Справа № 443/1896/13-ц
Головуючий у 1 інстанції: Галій О.Й.
Провадження № 22-ц/783/1414/14
Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С.<
Головуючий суддя / По-батькові >.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючої судді - Копняк
С.М.

суддів -
Мацея М.М., Монастирецького Д.І.

секретар -
Олексів О.А.

з участю представника апелянта
КС «Орізон» - Соснівсьої А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою Кредитної спілки
«Орізон» на рішення Жидачівського
районного суду Львівської області від
13 листопада 2013 року у справі за позовом
Кредитної спілки «Орізон» до ОСОБА_3
про відшкодування збитків,-

В С Т А Н О В И Л А:

Кредитна спілка «Орізон»
звернулася в суд з позовом до
відповідача ОСОБА_3 про відшкодування
збитків.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що 16.05.2008 року між
Львівською філією №1 кредитної спілки
"Орізон" та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір №37, відповідно до
якого, відповідач отримав кредит в
розмірі 7500,00 грн. терміном на 18 місяців
та сплатою 36,0 % річних за користування
кредитом.

Так як відповідач зобов'язання
за вказаним договором належним чином
не виконував, КС "Орізон" в 2009 р.
звернулася до суду з позовом про
розірвання кредитного договору та
стягнення боргу в сумі 8183,84 грн.

24.02.2009 року Жидачівським
районним судом Львівської області
ухвалено рішення, яким задоволено
позов. Зазначене рішення суду виконано
лише частково, відповідач здійснив дві
проплати на суму 300,00 грн. 06.08.2013 року на
засіданні кредитного комітету КС
"Орізон" було прийнято рішення про
затвердження розрахунку по
відшкодуваннню збитків і втраченої
вигоди, відповідно до якого із
відповідача підлягають стягненню
збитки (6187,50 грн. збитки + 16875 грн. -
упущена вигода) в розмірі 23062,50 грн.

Оскільки відповідач
добровільно не відшкодував завдані
збитки, тому позивач звернувся до суду
з цим позовом, який просить
задовольнити.

Рішенням Жидачівського
районного суду Львівської області від
13 листопада 2013 року в задоволенні
позову Кредитної спілки «Орізон» -
відмовлено.

Рішення суду оскаржила
Кредитна спілка «Орізон».

В обґрунтування апеляційної
скарги апелянт посилається на те, що
висновки суду в рішенні Жидачівського
районного суду Львівської області від
13 листопада 2013 року не відповідають
обставинам справи, внаслідок не
з»ясування судом обставин, які мають
значення для справи, а також судом
порушено приписи матеріального і
процесуального права.

Посилається на те, що відповідно
до вимог ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов»язння. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов»язання, на
вимогу кредитора зобов»язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Згідно п.3.1
договору плата за користування
кредитом становить 36 відсотків річних
від суми залишку кредиту за кожен день
користування кредитом. Проценти
нараховуються з фактичне число
календарних днів користування
кредитом за виключенням дня надання
кредиту.

Пунктом 4 ст.631 ЦК України передбачено,
що закінчення строку договору не
звільняє сторони від відповідальності
за його порушення, яке мало місце під
час дії договору; у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема відшкодування
збитків.

Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України
боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані ним
збитки. Розмір збитків, завданих
порушенням зобов'язання, доказується
кредитором.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є:1)
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); 2)
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якщо її
право не було порушене (упущена вигода).

Від дати планового закриття кредиту до
даного часу існує непогашена
відповідачем заборгованість в сумі 7500
грн. 00 коп. Неповернення позичальником
вчасно коштів, які були видані йому як
фінансовий кредит, призводить до того,
що фінансова установа несе фінансові
витрати (збитки).

Зазначає, що 06.08.2013 року на
засіданні кредитного комітету КС
"Орізон" було прийнято рішення про
затвердження розрахунку по
відшкодуваннню збитків і втраченої
вигоди, відповідно до якого із
відповідача підлягають стягненню
збитки (6187,50 грн. збитки + 16875 грн. -
упущена вигода) в розмірі 23062,50 грн.

Просить рішення
Жидачівського районного суду
Львівської області від 13 листопада 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задоволити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта Соснівської А.Р.
в підтримку мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія судді
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
оскільки суд першої інстанції в
частині відмови стягнути 6187 грн. 50 коп.
збитків, зробив висновки без належних
підстав, висновки суду цій частині не
відповідають фактичним обставинам,
встановленим на підставі повної і
всебічної перевірки доказів, їх
дослідження і правильної оцінки. Тому з
висновками суду в зазначеній частині
погодитись не можна.

Згідно із ст.ст.3,4 ЦПК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених прав, а суд,
здійснюючи правосуддя, захищає
порушені права цих осіб у спосіб,
визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту
міститься в ст.16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Обставини визнані
сторонами, не підлягають доказуванню.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України передбачено,
що доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.303 ЦПК України,
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення лише частково відповідає
зазначеним вимогам.

Згідно ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 16.05.2008 року між
Львівською філією №1 кредитної спілки
"Орізон" та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № 37, відповідно до
якого, відповідач отримав кредит в
розмірі 7500,00 грн. терміном на 18 місяців
та сплатою 36,0 % річних за користування
кредитом.

Так як відповідач зобов'язання
за вказаним договором належним чином
не виконував, КС "Орізон" в 2009 року
звернулася до суду з позовом про
розірвання кредитного договору та
стягнення боргу в сумі 8183,84 грн.

24.02.2009 року Жидачівським
районним судом Львівської області
ухвалено рішення, яким задоволено
позов. Зазначене рішення суду виконано
лише частково, відповідач здійснив дві
проплати на суму 300,00 грн. Тому на
засіданні кредитного комітету КС
"Орізон" 06.08.2013 року було прийнято
рішення про затвердження розрахунку по
відшкодуванню збитків і втраченої
вигоди, відповідно до якого із
відповідача підлягають стягненню
збитки (6187,50 грн. збитки + 16875 грн. -
упущена вигода) в розмірі 23062,50 грн.

Згідно зі ст.ст.1054,1056-1 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредити і
сплатити проценти, визначені у
договорі.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Статтею 599 цього Кодексу
встановлено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Суд першої інстанції вірно виходив з
того, що наявність рішення суду про
задоволення вимог кредитора, яке на
даний час не виконано боржником, не
припиняє правовідносин сторін
кредитного договору, не звільняє
відповідача від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання та
не позбавляє кредитора права на
отримання сум, передбачених частиною
другою статті 625 ЦК, оскільки
зобов'язання залишається невиконаним
належним чином, однак у задоволенні
позову відмовив, з чим погодитись не
можна.

Зобов'язання припиняється з підстав,
передбачених договором або законом (ч.1
ст.598 ЦК України). Такі підстави
зазначені у ст.ст. 599-601,604-609 цього
Кодексу.

Пунктом 4 ст.631 ЦК України передбачено,
що закінчення строку договору не
звільняє сторони від відповідальності
за його порушення, яке мало місце під
час дії договору; у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема відшкодування
збитків.

Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України
боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані ним
збитки. Розмір збитків, завданих
порушенням зобов'язання, доказується
кредитором.

Статею 22 ЦК України передбачено, що
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є:1) втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); 2) доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якщо її право не було
порушене (упущена вигода).

Від дати планового закриття кредиту до
даного часу існує непогашена
відповідачем заборгованість в сумі 7500
грн. 00 коп. Неповернення позичальником
вчасно коштів, які були видані йому як
фінансовий кредит, призводить до того,
що фінансова установа несе фінансові
витрати (збитки).

Відповідно до Закону України "Про
кредитні спілки" та статуту кредитна
спілка надає кредити своїм членам за
рахунок залучених внесків (вкладів)
членів кредитної спілки на депозитні
рахунки. Надані відповідачу кошти
залучені з коштів вкладників кредитної
спілки, яким нараховуються проценти
про депозитних вкладах. Діюча
відсоткова ставка на довгостроковий
депозит у 2009 році становить 22 % річних,
які позивач виплатив своїм вкладникам.

Згідно п. 3.1 укладеного сторонами
договору плата за користування
кредитом становить 36 % річних від суми
залишку кредиту за кожен день
користування кредитом. Проценти
нараховуються за фактичне число
календарних днів користування
кредитом за виключенням дня
надання кредиту. Відтак, нараховані за
рішенням кредитного комітету проценти
відповідно до умов договору між
сторонами підлягають стягненню з
відповідача, який порушив свої
зобов'язання за кредитним договором
між сторонами, що узгоджується зі
змістом ст.625 ЦК України.

Вимоги про стягнення суми боргу з
врахуванням індексу інфляції
позивачем не заявлені.

Стаття 214 ЦПК України вимагає від суду
під час ухвалення рішення об'єктивно
вирішити всі питання щодо обставин,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та визначити якими
доказами вони підтверджувалися.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржуване
рішення в частині відмови у стягненні
6187 грн. 50 коп. не відповідає вимогам ст.
213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, висновки суду першої
інстанції, викладені у оскаржуваному
рішенні, не відповідають обставинам
справи, що полягає у неправильній
оцінці встановлених судом фактичних
обставин і помилковому визначенні
юридичних наслідків цих обставин.

Таким чином, у цій частині суд першої
інстанції неправильно застосував
норми матеріального права, що
відповідно до ст.309 ЦПК України є
підставою для скасування судового
рішення та ухвалення нового рішення
про часткове задоволення позову, а
саме в частині стягнення з відповідача
в користь позивача суми збитків.

В той же час, колегія суддів приходить
до висновку про те, що суд першої
інстанції вірно відмовив у задоволенні
решти позовних вимог, оскільки згідно
з положеннями ст.ст.22 ч.1, ч.2 п.2, 623 ч.4 ЦК
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками, зокрема, є доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода). При
визначенні неодержаних доходів
(упущеної вигоди) враховуються заходи,
вжиті кредитором щодо їх одержання.

Тобто, доказуючи наявність
упущеної вигоди, кредитор має довести
факти вжиття ним певних заходів щодо
одержання таких доходів. В суді першої
та апеляційної інстанцій позивач
належних та допустимих доказів на
підтвердження такого не надав, відтак
такі відсутні в матеріалах справи.

Крім того, для застосування
такої міри відповідальності як
стягнення збитків у вигляді упущеної
вигоди потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення: 1)протиправної
поведінки; 2)збитків; 3) причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
боржника та збитками; 4) вини та
встановлення заходів, вжитих стороною
для одержання такої вигоди.

Отже, при обчисленні розміру
упущеної вигоди першочергове значення
має визначення реальності тих доходів,
які особа передбачала отримати за
звичайних умов цивільного обороту.
Обов'язок щодо доведення розміру тих
доходів, які особа отримала б у випадку
не посягання на її право, покладається
на позивача.

Суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку про те,

що позивачем не доведено запланованого
одержання вигоди від розпорядження на
свій розсуд спірними грошовими
коштами. Надані позивачем процентні
ставки по внесках членів кредитної
спілки на депозитні рахунки, не
підтверджують факт наміру отримання
доходу саме за рахунок спірних коштів.
Позивач не подав жодних доказів
про вжиті ним заходи для одержання
такої вигоди, а лише надав абстрактний
розрахунок з посиланням на умови
вказаного кредитного договору, чого
недостатньо.

А відтак колегія суддів приходить
до висновку про те, що в цій частині
рішення суду першої інстанції ухвалене
на підставі наявних у справі доказів,
оцінених судом належним чином кожного
окремо на їх достовірність,
допустимість та достатність, взаємний
зв»язок у їх сукупності, встановлених
судом обставин справи. При
встановленні зазначених фактів судом
першої інстанції не було порушено норм
матеріального та процесуального права.
Судом першої інстанції в цій частині
правильно визначено характер спірних
правовідносин та встановлено дійсні
обставини справи, тому рішення про
відмову у задоволенні позовної вимоги
про стягнення упущеної вигоди
відповідає вимогам закону та
обставинам справи. Висновки суду в цій
частині ґрунтуються на аналізі
зібраних у справі доказів.

Доводи апеляційної скарги в цій
частині висновків суду не
спростовують, а тому підстави для її
задоволення та скасування рішення суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні позовної вимоги про
стягнення упущеної вигоди відсутні.

На підставі ст.88 ЦПК України з
відповідача підлягають стягненню
пропорційно до задоволених позовних
вимог судові витрати (сплачений
позивачем судовий збір) в сумі 54 грн.46
коп. - за подання позовної заяви до суду
та в сумі 27 грн. 23 коп. - за подання
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.88,209 ч.3, 303, 304, 307 ч.1п.1,2, 308,
309, 313, 314 ч.2,316,317,319 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Кредитної спілки
«Орізон» - задовольнити частково.

Рішення Жидачівського районного суду
Львівської області від 13 листопада 2013
року в частині відмови у задоволенні
позовної вимоги про стягнення збитків
скасувати та постановити в цій частині
нове рішення.

Позов Кредитної пілки «Орізон» до
ОСОБА_3 про стягнення збитків
задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 в
користь Кредитної спілки «Орізон» 6187
грн. 50 коп. збитків.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Кредитної
спілки «Орізон» судовий збір в сумі 54
грн. 46 коп. - за подання позовної заяви
та в сумі 27 грн. 23 коп. - за подання
апеляційної скарги.

У решті рішення Жидачівського
районного суду Львівської області від
13 листопада 2013 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з дня набрання рішенням
Апеляційного суду законної сили.

Головуюча
Копняк С.М.

Судді:
Мацей М.М.

Монастирецький Д.І.