Номер провадження: 22-ц/785/5170/14
Номер справи місцевого суду: 1527/3571/12
Головуючий у першій інстанції Гудіна
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря
Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
ухвалу Суворовського районного суду м.
Одеси від 06 березня 2014 року про
роз'яснення судового рішення у
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про
встановлення порядку володіння та
користування спільним нерухомим
майном, вселення та відшкодування
шкоди,

встановила:

27 серпня 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, в якому ставив питання
про встановлення порядку володіння та
користування сторонами спільним
майном відповідно до їхніх часток у
праві спільної часткової власності на
домоволодіння АДРЕСА_1, вселення його в
дане домоволодіння, та зобов'язання
відповідачів не перешкоджати йому у
користуванні вищевказаним
домоволодінням, відшкодування
відповідачами завданої ними шкоди у
розмірі 8465, 50 грн., стягнення з них
витрат на оплату судової
будівельно-технічної експертизи, та
витрат на оплату судового збору.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що
згідно рішення Суворовського
районного суду міста Одеси від 05.06. 2005
року йому та відповідачам ОСОБА_7 та
ОСОБА_3 належить по 23/360 частини за
кожним, ОСОБА_6 - 1/8 частина
вищевказаного домоволодіння. З 8
вересня 2011 року позивач не може
фактично здійснювати володіння та
користування належною йому частиною
вищевказаного домоволодіння, оскільки
в цьому йому перешкоджають
відповідачі.

29 листопада 2011 року ОСОБА_3, ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 звернулись до суду з зустрічним
позовом, в якому ставили питання про
встановлення порядку користування
домоволодінням АДРЕСА_1 у наступному
вигляді:

-ОСОБА_3- виділити в користування
кімнату площею 7, 2 кв. м.,

-ОСОБА_6 - виділити в користування
кімнату площею 14, 0 кв.м.,

-ОСОБА_5- виділити в користування
кімнату площею 8,8 кв. м.

-ОСОБА_7- виділити в користування
кімнату, що розташована в будинку «В»
даного домоволодіння площею 9,1 кв. м.

Свої позовні вимоги мотивували тим, що
ОСОБА_4 повністю зайняв вищевказане
домоволодіння та перешкоджає їм
користуватися їх власністю.

Позивач ОСОБА_4 заперечував проти
зустрічної позовної заяви та просив в
її задоволенні відмовити та повернути
її позивачам через те що зустрічна
позовна заява не містить дати подання,
а всі надані до неї додатки містять
неправдиву інформацію.

Ухвалою Суворовського районного суду
від 24 квітня 2013 року зустрічний позов
ОСОБА_3 ОСОБА_5, ОСОБА_6 було залишено без
розгляду, у зв'язку з повторною неявкою
позивачів в судове засідання (т.2, а.с. 61).

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 24 квітня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_4 були задоволені
частково, а саме: вселено ОСОБА_4 у
вищевказане домоволодіння, зобов'язано
ОСОБА_5 ОСОБА_3, ОСОБА_6 не перешкоджати
ОСОБА_4 у користуванні вищевказаним
домоволодінням, стягнено з ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 по 68,22 грн. судових
витрат з кожного.

20 червня 2013 року ОСОБА_3 звернулась із
апеляційною скаргою на вищевказане
рішення, посилаючись на те, що воно було
ухвалене з порушенням норм матеріально
та процесуального права просила його
скасувати.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 06 листопада 2013 року
апеляційну скаргу ОСОБА_3 було
відхилено, рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 24 квітня 2013
року залишено без змін (т.2, а.с. 139-141).

20 січня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
Суворовського районного суду м. Одеси
із заявою, в якій ставила питання про
роз'яснення вищевказаного рішення суду
від 24 квітня 2013 року, в частині
конкретизації окремого домоволодіння,
вказаного у технічному паспорті під
будь-якою з літер «С,С1,А,Б,В», що
розташовано за адресою: АДРЕСА_1 для
вселення ОСОБА_4 (т.2, а.с. №147).

Ухвалою Суворовського районного суду
м. Одеси від 06 березня 2014 року ОСОБА_3
було роз'яснено вищевказане судове
рішення таким чином, що суд дійшов
висновку про те, що заявлені позовні
вимоги підлягають задоволенню в
частині вселення у спірне житлове
приміщення позивача, оскільки він є
власником частини домоволодіння
АДРЕСА_1, а також зобов'язання
відповідачів не перешкоджати ОСОБА_4 в
користуванні вищевказаним
домоволодінням (т.2, а.с. 165).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
ухвалу суду скасувати та постановити
нову, якою роз'яснити рішення
Суворовського районного суду Одеської
області від 24 квітня 2013 року, шляхом
конкретизації домоволодіння АДРЕСА_1
(під літерою «Г» та «С») для вселення
ОСОБА_4, а також відстрочити виконання
рішення на 3 місяці з дати роз'яснення
цього рішення апеляційним судом
Одеської області, посилаючись на те, що
ухвала суду постановлена із порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваної ухвали
суду, заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, заперечень проти
неї, колегія суддів дійшла висновку про
необхідність відмови в задоволенні
апеляційної скарги, виходячи з
наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про роз'яснення
рішення, суд першої інстанції виходив
із того, що рішенням Суворовського
районного суду м. Одеси від 24.03.2013 року
були задоволені заявлені позовні
вимоги ОСОБА_4, в частині вселення його
у спірне житлове приміщення, оскільки
він є власником частини домоволодіння
АДРЕСА_1, а також зобов'язання
відповідачів не перешкоджати ОСОБА_4 в
користуванні вищевказаним
домоволодінням.

З таким висновком суду повністю
погоджується колегія суддів, з огляду
на наступні обставини.

У відповідності до ст. 221 ЦПК України, у
разі, якщо рішення суду є незрозумілим
для осіб, які брали участь у справі, або
для державного виконавця, суд за їхньою
заявою постановляє ухвалу, в якій
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

Як вбачається із матеріалів справи,
право власності на домоволодіння
АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_4 та
відповідачам: ОСОБА_5 та ОСОБА_3
(прізвище після одруження - ОСОБА_3) в
якості спільної часткової власності по
23/360 частині за кожним, та ОСОБА_6 -1/8
частина зазначеного домоволодіння.

В ході судового розгляду суд був
позбавлений можливості встановити
порядок володіння та користування
сторонами спільним майном відповідно
до їхніх часток у праві спільної
часткової власності на вказане
домоволодіння № 8.

Як було зазначено вище, зустрічний
позов ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про
встановлення порядку користування
домоволодінням АДРЕСА_1, ухвалою суду
від 24 квітня 2013 року був залишений без
розгляду (т.2, а.с.60).

Саме з цих підстав та керуючись ст. 150 ЖК
України, ст.ст. 358, 391 ЦК України суд
задовольнив позовні вимоги в частині
вселення у спірне житлове приміщення
позивача, без зазначення конкретного
приміщення, яким він має користуватись
та яким відповідачі не повинні йому
перешкоджати користуватись.

Що стосується доводів заявника
апеляційної скарги про те, що суд має
роз'яснити рішення, шляхом
конкретизації домоволодінням АДРЕСА_1
(під літерою «Г» та «С») для вселення
ОСОБА_4, то вони є безпідставними,
оскільки суд не вирішував це питання в
судовому рішенні, а тому роз'яснення
рішення таким чином призведе до зміни
його змісту, що у відповідності до ст. 221
ЦК України заборонено.

Колегія суддів зазначає, що для
вирішення питання щодо конкретизації
приміщень домоволодінням АДРЕСА_1,
якими мають користуватись його
співвласники, заінтересовані особи
мають пред'явити до суду відповідний
позов щодо виділення в натурі
приміщень, які належать їм на праві
приватної власності, або щодо
встановлення порядку користування
цими приміщеннями.

Як зазначила в суді апеляційної
інстанції заявник апеляційної скарги
ОСОБА_3, такий позов уже нею
пред'явлений і перебуває на розгляді
суду.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про законність і
обґрунтованість оскаржуваної ухвали
суду, доводи апеляційної скарги її не
спростовують, ухвалу постановлено у
відповідності до вимог матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу слід відхилити,
оскаржувану ухвалу суду залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1.ч.1
ст. 312 ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Суворовського районного суду м.
Одеси від 04 березня 2014 року про
роз'яснення судового рішення залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і касаційному оскарженню
не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко