ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
У х в а л а

іменем україни

19 березня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Горелкіної
Н.А.,

суддів:
Завгородньої І.М.,
Журавель В.І.,

Іваненко Ю.Г., Ситнік
О.М.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом
Васильківського міжрайонного
прокурора Київської області в
інтересах держави в особі Державної
інспекції сільського господарства в
Київській області до ОСОБА_3, третя
особа - Державне підприємство «Центр
державного земельного кадастру», про
визнання недійсними державних актів
про право власності на земельні
ділянки і скасування їх державної
реєстрації, визнання права власності
на земельні ділянки за державою в особі
Іванковичівської сільської ради та
зобов'язання повернути земельні
ділянки, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 21 червня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 27 листопада
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010 року Васильківський
міжрайонний прокурор Київської
області в інтересах держави в особі
Державної інспекції сільського
господарства в Київській області
звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3, в якому просив визнати
недійсними державні акти направо
власності на земельну ділянку серія ЯБ
№ 2, кадастровий №
221483300:04:001:0007, серія ЯБ № 1,
кадастровий №
:04:001:0008, видані ОСОБА_3, та
скасувати їх державну реєстрацію;
визнати право власності на вказані
земельні ділянки за державою в особі
Іванковичівської сільської ради
Васильківського району Київської
області; зобов'язати ОСОБА_3 передати
вказані земельні ділянки державі в
особі Іванковичівської сільської ради
Васильківського району Київської
області.

Вимоги обґрунтовані тим, що
Іванковичівський сільський голова
ОСОБА_5 в супереч вимог
законодавства, шляхом підробки рішень
сесії Іванковичівської сільської ради
незаконно надав у власність ОСОБА_3
земельні ділянки площею 0,250 га
кадастровий № :0007 та площею 1,750 га
кадастровий № :04:001:0008. На підставі
вказаних підроблених рішень
відповідачем отримано державні акти
серія ЯБ № 2 та серія ЯБ № 1
відповідно.

Рішенням Васильківського районного
суду Київської області
від 21 червня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 27 листопада 2013 року,
позовні вимоги прокурора задоволено
частково.

Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серія ЯБ № 2, виданий ОСОБА_3,
кадастровий №
:04:001:0007.

Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серія ЯБ № 1, виданий ОСОБА_3,
кадастровий №
:04:001:0008.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати судові рішення та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити, мотивуючи
свою вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Перевіривши доводи, викладені у
касаційній скарзі, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню за таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив з
того, що рішення сільської ради про
передачу відповідачу земельної
ділянки не приймалось, внаслідок чого у
відповідача не виникло права на
одержання державних актів, якими
посвідчується право власності на
земельні ділянки.

Проте погодитись з такими висновками
судів не можна.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.

Судами встановлено, що згідно з
протоколом Іванковичівської сільської
ради Васильківського району Київської
області від 20 серпня 2004 року
радою розглядалося питання про
відведення земель для житлового
будівництва та ведення особистого
підсобного господарства.

Рішенням 16 сесії 24 скликання
Іванковичівської сільської ради
Васильківського району Київської
області б/н від 20 серпня 2004 року надано
згоду на відведення земельних ділянок
лісового фонду в оренду без права
вирубки дерев в довгострокову оренду
для ведення особистого підсобного
господарства.

Згідно з додатком № 1 до вказаного
рішення серед громадян, яким
передаються земельні ділянки в
довгострокову оренду вказано ім'я
ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) площа земельної
ділянки 2,0 га.

З протоколу Іванковичівської
сільської ради Васильківського району
Київської області від 30 вересня 2004 року
вбачається, що пунктом 4 на порядок
денний винесено питання про передачу у
приватну власність земельних ділянок
для спорудження об'єктів
індивідуального будівництва,
виділення земельних ділянок під
огороди та приватизація земельних
ділянок. По пункту 4 порядку денного за
дане рішення проголосувало 13депутатів
і прийнято рішення за № 108.

ОСОБА_3 на підставі рішення
Іванковичівської сільської ради
Васильківського району Київської
області від 30 вересня 2004 року видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,250 га серія ЯБ
№ 2 від 01 листопада 2004 року,
кадастровий №
:04:001:0007, що розташована в АДРЕСА_1
та державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 1,750 га серія ЯБ
№ 1 від 01 листопада 2004 року,
кадастровий №
:04:001:0008, що розташована в АДРЕСА_1

Постановою Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 21 травня 2010 року закрито
кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_5 (Іванковичівський сільський
голова) у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК
України у зв'язку зі смертю
обвинуваченого.

Вказаною постановою встановлено, що
ОСОБА_5 незаконно вилучив із земель
запасу Іванковичівської сільської
ради Васильківського району Київської
області земельну ділянку, загальною
площею 16,176 га.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЗК України право
власності на землю - це право володіти,
користуватися і розпоряджатися
земельними ділянками.

Частиною 1 ст. 116 ЗК України, в редакції
яка діяла на час виникнення спірних
правовідносин, встановлено, що
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 6, 7, 10 ст. 118 ЗК України, в
редакції яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин, громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
комунальної власності для ведення
особистого селянського господарства,
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) у межах
норм безоплатної приватизації, подають
заяву до відповідної сільської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розміри та
мету її використання. Відповідна
сільська рада розглядає заяву і в разі
згоди на передачу земельної ділянки у
власність надає дозвіл на розробку
проекту її відведення. Сільська рада у
місячний строк розглядає проект
відведення та приймає рішення про
передачу земельної ділянки у
власність.

Право власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації
(ст. 125 ЗК України).

Ухвалюючи рішення про визнання
недійсним державних акті на право
власності на земельну ділянки, суди
попередніх інстанцій в порушення
вимог, статей 214, 215 ЦПК України неповно
встановили обставини, що мають
значення для правильного вирішення
спору, не визначились з характером
спірних правовідносин, не звернули
увагу на підстави позову, зазначені
позивачем, та які були предметом
розгляду.

Крім того, суди попередніх інстанцій не
врахували, що постанова про закриття
кримінальної справи у зв'язку зі смертю
обвинуваченого, не має преюдиційного
значення в розумінні ч. 4 ст. 61 ЦПК
України, а встановлення факту підробки
оскаржуваного рішення сільської ради
підлягає перевірці судом на загальних
підставах.

В порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України,
суди не надали належної оцінки доводам
відповідача щодо передання спірної
земельної ділянки в оренду, не
встановили на яких підставах
відповідач володів земельною ділянкою
з 2004 року, чи мав право прокурор
звернення до суду з зазначеним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення судом процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку про часткове
задоволення касаційної скарги із
скасуванням судових рішень та
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції з підстав,
передбачених ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 21 червня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Київської
області від 27
листопада 2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.А.
Горелкіна

Судді:

В.І. Журавель

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

О.М. Ситнік