Справа № 565/342/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

21 травня 2014 року
м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської
області-

під головуванням судді
Ковтуновича М.І.,

при секретарі судового засідання
Ломазі С.О.,

з участю:

позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
Кузнецовського міського суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Кузнецовського міського комунального
підприємства про встановлення порядку
користування жилим приміщенням,
усунення перешкод в користуванні
квартирою і зобов'язання до укладення
окремого договору про надання
житлово-комунальних послуг,

в с т а н о в и в :

До суду звернулася ОСОБА_1 з
позовом до ОСОБА_2, Кузнецовського
міського комунального підприємства
про встановлення порядку користування
жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1,
усунення перешкод в користуванні
зазначеною квартирою, а також про
зобов'язання Кузнецовського міського
комунального підприємства укласти з
позивачем та відповідачем ОСОБА_2
окремі договори про надання
житлово-комунальних послуг з
виділенням особових рахунків по оплаті
послуг відповідно до виділеної в
користування житлової площі.

Позов обґрунтовується тим, що
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх син ОСОБА_3 мають у
спільній частковій власності
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, по 1/3
частки кожен. В цій же квартирі
зареєстроване місце проживання і
другої спільної дитини сторін - ОСОБА_4
Шлюбно-сімейні відносини сторони не
підтримують з січня 2013р. Оскільки сім'я
фактично розпалася, то між ОСОБА_1,
ОСОБА_2 періодично виникають конфлікти
щодо порядку користування кімнатами в
квартирі АДРЕСА_1, самостійно вони не
можуть дійти згоди про спільне
користування житлом. Тому, ОСОБА_1 разом
з дітьми вимушена була перейти
проживати до своєї матері. Позивач
намагалась домовитись із ОСОБА_2 щодо
можливості користування відповідною
кімнатою у квартирі, однак останній
відмовив позивачеві, так як вважає, що
всі приміщення у квартирі належать
йому. В квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не
впускає позивача та дітей, постійно
створює перешкоди у здійсненні
стороною позивача права користування
майном, закривається із середини
квартири, через що ОСОБА_1 не може
відчинити замок вхідних дверей своїм
ключем. Відповідач вживає спиртні
напої, нищить майно, що є в квартирі,
створює нестерпні умови проживання.
Через таку поведінку ОСОБА_2 та через
наявність спору щодо порядку
користування квартирою позивач із
двома дітьми не може поселитися у
приміщення квартири АДРЕСА_1 і
користуватися нею. В цьому позивач
вбачає порушення своїх прав та права
дітей на користування житлом. До
моменту припинення шлюбних відносин
ОСОБА_1 самостійно сплачувала за
житлово-комунальні послуги. Відповідач
Кузнецовське міське комунальне
підприємство (далі - КМКП) відмовило в
укладенні окремого договору на оплату
житлово-комунальних послуг та
розподілу особового рахунку на оплату
жутлово-комунальних послуг, з тих
підстав, що ОСОБА_2 не дає на це згоди.
Позивач просить виділити в
користування для неї та двох дітей
жилу кімнату площею 16,0 м2 та лоджію
площею 3,3 м2, а відповідачу ОСОБА_2 - жилу
кімнату площею 11,1 м2, решту приміщень
квартири (кухонну кімнату, ванну
кімнату, коридор, вбиральню, вбудовану
шафу) - залишити у спільному
користуванні.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позовні вимоги та їх
обґрунтування підтримала повністю.
Дала суду пояснення, за змістом близькі
до суті обґрунтувань позову. Зазначала,
що з січня 2013р. проживає разом із двома
дітьми у двокімнатній квартирі матері,
де окрім останньої живе ще й брат
позивача. Тому, в разі виділення у
користування позивачу та її двом дітям
однієї кімнати у квартирі АДРЕСА_1,
житлові умови дітей покращаться
порівняно із теперішніми. З власної
квартири позивач з дітьми вибралася
вимушено, оскільки відповідач пив,
виганяв її з дому. 23.04.2014р. шлюб між
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 розірвано, але рішення
суду позивач ще не отримала. Перешкоди
в користуванні квартирою чинить ОСОБА_2
і вони полягають в недопущенні
позивача з дітьми в квартиру, так як
він, коли перебуває в квартирі,
зачиняється із середини і ОСОБА_1 не
може своїм ключем відчинити замок
дверей. Після січня 2013р. позивач лише
декілька разів випадково змогла
потрапити до квартири, коли
відповідача не було вдома. ОСОБА_1 в
КМКП повідомляли, що у разі, коли буде
визначено порядок користування
квартирою, то підприємство зможе
укласти із сторонами окремі договори
про надання житлово-комунальних
послуг. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача КМКП до суду
не з'явився, надіславши заяву про
розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2, який на підставі
ст.74 ч.5, ст.76 ч.9 ЦПК вважається належно
повідомленим про час, місце та дату
проведення розгляду справи, в судове
засідання не з'явився, причин неявки не
повідомляв, тому судом ухвалено про
проведення заочного розгляду справи на
підставі наявних у справі доказів,
оскільки позивач проти такого
вирішення справи не заперечує.
Відповідач до суду не подавав
заперечень на позов та доказів у
справі.

Заслухавши пояснення позивача,
показання свідка, дослідивши і
оцінивши у сукупності інші докази у
справі, суд вбачає підстави для
задоволення позову в частині
встановлення порядку користування
житловим приміщенням та усунення
перешкод в користуванні житлом, а в
частині позовних вимог до КМКП - слід
відмовити.

Так, із договору міни квартир від
02.10.2009р., копії витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно від
09.10.2009р. та копії технічного паспорта
вбачається, що двокімнатна квартира
АДРЕСА_1 належить на праві спільної
часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, по 1/3 частки кожному.

Згідно із планом, квартира АДРЕСА_1
складається із: кімнати площею 16,0 кв.м.,
кімнати - 11,1 кв.м., кухні - 6,2 кв.м.,
вбиральні - 1,0 кв.м., ванної кімнати - 2,0
кв.м., коридору - 4,3 кв.м., лоджії - 3,3 кв.м.,
вбудованої шафи - 0,7 кв.м.

Відповідно до ст.358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Отже, співвласники квартири АДРЕСА_1
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вправі вимагати
встановлення порядку користування
житлом. Крім того, на підставі ст. 405 ч.1
ЦК малолітня ОСОБА_4, як член сім'ї
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 теж має право
користуватися цим житлом.

Як судом встановлено, сторони не
дійшли згоди про порядок користування
спільною квартирою. Тому, відповідно
до ст.15 ЦПК такий спір належить до
цивільної юрисдикції суду.

Вирішуючи питання про виділення
співвласникам у користування
конкретних жилих кімнат, суд враховує,
що житлова кімната площею 16 кв.м., на яку
претендує позивач з дітьми, є більшою
кімнатою із двох. Вихід до лоджії
влаштований із зазначеної кімнати,
тому і користування лоджією слід
визначити за позивачем та дітьми,
приймаючи до уваги одночасно, що для
них припадає в користування кімната, що
за площею є незначно меншою, ніж площа,
що для них умовно припадає згідно
сумарного значення їхніх часток у
праві власності. Позивач стверджує, що
зможуть разом з дітьми спільно
користуватися однією кімнатою. Кімната
площею 11, 1 кв.м., виділення якої в
користування запропоновано
відповідачу, незначно перевищує межі
його умовної частки у праві спільної
власності на квартиру. Жилі кімнати не
суміжні. Отже, вирішенням даного спору
не буде порушено житлових прав
співвласників квартири АДРЕСА_1.

Значить, є правові підстави та реальна
можливість виділення у користування в
квартирі окремо позивачу з двома
дітьми жилої кімнати площею 16,0 кв.м. з
лоджією площею 3,3 кв.м., а відповідачу
ОСОБА_2 - жилої кімнати, площею 11, 1 кв.м.

Кухню, коридор, ванну кімнату,
вбиральню і вбудовану шафу необхідно
залишити у спільному користуванні
співвласників квартири.

Показаннями свідка ОСОБА_6
доведено наявність перешкод позивачу
та її дітям в користуванні квартирою. З
них вбачається, що ОСОБА_2 виганяв
ОСОБА_1 із квартири, постійно
зачиняється в квартирі і фізично не
допускає позивача до помешкання.

Згідно із ч.1 ст.317, ч.1 ст.321 ЦК власникові
належать права володіння, користування
та розпорядження своїм майном. Право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.383
ЦК власник квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї.

Виходячи із наведеного, судом
встановлені правові та фактичні
підстави для захисту права власності
позивача і ОСОБА_3, а також права
користування ОСОБА_4 спірною квартирою,
тому позовні вимоги про усунення
перешкод в користуванні житлом мають
бути задоволені.

У задоволенні позову до КМКП про
зобов'язання укласти договори про
надання житлово-комунальних послуг з
виділенням окремих особових рахунків
по сплаті послуг, слід відмовити,
оскільки заявлення цих вимог є
передчасним і безпідставним, так як
позивач звертався до відповідача КМКП
з питання укладення окремого договору
про надання житлово-комунальних
послуг, а також розподілу рахунку на
оплату цих послуг, не вирішивши належно
питання порядку користування жилим
приміщенням.

Стягненню із відповідача ОСОБА_2
підлягають також документально
підтверджені судові витрати позивача в
справі у розмірі 243 гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212,
215, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визначити такий порядок
користування квартирою АДРЕСА_1: у
користування ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
виділяється ізольована жила кімната
площею 16 м2 з лоджією (площею 3,3 м2.); у
користування ОСОБА_2 виділяється
ізольована жила кімната площею 11,1 м2 .

Кухонну кімнату, коридор, ванну
кімнату, вбиральню, вбудовану шафу
залишити у спільному користуванні
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 перешкоди в
доступі та користуванні частиною
приміщень квартири АДРЕСА_1, що
визначені для їхнього користування.

У решті позову ОСОБА_1 відмовити
за безпідставністю.

Стягнути із ОСОБА_2 у користь
ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) гривні 60
копійок судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте
Кузнецовським міським судом
Рівненської області за письмовою
заявою відповідача, поданою до
Кузнецовського міського суду
Рівненської області протягом
десятиденного строку з дня отримання
копії рішення суду. У разі залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення заочне рішення може
бути оскаржене відповідачем в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Рівненської області шляхом подачі
через Кузнецовський міський суд
Рівненської області апеляційної
скарги протягом десяти днів з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Позивачем заочне рішення може бути
оскаржене до апеляційного суду
Рівненської області. Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення,
через Кузнецовський міський суд
Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

С у д д я :