття
встановлений ст.180 СК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.182 СК
України при визначенні розміру
аліментів необхідно враховувати: стан
здоров'я та матеріальне становище як
дитини, так і платника аліментів;
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.182 СК України
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст.184 СК України,
а саме: якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу отримує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позовні вимоги, вірно
встановив те, що відповідач ніде не
працює та не має стабільного доходу, а
тому підстави для задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 у повному обсязі -
відсутні.

Факт неперебування у жодних трудових
правовідносинах позивачка також
підтвердила у своїй позовній заяві та
апеляційній скарзі, вказавши, що місце
роботи ОСОБА_2 - працює за кордоном без
оформлення трудової угоди.

Рішення суду першої інстанції в
частині визначення розміру аліментів
узгоджується з роз'ясненнями, які
містяться в п.17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" №3 від 15 травня 2006
року, що стосуються обставин, які
повинні бути враховані при вирішенні
питання щодо розміру аліментів.

Статтею 185 СК України встановлено,
що той з батьків, з кого присуджено
стягнення аліментів на дитину, а також
той з батьків, до кого вимога про
стягнення аліментів не була подана,
зобов'язані брати участь у додаткових
витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами (розвитком
здібностей дитини, її хворобою,
каліцтвом тощо); розмір участі одного з
батьків у додаткових витрат на дитину в
разі спору визначається з урахуванням
обставин, що мають істотне значення.

У даному випадку йдеться про
фактично зазнані або передбачувані
витрати, а тому їх необхідно визначати
у твердій грошовій сумі.

Суд першої інстанції вірно
визначив ? частини понесених
позивачкою витрат за період листопад
2013 року - лютий 2014 року в розмірі 157 грн.
02 коп., а також додаткові витрати в
розмірі 77 грн. 34 коп. до досягнення
дитиною повноліття, оскільки середня
сума витрат становить 154 грн. 67 коп., що
вбачається із наданих позивачкою
чеків.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вони
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, проте в порушення вимог
ст.ст.57-60 ЦПК України позивачка не
надала доказів про необхідність
визначення розміру аліментів та
додаткових витрат у більшому розмірі,
ніж встановлено судом першої
інстанції.

При вирішенні спору суд першої
інстанції правильно визначив характер
взаємовідносин, що виникли між
сторонами, його рішення ґрунтується на
повно і всебічно досліджених
матеріалах справи, постановлене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
викладених у ньому висновків.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319, 323-325
Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Рівненського районного
суду Рівненської області від 02 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку сторонами та
особами, які беруть участь у справі,
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: Малько О.С.
Шеремет А.М. Шимків С.С.