Справа № 150/1184/13-ц Провадження №
22-ц/772/1396/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Суперсон С. П.Категорія: 2
Доповідач: Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В. А.
суддів:Вавшка В.С., Колоса С.С.,при
секретаріПантелеймоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння,

за апеляційною скаргою ОСОБА_9 в
інтересах ОСОБА_8 на рішення
Чернівецького районного суду
Вінницької області від 4 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а :

із зазначеним позовом ОСОБА_6
звернулася в суд 4 березня 2014 року.

Зазначала, що відповідачі ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 незаконно утримують та
категорично відмовляються повернути
належний їй трактор колісний МТЗ-80, 1971
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1. Її право власності на трактор
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію серії НОМЕР_2 від 28
листопада 2013 року.

Посилаючись на ці обставини та на
положення статті 387 ЦК України ОСОБА_6
просила ухвалити рішення яким
витребувати у ОСОБА_7 та ОСОБА_8
зазначене належне їй майно та
зобов'язати відповідачів повернути
їй трактор у користування.

Рішенням Чернівецького районного суду
Вінницької області від 4 березня 2014
року вирішено :

Позовні вимоги задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та
передати ОСОБА_6 належний останній на
праві власності трактор колісний МТЗ-80,
вартістю 36 000 (тридцять шість тисяч)
гривень, 1971 року випуску, синього
кольору, номер двигуна НОМЕР_3,
заводський номер НОМЕР_4, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Стягнути порівну з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на
користь ОСОБА_6 судовий збір у сумі 360
гривень.

У апеляційній скарзі ОСОБА_9 в
інтересах ОСОБА_8, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати, а
провадження у справі закрити.

Представник ОСОБА_7 підтримав доводи
апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

ОСОБА_6 та її представник заперечували
доводи апеляційної скарги через їх
безпідставність та просили апеляційну
скаргу відхилити, а оскаржуване
рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду у межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню
виходячи із наступного.

Відповідно до положень статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Із оскаржуваного рішення суду
вбачається, що таке рішення в частині
щодо суті заявлених вимог є
правильним і справедливим, а тому в цій
основній частині, а саме щодо
витребування майна з чужого
незаконного володіння, рішення
скасованим бути не може.

Разом із тим, доводи апеляційної скарги
про безпідставне застосування судом
норми матеріального права яка втратила
чинність, а саме положення статті 32
Закону України «Про власність», є
обґрунтованими.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 309
ЦПК України підставою для зміни
рішення суду першої інстанції є
неправильне застосування норм
матеріального права.

Проте, підстав для скасування рішення
суду та ухвалення протилежного
рішення, чи закриття провадження у
справі, як того просить апелянт,
колегія суддів не вбачає, оскільки
судом поряд з нормою яка втратила
чинність було застосовано аналогічну
норму матеріального права, а саме
частину 1 статті 387 ЦК України, яка
врегульовує ці правовідносини, та за
якою суд вирішив справу.

За таких обставин, оскільки
застосування судом норми права яка
втратила чинність є неправильним
застосуванням норм матеріального
права при вирішенні справи,
оскаржуване рішення підлягає зміні
саме в частині щодо застосування судом
вказаної норми, а саме виключенням її з
мотивувальної частини.

У зв'язку із цим, оскільки оскаржуване
рішення суду підлягає зміні, то,
відповідно до положення частини 2
статті 314 ЦПК України, у справі слід
ухвалювати не ухвалу суду, а рішення
про виключення із мотивувальної
частини оскаржуваного рішення суду
посилання на статтю 32 Закону України
«Про власність» як на правову підставу
задоволення позову.

Встановлено і не заперечується
сторонами у справі, що відповідно до
свідоцтва про реєстрацію машини серії
НОМЕР_2 від 28 листопада 2013 року ОСОБА_6 є
власником трактора колісного,
реєстраційний номер НОМЕР_1, марка
МТЗ-80, 1971 року випуску, заводський номер
НОМЕР_4, номер двигуна НОМЕР_3, об'єм
двигуна 4750 см куб., маса машини 3160 кг.

Не заперечується сторонами, що
вказаним трактором в установленому
законом порядку користувався син
позивача ОСОБА_10, який проживав разом
із дружиною ОСОБА_7 у її батька ОСОБА_8
за адресою АДРЕСА_1. За цією ж адресою
знаходився спірний трактор.

Після розірвання шлюбу між ОСОБА_10 та
ОСОБА_7 ( 8 листопада 2013 року, а.с.19)
трактор залишився за вказаною вище
адресою у відповідачів. Цю обставину
відповідачі визнали, а тому відповідно
до вимог частини 1 статті 61 ЦПК України
дана обставина доказуванню не
підлягає. Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8
трактор ОСОБА_6 не повертають
мотивуючи це тим, що він є спільним
сумісним майном подружжя ОСОБА_10 та
ОСОБА_7

Вирішуючи спір та задовольняючи позов
ОСОБА_6, суд першої інстанції правильно
виходив із того, що згідно із
свідоцтвом про реєстрацію машини серії
НОМЕР_2 від 28 листопада 2013 року ОСОБА_6 є
власником спірного трактора, а тому, за
встановлених обставин, що відповідачі
у справі володіють трактором без
законних на те підстав, добровільно
трактор позивачу не повертають,
відповідно до положень частини 1
статті 321 ЦК України та статті 387
цього Кодексу власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним.

При вирішенні справи суд правильно
також виходив із того, що
правовстановлюючий документ позивача
на спірний трактор відповідачі не
оспорювали, а тому, незважаючи на
наведені докази про придбання цього
трактора ОСОБА_10 та ОСОБА_7 під час
перебування у шлюбі, власником
трактора є той кому видано свідоцтва
про його реєстрацію.

Суд правильно виходив із того, що
належним доказом права власності на
спірний трактор є свідоцтв про його
реєстрацію, а тому суд правильно
встановив, що даний трактор належить
позивачу ОСОБА_6

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильні по суті
висновки суду. Наведені доводи не є
такими, через які оскаржуване рішення
суду може бути скасованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що
спірний трактор не належить ОСОБА_6, а
також посилання у підтвердження цього
факту на показання свідків, є
безпідставними з огляду на те, що на
підтвердження факту права власності на
транспортний засіб, а в даному випадку
трактор, може прийматися лише
належний та допустимий доказ -
свідоцтво про реєстрацію машини серії
НОМЕР_2 від 28 листопада 2013 року.

Оскільки законом встановлено
спеціальний порядок купівлі - продажу
колісних транспортних засобів та їх
державної реєстрації на власників
(стаття 34 Закону України «Про дорожній
рух»), то відповідно до положень
частини 1 статті 58 ЦПК України та
частини 2 статті 59 цього Кодексу
належним та допустимим доказом права
власності на транспортний засіб, який
підлягає державній реєстрації, є його
свідоцтво про реєстрацію. Виходячи із
цього наявність свідоцтва про
реєстрацію на спірний трактор у
позивача ОСОБА_6 унеможливлює
встановлення судом обставин у цій
справі щодо права власності на цей
трактор у інших осіб, ураховуючи також
межі заявлених позовних вимог у цій
справі.

Виходячи із матеріалів справи,
заперечень на позовну заяву та окремих
доводів апеляційної скарги, відповідач
ОСОБА_7 не оспорювала угоду купівлі -
продажу спірного трактора внаслідок
чого видано свідоцтво про реєстрацію
машини серії НОМЕР_2 від 28 листопада 2013
року, не зверталась до суду з
самостійними вимогами щодо цього
питання, а тому надані відповідачами
докази про право власності на цей
трактор ОСОБА_7, у цій справі
юридичного значення не мають, оскільки
судом, відповідно до положення частини
1 статті 11 ЦПК України, справа
розглядається лише в межах заявлених
вимог.

У цьому зв'язку безпідставним є
посилання у апеляційній скарзі на те,
що ОСОБА_6 не довела в суді, що саме вона
купувала спірний трактор і що цей
трактор є об'єктом її права власності.
Право власності ОСОБА_6 на спірний
трактор підтверджується належним
свідоцтвом про реєстрацію машини серії
НОМЕР_2 від 28 листопада 2013 року і у неї
немає необхідності доводити у суді
факт, що саме вона купувала спірний
трактор.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія
суддів дійшла висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги та
зміни рішення суду в частині посилання
у мотивувальній частині на норму
закону, яка втратила чинність.

В іншій частині рішення суду є
правильним і справедливим та ухвалено
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому зміні чи
скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного вище та
керуючись статтею 303, пунктом 3 частини 1
статті 307, пунктом 4 статті 309, частиною
2 статті 314, статтею 316 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 в інтересах
ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Чернівецького районного суду
Вінницької області від 4 березня 2014
року у цій справі змінити.

Виключити з мотивувальної частини
рішення суду посилання на статтю 32
Закону України «Про власність» як на
правову підставу задоволення позову.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене на протязі двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді:
/підпис/ В.А.
Іващук

/підпис/ В.С.
Вавшко

/підпис/ С.С.
Колос

Згідно з
оригіналом

Суддя
В.А. Іващук