Справа № 709/2324/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 року
смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд
Черкаської області в складі:

головуючого - судді Левченко
В.В.,

за участі секретаря -
Нікітенко В.Г.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника
відповідача - ОСОБА_4,

представника третьої
особи ВДВС Чорнобаївського РУЮ - Гвоздя
В.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт.Чорнобай
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення неустойки за
прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
даним позовом, посилаючись на те, що
згідно рішення Чорнобаївського
районного суду від 19 лютого 2013 року
відповідач ОСОБА_3 зобов'язаний
сплачувати аліменти на її користь на
утримання дочки ОСОБА_6 в твердій
грошовій сумі 500 грн. щомісячно до її
видужання та на утримання сина ОСОБА_7 в
твердій грошовій сумі 400 грн. до
закінчення ним навчання. Відповідач
ухилється від виконання рішення суду
та сплати аліментів, заборгованість по
аліментам згідно довідки ВДВС
Чорнобаївського РУЮ за період з серпня
2012 року по серпень 2013 року становить 9696
грн., яка виникла з вини боржника.

Позивач просила стягнути з відповідача
на її користь неустойку за
прострочення сплати аліментів в
розмірі 35 390 грн. 40 коп. за період часу з
09 серпня 2012 року по 09 серпня 2013 року та
судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_2 позов
підтримали, просили задовольнити на
підставах викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_4 в судовому засіданні просили в
задоволенні позову відмовити, оскільки
вважають його необґрунтованим, так як
вина відповідача у виникненні
заборгованості відсутня. В наданих
суду письмових запереченнях
представник відповідача посилається
на те, що зобов'язання зі сплати
аліментів виникло після розгляду
справи апеляційним судом, таким чином з
моменту проголошення рішення судом
апеляційної інстанцій автоматично
виникла заборгованість за 8 місяців,
жодних дій спрямованих на виникнення
заборгованості по аліментах
відповідачем не вчинялися.

Представник третьої особи ВДВС
Чорнобаївського РУЮ Гвоздь В.А. в
судовому засіданні пояснив, що ним на
підставі заяви позивача ОСОБА_1
відкрито виконавче провадження з
примусового стягнення аліментів. На
даний час виконавче провадження
продовжується, відповідач аліменти
сплачує.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх
представників, представника третьої
особи, дослідивши матеріали справи,
встановив наступні фактичні обставини
справи та відповідні їм
правовідносини.

Сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі і мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком
якого є відповідач. Шлюб між сторонами
розірваний в 2003 році.

За рішенням Чорнобаївського районного
суду від 19 лютого 2013 року відповідач
ОСОБА_3 зобов'язаний сплачувати
аліменти на користь позивача ОСОБА_1 на
утримання дочки ОСОБА_6 в твердій
грошовій сумі 500 грн. щомісячно до її
видужання та на утримання сина ОСОБА_7 в
твердій грошовій сумі 400 грн. до
закінчення ним навчання. Ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
від 30 квітня 2013 року дане рішення
залишено без змін.

На підставі заяви позивача ОСОБА_1
старшим державним виконавцем Гвоздь
В.А. винесено постанову ВП №38219157 від 29
травня 2013 року та відкрито виконавче
провадження про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 аліментів на утримання
дітей.

Згідно довідки-розрахунку
заборгованості аліментів №5919 від 19
вересня 2013 року, складеній старшим
державним виконавцем відділу ДВС
Чорнобаївського районного управління
юстиції Гвоздь В.А., заборгованість по
сплаті аліментів за період з серпня 2012
року по вересень 2013 року відсутня.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму
Верховного суду України від 15.05.2006р. №3
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» передбачена ст. 196
СК відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Суд не погоджується з думкою позивача
та її представника про те, що
заборгованість по аліментах виникла з
вини відповідача, оскільки рішення про
стягнення аліментів з відповідача
ОСОБА_3 вступило в законну силу з 30
квітня 2013 року, тобто після розгляду
судом апеляційної інстанції. Саме з
цього моменту у відповідача виникло
зобов'язання по сплаті аліментів. Так,
відповідач ОСОБА_3, після вступу в
законну силу рішення суду про
стягнення з нього аліментів, почав
регулярно сплачувати аліменти і з
травня по вересень 2013 року повністю
погасив заборгованість по аліментам за
період з серпня 2012 року по вересень 2013
року в сумі 12400 грн.

Окрім цього, постанова про відкриття
виконавчого провадження була винесена
29 травня 2013 року і направлена
відповідачу ОСОБА_3 простою
кореспонденцією, що підтвердив в
судовому засіданні старший державний
виконавець Гвоздь В.А. та пояснив, що
розписка про отримання відповідачем
постанови про відкриття виконавчого
провадження в матеріалах виконавчого
провадження відсутня. Відповідач
ОСОБА_3 пояснив, що постанову
державного виконавця він не отримував
і про відкриття виконавчого
провадження він не знав, аліменти почав
сплачувати після розгляду справи судом
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Оскільки судом встановлено, що вина
відповідача у виникненні
заборгованості по аліментах відсутня,
а позивачем та її представником інше не
доведено, тому суд вважає, що позовні
вимоги є необґрунтованими, а в позові
слід відмовити.

Оскільки позивачем при подачі позову
до суду судовий збір не сплачувався, а
суд їй відмовляє в задоволенні позову,
тому згідно ст.88 ЦПК України з позивача
належить стягнути судовий збір на
користь держави в сумі 353 грн. 90 коп.

На підставі викладеного вище,
керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 60, 88, 212, 214, 215
ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про стягнення неустойки за
прострочення сплати аліментів -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
жительки АДРЕСА_1 на користь держави
судовий збір в сумі 353 грн. 90 коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст судового рішення
виготовлено 03 березня 2014 року.

Суддя Чорнобаївського

районного суду
В.В.Левченко