Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу у складі; Головуючого судді;
ВОДОП 'ЯНОВА С.М. ,при секретарі ;
Василенко С.М.,

розглянувши за участю позивача
ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5,
представника відповідача ПАТ
«Електрозавод» - Ковтуна Олександра
Ігоровича, третьої особи у справі -
ОСОБА_7, у відкритому судовому
засіданні у залі суду міста Кривого
Рогу позовну заяву за позовом,-

ОСОБА_4 до ПАТ «Електрозавод»
третя особа в справі - ОСОБА_7 про
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок вчинення злочину -

В С Т А Н О В И В ;

До Жовтневого районного суду міста
Кривого Рогу звернувся позивач ОСОБА_4
з позовом до ПАТ «Електрозавод» про
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок вчинення злочину.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_4 у позові зазначив, що він з
01.10.2011 року по 10.11.2011 року, працював на
ПАТ «Електрозавод» на
заготівельно-зварювальноії дільниці
механічного цеху штампувальником.
Начальником якого був ОСОБА_7

В період з 06.10.2011 року по 10.11.2011 року,
ОСОБА_7 здійснював підбір кадрів їх
розстановку та доцільне використання,
відповідно до ст.. 18 ЗУ «Про охорону
праці » був зобов'язаний не допускати
до роботи працівників, котрі не пройшли
інструктаж, перевірку знань з охорони
праці. Крім того, ОСОБА_7 повинен був
суворо притримуватись техніки безпеки.

На підставі п. 14.24 Положення про систему
управління охороною праці в ПАТ
«Електрозавод», затвердженого 10.07.2006
року Наказом по підприємству № 249, у
вказаний період ОСОБА_7 також
зобов'язаний був забезпечувати
безпечну організацію робот на ділянці
і виконання підлеглим правил і норм з
охорони праці.

Проте , у вказаний вище період часу
ОСОБА_7, розуміючи що роботи по холодній
штамповці паронітових прокладок на
ковальсько-штампувальному верстаті
належать до категорії робіт з
підвищеною небезпекою вказаних в
"Переліку робіт підвищеної небезпеки",
затвердженому наказом
Держнаглядохоронпраці України від
26.01.2011 року № 15, не передбачаючи
можливості настання суспільно
небезпечних наслідків своєї
бездіяльності, хоча повинен був і міг
їх передбачити, навмисне допускав його
/ ОСОБА_4 / до самостійної роботі на
ковальсько-пресових верстатах
підпорядкованої йому ділянки.

В наслідок чого 10.11.2011 року, приблизно о
12 годині 50 хвилин, начальником
заготівельно-зварювальноії дільниці
механічного цеху ОСОБА_7 було скоєно
злочин, через порушення останнім
техніки безпеки на підприємстві під
час виконання робіт з підвищеною
небезпекою. Що призвело до завдання
йому тілесних ушкоджень середнього
ступеня тяжкості відповідно до
висновку судово-медичної експертизи №
229 від 07.02.2012 року.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 його
було притягнуто до кримінальної
відповідальності за скоєння злочину
передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України
порушення правил безпеки під час
виконання робіт з підвищеною
небезпекою на виробництві або
будь-якому підприємстві особою, яка
зобов'язана їх дотримувати, якщо це
порушення створило загрозу загибелі
людей чи настання інших тяжких
наслідків або заподіяло шкоду здоров'ю
потерпілого.

Всі вище зазначені обставини були
встановлені постановою Жовтневого
районного суду міста Кривого Рогу від
11.04.2012 року, а отже доказуванню не
підлягають відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК
України.

Через необачність ОСОБА_7 та зухвале
ставлення до роботи він / ОСОБА_4 /
втратив на двох пальцях правої руки
нігтеві фаланги, що призвело до
нескінченних страждань як моральних
так і фізичних. Які він по сьогоднішній
день змушений мимо волі терпіти та не
впевнений, що це коли не будь
скінчиться.

З вини ОСОБА_7 йому завдано моральної
шкоди, яка полягає у душевних та
фізичних стражданнях, яких він зазнав
у зв'язку з заподіянням йому каліцтва.

Відповідно до ч. І ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Однак, відповідальність за завдану
йому шкоду повинно нести ПАТ
«Електрозавод», оскільки у
відповідності з ч. 1 ст. 1172 ЦК України,
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
обов'язків.

ОСОБА_7 перебував у трудових відносинах
з ПАТ «Електрозавод» і в момент
заподіяння йому каліцтва, виконував
свої трудові обов'язки, як працівник
відповідача.

Зараз він змушений пристосовуватись
до того що більшість дій йому необхідно
робити лівою рукою. Зважаючи на його
вік це йому вдається вкрай складно.

Неправомірні дії ОСОБА_7 викликали у
нього душевні страждання високого
ступеня, і значною мірою позбавили його
психічного благополуччя. До того ж,
наслідками протиправних дій ОСОБА_7
стала втрата ним душевного спокою та
нормального сну. Він мимоволі був
змушений витрачати свій час та гроші,
які необхідні, на збирання та
оформлення відповідних документів,
звернення за юридичною допомогою, до
суду тощо.

Відповідач в справі має компенсувати
йому ті емоційні страждання, які
довелося перенести йому з родиною та
витрати, пов'язані з відновленням
психічного стану, відпочинком від
усього, що сталося з ним та членами його
родини. Розмір особистих душевних
страждань і страждань його родини
позивач оцінив в 500 000 грн. , які він
просить стягнути з відповідача - ПАТ
«Електрозавод».

Представник відповідача в справі ПАТ
«Електрозавод» позов не визнав та суду
зазначив, що позивач ОСОБА_4 не укладав
трудового договору з ПАТ
«Електрозавод», а тому на сьогоднішній
день він не має права вимагати за
законом відшкодування йому моральної
шкоди за спричинене каліцтво.

Третя особа у справі ОСОБА_7 під час
розгляду справи підтвердив доводи
позивача щодо притягнення його до
кримінальної відповідальності і
закриття справи судом. Однак він не
виказав суду своєї думки щодо розгляду
цього спору.

Суд, заслухавши сторони, та дослідивши
письмові докази долучені до справи,
вважає, що позов ОСОБА_4 не може бути
задоволений з наступних підстав:

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_4
отримав 10.11.2011 року, приблизно о 12
годині 50 хвилин, каліцтво, а саме;
тілесні ушкодження середнього ступеня
тяжкості відповідно до висновку
судово-медичної експертизи № 229 від
07.02.2012 року, а саме; втрату на двох
пальцях правої руки ногтевих фалангів.
Внаслідок чого, третю особу у справі -
ОСОБА_7 було притягнуто до кримінальної
відповідальності за скоєння злочину
передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України, а
саме; порушення правил безпеки під час
виконання робіт з підвищеною
небезпекою на виробництві або
будь-якому підприємстві. Ця справа
постановою суду від 11 квітня 2012 року
була закрита з передачею ОСОБА_7
колективу ПАТ «Електрозавод».

Позивач ОСОБА_4 17 01 2013 року звернувся до
Жовтневого районного суду міста
Кривого Рогу з позовом про
встановлення факту трудових відносин,
нещасного випадку та зобов'язання
вчинити певні дії по складанню акту про
нещасний випадок на виробництві.
Рішенням районного суду від 14 жовтня
2013 року у задоволені цих позовних вимог
ОСОБА_4 було відмовлено.

Рішенням колегії суддів Апеляційного
суду Дніпропетровської області від 17
грудня 2013 року рішення районного суду
змінено в частині мотивів відмови у
задоволені позову ОСОБА_4.

Таким чином, на цей час офіційно не
встановлено, що ОСОБА_4 перебував у
трудових відносинах з ПАТ
«Електрозавод». За таких підстав,
вимоги позивача ОСОБА_4 щодо стягнення
моральної шкоди є такими, що не
ґрунтуються на законі.

Відповідності з ч. 1 ст. 1172 ЦК України,
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
обов'язків.

Так згідно пункту - 8 Постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» від 31 березня 1995 року №4 із
змінами і доповненнями, внесеними
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 25 травня 2001 року N 5 - за
моральну (немайнову) шкоду, заподіяну
працівником під час виконання трудових
обов'язків, відповідальність несе
організація з якою цей працівник
перебуває у трудових відносинах, а
останній відповідає перед нею в
порядку регресу (статті 130, 132 - 134 КЗпП).

Оскільки на день розгляду цієї справи
фактично не встановлено, що ОСОБА_4
перебував у трудових відносинах з ПАТ
«Електрозавод» а тому, його вимоги
саме до відповідача ПАТ
«Електрозавод» є безпідставними.

У рішенні Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17 грудня
2013 року зазначено, що позивач мав право
у разі відмови ПАТ «Електрозавод»
скласти акт за формою Н-1, звернутись з
ціллю встановлення факту трудових
відносин до Держнаглядохоронпраці
України для складання акту Н-5.

До цього часу позивач в справі не надав
суду ніяких письмових доказів тому, що
він перебував з відповідачем у справі у
трудових відносинах на час настання з
ним нещасного випадку.

За таких обставин, суд не вбачає
підстав для задоволення позову.

Виходячи з викладеного та керуючись
ст.. 15, 16, 23, 1167,1168,1172, Цивільного Кодексу
України, ст.. 88, 212-214 Цивільного
Процесуального Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В ;

Відмовити у повному обсязі у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ПАТ «Електрозавод» про відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
вчинення злочину .

Судові витрати по справі віднести за
рахунок позивача ОСОБА_4.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга усіма учасниками
процесу на протязі 10 днів, з дня
виготовлення судом повного тексту
цього рішення, в палату з цивільних
справ Апеляційного суду
Дніпропетровської області, через
Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу.

Суддя: С. М. Водоп"янов