У Х В А Л а

31 березня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Гончара В.П.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, Давидковецької сільської ради
Хмельницького району Хмельницької
області про визнання недійсними
рішення, державного акта, договору
дарування та усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою, за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Давидковецької сільської ради
Хмельницького району Хмельницької
області, третя особа ‒? Управління
Державного земельного агентства у
Хмельницькому району Хмельницької
області, про визнання недійсним
рішення сільської ради та державного
акта на право власності на земельну
ділянку, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5,
Давидковецької сільської ради
Хмельницького району Хмельницької
області про визнання недійсними
рішення, державного акта, договору
дарування та усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою.
Вимоги мотивовано тим, що за договором
купівлі-продажу від 6 листопада 1997 року
вона придбала житловий будинок із
надвірними будівлями АДРЕСА_1,
розташований на земельній ділянці
площею 0, 25 га. Рішенням 15 сесії
Давидковецької сільської ради V
скликання від 22 вересня 2008
року № 9, на підставі якого вона
отримала державний акт, їй передано
указану земельну ділянку у власність.
Разом з тим, Давидковецька сільська
рада у порушення встановленого порядку
передала частину належної їй земельної
ділянки площею 0, 08 га ОСОБА_5, яка
подарувала її ОСОБА_3

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4,
Давидковецької сільської ради
Хмельницького району Хмельницької
області, третя особа ‒? Управління
Державного земельного агентства у
Хмельницькому району Хмельницької
області, про визнання недійсним
рішення сільської ради та державного
акта на право власності на земельну
ділянку, посилаючись на те, що земельна
ділянка площею 0, 2010 га належить їй
відповідно до договору дарування від
17 липня 2008 року. Дарувальник
ОСОБА_5 отримала спірну земельну
ділянку на підставі рішення
Давидковецької сільської ради
народних депутатів від 24 лютого 1995 року
№ 18. Таким чином, при передачі
земельної ділянки площею 0, 08 га ОСОБА_4
було порушено її права як
землевласника.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області
від 30 серпня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 21 жовтня 2013
року, позов ОСОБА_4 задоволено частково,
визнано недійсним державний акт серії
ІІІ-ХМ № 003702 на право приватної
власності на землю, виданий
Давидковецькою сільською радою
Хмельницького району Хмельницької
області 9 листопада 1998 року ОСОБА_5 у
частині передачі у приватну власність
земельної ділянки площею 0,201 га;
визнано недійсним укладений 17 липня 2008
року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 договір
дарування земельної ділянки
площею 0, 201 га, розташованої на
території Давидковецької сільської
ради Хмельницького району
Хмельницької області; усунуто
перешкоди у користуванні частиною
належної ОСОБА_4 земельної ділянки,
призначеної для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка) по АДРЕСА_1, площею
0,0735 га шляхом відновлення меж
земельної ділянки згідно державного
акта на право власності на земельну
ділянку серії ЯЗ №2123390 від 23 грудня 2008
року. Вирішено питання щодо судових
витрат у справі. У задоволенні решти
позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.
Відмовлено у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних
кримінальних справ від 26 грудня 2013
року касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_3 в
особі їх представника відхилено,
рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 30 серпня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Хмельницької області від 21 жовтня 2013
року залишено без змін.

27 лютого 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ звернулася ОСОБА_3 із заявою про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 грудня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судами
положень ст. 152 ЗК України, ст. ст. 203, 215
ЦК України, що потягло ухвалення різних
за змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

На обґрунтування своїх доводів заявник
наводить ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 лютого 2014 року, 22 січня 2014
року, 26 червня 2013 року, рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 квітня 2011 року, 22 червня 2011
року, 26 грудня 2012 року, ухвалу
Верховного Суду України від 18 серпня 2010
року та постанову Верховного Суду
України від 31 жовтня 2012 року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 «Про судову практику
застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України»,
під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Надані для прикладу ухвала Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 червня 2013 року, рішення
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 квітня 2011 року, 22 червня 2011
року, 26 грудня 2012 року та ухвала
Верховного Суду України від 18 серпня 2010
року не дають підстав для висновку про
неоднаковість застосування норм
матеріального права судами касаційної
інстанції, оскільки викладені у них
правові висновки ґрунтуються на
відмінних фактичних обставинах та
підставах позову у порівнянні зі
справою, рішення у якій просить
переглянути заявник.

Посилання на постанову Верховного Суду
України від 31 жовтня 2012 року також не
обґрунтовує підстави неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції положень ст. 152 ЗК України, ст.
ст. 203, 215 ЦК України, оскільки указана
постанова приймалася не судом
касаційної інстанції.

Враховуючи те, що наданими для
порівняння ухвалами Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 лютого 2014 року, 22 січня 2014
року скасовано рішення судів нижчих
інстанцій із передачею справи на новий
розгляд, що не означає остаточного
вирішення спору у справах й
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті, на них не
може здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Таким чином, зміст доданих до заяви
судових рішень не дає підстав для
висновку про те, що суд касаційної
інстанції при розгляді двох чи більше
справ за тотожним предметом спору,
підстав позову та аналогічних обставин
дійшов протилежних висновків щодо
заявлених позовних вимог.

За таких обставин, які свідчать про те,
що наведені заявником судові рішення
не пітверджують підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3, ОСОБА_5, Давидковецької
сільської ради Хмельницького району
Хмельницької області про визнання
недійсними рішення, державного акта,
договору дарування та усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, за зустрічним позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, Давидковецької сільської
ради Хмельницького району
Хмельницької області, третя особа ‒?
Управління Державного земельного
агентства у Хмельницькому району
Хмельницької області, про визнання
недійсним рішення сільської ради та
державного акта на право власності на
земельну ділянку за заявою ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 грудня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М. Ситнік

Судді:
В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

В.О. Савченко