Єдиний унікальний номер 229/5282/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2764/2014
Головуючий в 1 інстанції
Доповідач Ларіна Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Зінов'євої
А.Г.

суддів Ларіної
Н.О., Азевича В.Б.

при секретарі
Стефановій Я.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Дружківського
міського суду Донецької області від 11
лютого 2014 року у цивільній справі за
позовною заявою обласного
комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
надану теплову енергію, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дружківського міського суду
Донецької області від 11 лютого 2014 року
позовні вимоги задоволено: стягнуто з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь ОКП
«Донецьктеплокомуненерго»
заборгованість з оплати за надану
теплову енергію у сумі 19 082 грн. 31 коп.,
вирішено питання про стягнення
судового збору.

Зазначене рішення оскаржила ОСОБА_1, в
апеляційній скарзі просила рішення
суду першої інстанції змінити,
застосувавши до вимог позовну
давність, зобов'язати ВО
„Дружківкатепломережа" ОКП
„Донецьктеплокомуненерго" укласти
договір на реструктуризацію
заборгованості за послуги
теплопостачання, яка виникла в межах
строку, на який не поширюється позовна
давність та стягнути з відповідача
судові витрати за подання апеляційної
скарги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, зазначає, що у судовому
засіданні заявляла клопотання про
застосування позовної давності, чого
судом першої інстанції зроблено не
було, що суд мотивував тим, що апелянтом
були вчинені дії, які свідчать про
визнання вимог позивача - часткова
оплата боргу. З таким висновком суду
апелянт не погоджується, оскільки
останній раз оплата була зроблена у
травні 2010 року, тобто на момент подання
позову трирічний строк позовної
давності з моменту останньої оплати
минув. Вважає, що незастосування судом
першої інстанції у даному випадку
позовної давності до вимог позивача є
порушенням норм матеріального права.

Крім того, вказує, що неодноразово, у
тому числі і письмово, зверталась до ВО
„Дружківкатепломережа" ОКП
„Донецьктеплокомуненерго" з
пропозицією укласти договір про
реструктуризацію боргу за надані
послуги з теплопостачання, про це ж
просила і суд, проте суд відмовив у
можливості укладення договору про
реструктуризацію заборгованості з
відповідачем. Зазначає, що відповідно
до вимог чинного законодавства, має
право на укладання такого договору та
була позбавлена його незаконно.

Апелянт в судовому засіданні
апеляційного суду доводи апеляційної
скарги підтримала, просила її
задовольнити, рішення суду змінити,

ОСОБА_2 в судове засіданні апеляційного
суду не з'явився, про дату, час та місце
слухання справи повідомлений належним
чином - листом з повідомленням та
телефонограмою від 13 березня 2014 року,
до суду надіслав клопотання про
розгляд справи за його відсутністю,
тому на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК справу
розглянуто за відсутністю зазначеної
сторони.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційного суду проти
доводів апеляційної скарги заперечив,
просив її відхилити, рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
апелянта та представника позивача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити, рішення суду
залишити без змін, за таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 67, 68 ЖК України окрім
плат за житло наймач зобов'язаний
своєчасно вносити квартирну плату та
плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», ст.ст.160,162
Житлового кодексу УРСР споживач
зобов'язаний сплачувати вартість
житлово-комунальних послуг в строки,
встановлені договором або законом, за
користування тепловою енергією в
приміщенні, в якому він проживає або
яке належить йому на праві власності.

Відповідно до п. 5, 10 ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом, у разі несвоєчасного
здійснення платежів за
житлово-комунальні послуги сплачувати
пеню у встановлених законом чи
договором розмірах.

У відповідності до п. 18, 30 «Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної і
гарячої води і водовідведення»,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року
розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата за
послуги вноситься не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим,
якщо договором не встановлено інший
строк. Система оплати послуг (щомісячна
або авансова) та форма оплати послуг
(готівкова або безготівкова)
визначаються у договорі між споживачем
і виконавцем. Споживач зобов'язаний:
оплачувати послуги в установлені
договором строки.

У відповідності до ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України
позовна давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дій, що
свідчать про визнання боргу або іншого
обов'язку.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачі, мешкаючи в квартирі
АДРЕСА_1, згідно з п. 18 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету міністрів України
від 21 липня 2005 року, зобов'язані
сплачувати за послуги.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачі послуги сплачували
нерегулярно і станом на 01 квітня 2013
року борг складає 19 082 грн. 31коп., який
підлягає примусовому стягненню.

Також, суд першої інстанції не
погодився з позицією відповідача про
застосування строку позовної давності
до заявлених вимог позивача, оскільки,
відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачем останній раз проведена
часткова сплата за користування
теплопостачанням в травні місяці 2010
року в сумі 150 грн., що свідчить про
визнання нею заборгованості.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з доведеності
позовних вимог, що відповідачі
користуються послугами позивача, та
свої обов'язки виконують не регулярно,
у зв'язку із чим, станом на 01 квітня 20913
року борг складає 19 082 грн. 31 коп., яка
підлягає стягненню з відповідачів у
солідарному порядку.

З зазначеним висновком суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
апеляційного суду, оскільки
відповідачі мають заборгованість
станом 01 квітня 2013 року у розмірі 19 082
грн. 31 коп., яка встановлена судом
першої інстанції, розмір якої не
оспорював відповідач в судовому
засіданні суду першої та апеляційної
інстанції та яка підлягає стягненню з
відповідачів на підстав зазначених
вище норм діючого законодавства.

Доводи апеляційної скарги щодо
помилкового не застосування судом
строку позовної давності, апеляційний
суд приймає критично, оскільки
апелянтом зазначено, що остання оплата
відповідачем була здійснена у травні
2010 року, при цьому, з матеріалів справи
вбачаються попередні щомісячні оплати
заборгованості по спірним платежам з
травня 2009 року по вересень 2009 року.
Тобто остання оплата 07 травня 2010 року є
оплатою у рахунок заборгованості за
спірними платежами. Як вбачається з
матеріалів справи, позивач з наказом
про стягнення заборгованості
звернувся до суду 26 квітня 2013 року. 30
травня 2013 року судом видано наказ на
спірну суму заборгованості по оплаті
за опалення, а ухвалою суду від 06
вересня 2013 року зазначений наказ
скасовано за заявою відповідача.

Звертаючи увагу на викладене та
враховуючи проведення відповідачем
оплати заборгованості за спірними
платежами 07 травня 2010 року та подання
позивачем заяви про видачу судового
наказу на спірну заборгованість 26
квітня 2013 року, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку щодо
відсутності підстав для застосування
до позовних вимог строку позовної
давності. Доводи апеляційної скарги в
зазначеній частині задоволенню не
підлягають.

Доводи апеляційної скарги щодо не
застосування судом ст. 1 Закону України
«Про реструктуризацію заборгованості
з квартирної плати, плати за
житлово-комунальні послуги, спожиті
газ та електроенергію», апеляційний
суд приймає критично на підставі ч. 1 ст.
303 ЦПК України та ст. 4 вищевказаного
Закону України, оскільки укладення
договору реструктуризації
заборгованості проводиться у
позасудовому порядку до звернення
позивача до суду із позовом про
стягнення заборгованості, без
врахування строку позовної давності по
заборгованості та за певною процедурою
із наданням боржниками необхідних
документів. Як вбачається з матеріалів
справи, відповідачі не зверталися до
суду з вимогами про укладення договору
реструктуризацію заборгованості, тому
на підставі ч. 1 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд позбавлений
можливості розгляду зазначеної
частини доводів апеляційної скарги,
оскільки вони не були заявлені та не
були предметом розгляду суду першої
інстанції.

Доводи апеляційної скарги відносно
неналежної правової оцінки наданим
сторонами доказам є непереконливими та
спростовуються матеріалами справи, з
яких вбачається, що, ухвалюючи рішення,
суд, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК
України, надав оцінку належності,
допустимості, достовірності кожного
доказу окремо, їх достатності,
взаємному зв'язку доказів у їх
сукупності, а також навів мотиви, з яких
він дійшов висновку про задоволення
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та не дають
підстав вважати, що судом першої
інстанції були допущені порушення норм
матеріального та процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.1
п.1, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дружківського міського суду
Донецької області від 11 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Суддя: