АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 квітня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Височанської Н.К.,
Владичана А.І.

секретаря Лисак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на додаткове рішення
Хотинського районного суду
Чернівецької області від 24 січня 2014
року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про
стягнення боргу, процентів та
інфляційних втрат за договором позики.

Вказував на те, що 23 жовтня 2007 року
ОСОБА_2 отримав від нього позику в
розмірі 2200 доларів США на строк один
рік, про що написав відповідну
розписку.

У встановлений строк відповідач
грошові кошти не повернув, тому просив
стягнути з нього борг в розмірі 2200
доларів США, що згідно з курсом НБУ
складає 17567 грн, проценти від
простроченої суми за 65 місяців в
розмірі 34255 грн та інфляційних втрат в
розмірі 12032 грн.

Рішенням Хотинського районного суду
Чернівецької області від 4 листопада 2013
року стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 заборгованість за договором
позики в розмірі 46287 грн, яка
складається з процентів від
простроченої суми за 65 місяців та
інфляційних втрат.

Додатковим рішенням Хотинського
районного суду Чернівецької області
від 24 січня 2014 року стягнуто ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 борг за договором
позики в сумі 17567 грн.

------------------------------------------------------------------------
-------------------------------

22ц - 535/14
головуючий у 1-й
інстанції Єфтеньєв О.Г.

категорія: 19/27
суддя-доповідач
Міцней В.Ф.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати додаткове рішення суду.

Посилається на те, що рішенням суду від
4 листопада 2013 року вирішено питання
про стягнення заборгованості за
договором позики в повному обсязі.

Окрім того, вказує на те, що борг в
розмірі 2200 доларів США він повернув
позивачу ще в 2008 році, тому відсутні
підстави для стягнення з нього цієї
суми коштів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін з
наступних підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Як встановлено судом, 23 жовтня 2007 року
ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 позику в
розмірі 2200 доларів США, яку
зобов'язався повернути до 23 жовтня 2008
року.

Факт отримання ОСОБА_2 цих грошових
коштів підтверджується розпискою від 23
жовтня 2007 року (а.с.44), яка знаходиться у
позивача.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на
підтвердження укладання договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Стаття 1049 ЦК України встановлює
обов'язок позичальника повернути
позику (грошові кошти) у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

В позовній заяві ОСОБА_1 просив
стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за
договором позики в розмірі 63854 грн, у
тому числі позику в сумі 2200 доларів США,
що згідно з курсом НБУ складає 17567 грн,
проценти від простроченої суми за 65
місяців в розмірі 34255 грн та
інфляційних втрат в розмірі 12032 грн.

Рішенням Хотинського районного суду
Чернівецької області від 4 листопада 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернівецької
області від 18 грудня 2013 року, з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 стягнуто лише 46287 грн,
а саме, проценти від простроченої суми
за 65 місяців та інфляційні втрати.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України
суд, що ухвалив рішення, може за заявою
осіб, які беруть участь у справі, чи з
власної ініціативи ухвалити додаткове
рішення, якщо стосовно якої-небудь
позовної вимоги, з приводу якої сторони
подавали докази і давали пояснення, не
ухвалено рішення.

За таких обставин суд першої інстанції
обґрунтовано ухвалив додаткове
рішення про стягнення з відповідача на
користь позивача суми позики.

Посилання апелянта на те, що він
повернув позивачу борг в розмірі 2200
доларів США ще в 2008 році, є
безпідставним, оскільки рішенням
Хотинського районного суду
Чернівецької області від 4 листопада 2013
року, яке набрало законної сили,
встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не
виконав свої зобов'язання щодо
повернення позивачу позики.

З урахуванням наведеного колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України ,
колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Додаткове рішення Хотинського
районного суду Чернівецької області
від 24 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: