провадження № 2-2823/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді -
Букіної О.М.

при секретарі -
Назарчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка 18.11.2013 року звернулась до
суду з позовом про стягнення з
відповідача аліментів на неповнолітню
дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій
грошовій сумі, що відповідає розміру
прожиткового мінімуму встановленого
державою на дитину відповідного віку,
починаючи з дня подання позову і до її
повноліття.

В обґрунтування позову позивачка
зазначає, що після розірвання шлюбу з
відповідачем 14.09.2010 року, відповідач не
надає матеріальної допомоги на
утримання дитини. Витрати по утриманню
дитини несе позивачка особисто, в
зв'язку з чим перебуває у скрутному
матеріальному становищі.

Зазначила, що відповідач працює та має
нерегулярний та мінливий дохід, проте
матеріальної допомоги на утримання
дитини не надає.

Також зазначила, що їй не відомо про
дохід відповідача, а тому позивач
уточнивши позовні вимоги просила
стягнути з відповідача аліменти у
твердій грошовій сумі в розмірі 1210,00
грн.

Враховуючи вище наведене просила суд
позов задовольнити.

В судовому засіданні позивачка позовні
вимоги про стягнення з відповідача
аліментів підтримала та просила суд їх
задовольнити, посилаючись на те, що
відповідач матеріальної допомоги на
утримання дитини добровільно не надає
та ухиляється від покладеного на нього
обов'язку утримувати дитину.

Відповідач в судовому засіданні проти
позову заперечував частково
посилаючись на те, що він працює
ковалем на молотах та пресах і
маніпуляторах у ПАТ «НВП «Більшовик»
та помічником-консультантом народного
депутата України, має постійний дохід,
який коливається, а тому зазначив, що
може сплачувати аліменти на дитину в
розмірі 800,00 грн. щомісяця. Також,
відповідач зазначив, що в нього на
утриманні перебуває ще одна донька, а
тому суд має врахувати дані обставини
при винесенні рішення. Також, посилався
на те, що він надає добровільно
допомогу на утримання доньки ОСОБА_3, а
тому вважає, що позов пред»явлено
безпідставно.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно до ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття, відповідно
до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за
рішенням суду присуджуються у частці
від доходу матері, батька або при
нерегулярному, мінливому доході, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, - у твердій
грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Встановлено, що сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі, від даного
шлюбу мають неповнолітню доньку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7-8,12).

Після розірвання шлюбу сторони
проживають окремо, донька сторін,
проживає разом з позивачкою.

Встановлено, що позивачка несе витрати
по утриманню дитини та не має достатніх
коштів для забезпечення першочергових
витрат по задоволенню її потреб, а саме:
матеріальних витрат на оздоровлення,
відпочинок, витрат на забезпечення
життєдіяльності, відвідування
навчальних закладів та спортивних
секцій.

З матеріалів справи встановлено, що
позивачка працює та розмірі її
заробітної плати становить близько
1312,00 грн. (а.с.6).

Також встановлено, що відповідач
працює ковалем на молотах та пресах і
маніпуляторах у ПАТ «НВП «Більшовик»
та помічником-консультантом народного
депутата України, має постійний дохід
в середньому 1737, 39 грн.( а.с.49-50) .

З огляду на дані обставини та
враховуючи вимоги ст.183 СК України, суд
вважає, що розмір аліментів має бути
визначений у частці від доходу
(заробітку ) відповідача, а не у твердій
грошовій сумі.

Як встановлено в суді та сторонами не
заперечувалося, договори про
припинення права на аліменти у зв'язку
з передачею права власності на
нерухоме майно та/ або про сплату
аліментів між сторонами не укладалися.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач матеріальну допомогу на
утримання дитини надає, проте вона має
мінливий характер та є недостатньою
для забезпечення потреб дитини.

Згідно із ст. 27 Конвенції про права
дитини, прийнятої 44-ю сесією
Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року,
батько або (і) інші особи, що виховують
дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здатностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини. Батьки зобов'язані
утримувати своїх дітей незалежно від
того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб
між ними розірвано.

Відповідно до закону батьки
зобов'язані утримувати своїх дітей
незалежно від того, перебувають вони в
шлюбі чи шлюб між ними розірвано.
Обов'язок батьків утримувати своїх
дітей є безумовним і не залежить від
того, чи є батьки працездатними й чи є в
них кошти, достатні для надання
утримання, а лише враховується судом
при визначенні розміру стягуваних
аліментів.

Так згідно з ч.1 ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка дружини, батьків, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення.

Матеріальне становище сторін суд
визначає, виходячи з вартості
приналежного їм майна, рівня доходів, а
також величини витрат, які вони
здійснюють на утримання себе й членів
своєї сім'ї.

Суд при визначенні розміру коштів, що
стягуються як аліменти, прагне не до
зрівняння матеріального становища
платника й одержувача аліментів, а до
того, щоб одержувач аліментів у разі їх
сплати перестав бути таким, що потребує
матеріальної допомоги. Окрім того
розмір призначених аліментів має бути
виправданий дійсними потребами та з
урахуванням матеріального становища
сторін, має виходити з фактичних
обставин справи та мети зобов'язання
щодо утримання.

Суд враховує, що відповідно до вимог
закону сторони нарівні зобов'язані
утримувати дітей до досягнення ними
повноліття і створювати для них
необхідні передумови для їх розвитку і
забезпечення організації їх життя.

Отже, суд вважає, що позовні вимоги є
обґрунтованими і є законні підстави
для їх задоволення з урахуванням
потреб дітей.

Однак розмір призначених аліментів має
бути виправданий дійсними потребами та
з урахуванням матеріального становища
сторін, а тому виходячи з фактичних
обставин справи та мети зобов'язання
щодо утримання, суд вважає за необхідне
визначити до стягнення з відповідача
на користь позивачки аліменти на
утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 1/3 частки від усіх видів його
заробітку (доходу), але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, починаючи
з 18.11.2013 року і до її повноліття.

При визначенні вказано вище розміру
аліментів, суд враховує ту обставину,
що на утриманні у відповідача
знаходиться неповнолітня донька
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дружина ОСОБА_5,
яка перебуває у декретній відпустці по
догляду за дитиною до досягнення трьох
років ( а.с. 51-53) та вважає, що такий
розмір аліментів останній може
надавати на утримання доньки від
першого шлюбу та не призведе до
порушення прав інших утриманців.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір в
розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 180-184,191 Сімейного
кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209,
212-215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3
частини від усіх видів його заробітку
(доходу), але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
щомісячно, починаючи з 18.11.2013 року і до
її повноліття.

В іншій частині позову, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у
розмірі 243, 60 грн. на користь держави.

Рішення в частині стягнення аліментів
підлягає негайному виконанню в межах
платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду міста Києва шляхом
подання апеляційної скарги через суд
першої інстанції протягом 10 днів з дня
його проголошення.

Суддя: