Справа № 645/6814/13-ц
Провадження №
15 травня 2014 року Фрунзенський
районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.
При секретарі судових засідань
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна та
визнання права власності на квартиру,
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про розподіл сумісної власності
подружжя та виділення частки майна в
ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом в якому просила визнати
договір купівлі-продажу № Н7-54 від
20.01.1998 року, укладений на Біржі
нерухомості та основних фондів
«Україна», квартири АДРЕСА_1 частково
недійсним в частині придбання
покупцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3; визнати за
ОСОБА_4 право власності на 3/5 частини
квартири АДРЕСА_1, а за ОСОБА_3 право
власності на 2/5 частини квартири;
припинити право спільної часткової
власності ОСОБА_3 на частку у майні,
квартирі АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_2
право власності на квартиру АДРЕСА_1,
зобов'язавши її сплатити Карачевскому
вартість його частки з урахуванням
обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначила наступне: 03 вересня 1988
року між сторонами був укладений шлюб,
який було розірвано 15 січня 2013 року. 20
січня 1998 року, під час перебування у
шлюбі, було придбано на біржі
нерухомості «Україна» квартира
АДРЕСА_1. Позивач ОСОБА_2 зазначила, що
до укладення шлюбу, вона мала особисту
власність - квартиру АДРЕСА_2, в якій і
проживали сторони по справі. У 1998 році
сторони вирішили поліпшити свої
житлові умови шляхом продажу квартири
ОСОБА_5 та за рахунок отриманих коштів
та за рахунок коштів, які були набуті
під час шлюбу, придбати квартиру
більшої площі, що було і зроблено. Але,
у договорі купівлі-продажу була
зазначено, що сторони придбали
квартиру по 1/2 частині, що не відповідає
дійсності і тому позивач просить
визнати за нею право власності на 3/5
частини квартири, враховуючи вартість
дошлюбного майна, а за відповідачем - 2/5
частини спірної квартири. Позивач
також зазначила, що перебуваючи у шлюбі
відповідач практично не працював,
ставився до позивача з неповагою,
погрожував їй, чинив сварки, знущався
над сином, у зв'язку з чим позивачка
постійно зверталась до правоохоронних
органів. Крім того, позивачем у повному
обсязі здійснювалось повне утримання
квартири за власні кошти. У 2007 році
помер батько ОСОБА_2, та вона разом зі
своїм братом, після оформлення
спадщини, продала будинок у якому
мешкав батько, та отримала по договору
обсязі витрачені на ремонт квартири.
Тому, позивач вважає, що внаслідок
ремонту, вартість якого склала 186146 грн.,
її частка у квартирі значно
збільшилась, і тому за відрахуванням
половини вартості проведеного ремонту
за її власні кошти вартість частки
незначною, і тому, посилаючись на
положення ст.. 62, 70, 71 СК України, ст.. 365
ЦК України позивач просила припинити
право власності відповідача на його
частку, та визнати за позивачем право
власності на всю квартиру з
обов'язковою сплатою компенсації
У судовому засіданні позивач та
представник позивача ОСОБА_6, яка діяла
на підставі довіреності, у повному
обсязі підтримали вимоги, та просили їх
Відповідач ОСОБА_3 не погодившись з
позовом ОСОБА_2 заявив зустрічний
позов, в якому просив виділити в натурі
? частину квартири АДРЕСА_1 та визнати
за ним право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1. В обґрунтування
заявлених позовних вимоги зазначив
наступне: 03 вересня 1988 року між
сторонами був укладений шлюб, який було
розірвано 15 січня 2013 року. 20 січня 1998
року, під час перебування у шлюбі, було
придбано на біржі нерухомості
«Україна» квартира АДРЕСА_1, і тому,
оскільки сторони під час придбання
спірної квартири знаходились у шлюбі,
квартира повинна належати їм на праві
власності у рівних частках.
У судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_7, який діяв на
підставі довіреності, зазначив, що він
підтримає позовні вимоги ОСОБА_3, та
заперечує проти задоволення
первісного позову, а також пояснив, що
ОСОБА_2 не надано належних доказів, що
саме кошті отримані від продажу
квартири АДРЕСА_2 були витрачені на
придбання спірної квартири; також
ОСОБА_2 не доведено сплати усіх
комунальних витрат на квартиру та
проведення ремонтних робіт у квартири
не може збільшити частку у праві
власності. Крім того, представник
ОСОБА_3 зазначив, що відповідач у
категоричній формі заперечує проти
позбавлення його права власності на
спірну квартиру, оскільки іншого житла
не має, а не може мешкати разом з
позивачем внаслідок неприязних
ОСОБА_2 та її представник у судовому
засіданні заперечували проти
задоволення зустрічного позову, та
наполягали на задоволення первісного
У судовому засіданні були допитані
Так, свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні
зазначила, що вона знає сторони по
справі з 1998 року, працювали медичною
сестрою за їх місцем мешкання. Свідку
відомо, що для поліпшення житлових умов
ОСОБА_2 продала свою однокімнатну
квартиру та придбала 3-х кімнатну
квартиру, зробила в ній ремонт, на що
витрачала тільки свої кошти.
Відповідача ОСОБА_3 знає як чоловіка,
який не працював, постійно просив у
дружини кошти та вчиняв сварки у сім'ї.
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні
зазначила, що знає ОСОБА_2 з 1987 року,
ОСОБА_3 знає з часу їх одруження. Свідок
зазначила, що була сусідкою сторін по
справі, коли вони мешкали у
однокімнатної квартирі по АДРЕСА_2.
Свідку відомо, що сторони придбали
трьохкімнатну квартиру за рахунок
продажу однокімнатної квартирі, а всі
ремонтні роботи у квартири були
зроблені ОСОБА_2 за рахунок коштів,
отриманих від продажу спадщини. Свідку
відомо, що відповідач ніякої участі у
утриманні житла та проведенні
ремонтних робіт не здійснював, а також
до позивача та сина висловлював
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні
зазначила, що знає ОСОБА_2 знає з 1990
року, з часу народженні у сторін дитини,
оскільки на цей час працювала медичною
сестрою у дитячої лікарні та приходила
до квартири подружжя, які на той час
мешкали у однокімнатної квартирі по
АДРЕСА_2. Згодом у неї з сторонами по
справі склалися дружні відносини.
Свідку відомо, що сторони придбали
трьохкімнатну квартиру за рахунок
продажу однокімнатної квартирі, а всі
ремонтні роботи у квартири були
зроблені ОСОБА_2 за рахунок коштів,
отриманих від продажу спадщини. Як
зазначає свідок, з часом відносини у
родині сторін по справі погіршилися,
відповідач перестав працювати, почав
піднімати руку на дружину та сина,
руйнував меблі у квартирі. У 2012 році,
коли ОСОБА_2 дуже захворіла, ОСОБА_3
кинув її та сина та виїхав з квартири.
Суд, вислухавши пояснення позивача, її
представника, представника
відповідача, дослідивши докази у їх
сукупності, вважає позовні вимоги
ОСОБА_2 підлягають частковому
задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_3
такими, що не підлягають задоволенню з
Як вбачається з матеріалів справи
сторони перебували у шлюбі, який було
зареєстровано 03 вересня 1988 року (а.с.8),
та розірвано15 січня 2013 року. (а.с.9).
Згідно договору купівлі-продажу № Р7-54,
укладеного на біржі нерухомості та
основних фондів «Україна» від 20 січня
1998 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 придбали у
рівних частках квартиру АДРЕСА_1 за
Судовим розглядом встановлено та не
заперечується сторонами по справі
ОСОБА_2 належала на праві особистої
власності квартира АДРЕСА_2.
Відповідно до договору купівлі-продажу
№ Н3Б-8085 від 14 січня 1998 року ОСОБА_2
продала зазначену квартиру за суму у
Згідно до вимог ст. 22 Кодексу про шлюб
та сім'ю УРСР , який діяв на час
придбання та продажу квартир, та ст.
ст.60, 63 Сімейного Кодексу України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності, і
вони мають рівні права на володіння,
користування та розпорядження цим
майном. Ст.. 24 КпШС УРСР майно, яке
належало кожному з подружжя до
одруження, а також одержане ним під час
шлюбу в дар або в порядку успадкування,
є власністю кожного з них.
Відповідно до роз'яснень, що містяться
у п.п. 22, 23, 24 постанови Пленум у
Верховного Суду України №11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» поділ спільного майна
подружжя здійснюється за правилами,
встановленими ст.ст. 69-72 СК України та
ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи із
дійсної вартості на час розгляду
справи. Вирішуючи спори між подружжям
про майно, необхідно встановити обсяг
спільного майна, наявного на час
припинення спільного господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. До складу майна, що підлягає
поділу, включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
Таким чином, майно, набуте дружиною,
чоловіком до шлюбу, є особистою
приватною власністю кожного з них. Якщо
у придбання майна подружжя крім
спільних коштів вкладені і кошти,
отримані від реалізації особистого
майна одного з них, то при доведеності
цього факту частка у спільному майні,
відповідно до розміру внеску, є його
особистою приватною власністю (частини
Суд вважає встановленим, що купівля
квартири АДРЕСА_1 відбувалась також за
гроші, отримані від продажу квартири
АДРЕСА_2, оскільки між зазначеними
правочинами сплинув незначний
проміжок часу (6 днів), зазначені
обставини підтвердили свідки ОСОБА_8,
Враховуючи, що загальна вартість
квартири АДРЕСА_1, на час її придбання,
АДРЕСА_2, на час її придбання, складала
5300 грн., що є 1/5 частиною від вартості
спірної квартири, яку суд визнає
особистою власністю ОСОБА_2 і тому
збільшує її частку у сумісному майні
Таким чином, суд приходить до
висновку про обґрунтованість вимог
позивача ОСОБА_2 щодо зміни часток у
праві власності на квартиру АДРЕСА_3,
відповідно до вимог ст.. 24 КпШС УРСР, ст.
57 СК України, та змінює частки у праві
власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у квартирі
АДРЕСА_4, визнавши за ОСОБА_2 право
власності на 3/5 частини квартирі
АДРЕСА_4 замість 1/2 частини квартири, та
визнати за ОСОБА_3 право власності на 2/5
частини квартирі АДРЕСА_5 замість 1/ 2
Враховуючі вищезазначене, не
підлягають задоволенню позовні вимоги
ОСОБА_3 про визнання за ним право
власності на ? частину квартири
Також не підлягають задоволенню
позовні вимоги ОСОБА_3 про розподіл
спірної квартирі у натурі, оскільки
квартира у багатоквартирному будинку
не може бути розподілена в натурі з
окремим виходами, і тому ОСОБА_3 не
позбавлений можливості звернення до
суду з позовом про визначення порядку
користування квартирою.
Позовні вимоги ОСОБА_2 про припинення
право спільної часткової власності
ОСОБА_3 на частку у майні, квартирі
АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_2 право
власності на квартиру АДРЕСА_1,
зобов'язавши її сплатити Карачевскому
вартість його частки з урахуванням
задоволенню не підлягають, виходячи за
За змістом ч. ч. 1, 2, 4, 5 ст. 71 СК України
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення. Неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними. Присудження одному з подружжя
грошової компенсації замість його
частки у праві спільної сумісної
власності на майно, зокрема на житловий
будинок, квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених ЦК України.
Присудження одному з подружжя грошової
компенсації можливе за умови
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду. За
відсутності такої згоди, присудження
грошової компенсації може мати місце з
підстав, передбачених ст. 365 ЦК України,
за умови звернення подружжя (одного з
них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК
України) та попереднього внесення на
депозитний рахунок суду відповідної
Відповідно до ст.365 ЦК України право
особи на частку у спільному майні може
бути припинено за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування
майном є не можливим; таке припинення
не завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.
Із змісту зазначеної норми закону
випливає, що припинення права особи на
частку в спільному майні допускається
за наявності будь-якого з передбачених
пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК
України випадку, але лише в тому разі,
коли таке припинення не завдасть
істотної шкоди інтересам співвласника
та членам його сім'ї.
Вищезазначена стаття передбачає умови,
за наявності яких можливе припинення
права на частку в спільному майні.
Задоволення таких вимог допускається
згідно з частиною 2 цієї статті лише за
умови попереднього внесення позивачем
вартості цієї частки на депозитний
рахунок суду. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
ОСОБА_2 в судове засідання не надано
належних та допустимих доказів в
обґрунтування того, що вона у
передбаченому ч. 2 ст. 365 ЦК України
порядку внесла вартість часток на
депозит суду, а також, що існують
обставини, які перешкоджають сторонам
спільно користуватися належним їм
майном. Посилання ОСОБА_2 на той факт, що
вона здійснила ремонт, за кошти
отримані від продажу спадкового майна
та сплачувала всі комунальні послуги,
не є підставою для зменшення частки
відповідача у праві спільної сумісної
власності. Крім того, ОСОБА_2 не
позбавлена можливості звернення до
суду з позовом про відшкодування
витрат, понесених у зв'язку з
утриманням власності.
Також, у судовому засіданні
представник ОСОБА_3 заперечував щодо
припинення його права власності на
спірну квартиру, оскільки у ОСОБА_3
іншого житла не має та його частка у
квартирі не є незначною.
На підставі викладеного і
керуючись ст. ст.355, 372, 365 ЦК України, ст.
ст. 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити
Змінити частки у праві власності
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_4,
визнавши за ОСОБА_2 право власності на
3/5 частини квартирі АДРЕСА_4 замість 1/2
частини квартири, та визнати за ОСОБА_3
право власності на 2/5 частини квартири
АДРЕСА_5 замість 1/ 2 частини квартири.
У задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_2 - відмовити.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 -
Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги. Особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення може
бути подана апеляційна скарга протягом
10 днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ -