Справа № 454/2060/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/1819/14
Доповідач в 2-й інстанції:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді
Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р.,
Павлишина О.Ф

секретаря Гацій І.І.

з участю позивача
ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 20 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Відкритого акціонерного товариства
«Гіпровуглемаш» про перерахунок і
стягнення недорахованої суми
щомісячних страхових виплат,-

встановила:

Позивач ОСОБА_2 в липні 2013 року
звернувся в суд з позовом до ВАТ
«Гіпровуглемаш», просив суд стягнути з
відповідача в його користь
недораховані йому щомісячні страхові
виплати за останні три роки з 01.08.2010 р.
по 01.08.2013 р. в сумі 129050,58 руб., та
починаючи із 01.08.2013 р. щомісячно
стягувати з відповідача на його
користь страхові виплати в сумі 8866,41
руб. з наступною індексацією.

В обгрунтування позовних вимог
покликався на те, що рішенням
Сокальського районного суду
Львівської області від 21.07.1997 р.
задоволено його позовні вимоги:
вирішено стягнути з відповідача на
його користь одноразово 3682 грн. (11470932
руб.), а починаючи з 01.08.1997 р. стягувати
щомісячно 110 грн. 92 коп. ( 34556 руб.).
Ухвалою судової колегії у цивільних
справах Львівського обласного суду від
22.12.1997 року рішення Сокальського
районного суду залишено без змін, а
скаргу відповідача без задоволення.
Ухвалою судової колегії у цивільних
справах Московського міського суду від
22.09.1998 року дозволено примусове
виконання рішення Сокальського
районного суду на території Російської
Федерації, а також рублева щомісячна
виплата була зменшена в 1000 разів з 345556
рублів на 345 рублів 56 коп. Вищевказане
рішення Сокальського районного суду
виконується по сьогодні, за яким
стягуються щомісячні платежі на
території Російської Федерації. З
урахуванням визначеної ухвалою
судової колегії у цивільних справах
Московського міського суду від 22.09.1998 р.
щомісячної страхової суми в розмірі 345
руб. 56 коп., відповідач проводить
індексацію та на сьогодні стягується
щомісячна страхова виплата в розмірі
4991 руб. 45 коп. Вважає розмір щомісячної
страхової виплати заниженим у зв'язку з
тим, що станом на 22.09.1998 р., на день
винесення ухвали Московського
міського суду, обмінний курс
російського рубля до української
гривні згідно довідки НБУ був 0,1807 грн.
Тобто щомісячна страхова виплата в
рублях повинна була складати 110,92 грн. х
0,1807 грн. = 613,83 руб. Проте виплата
складала 345,56 руб. що становить 345,56 руб.
х 0,1807 грн. = 62,44 грн. Таким чином,
щомісячна страхова виплата, яка
виплачувалась позивачу з 22.09.1998 р. в
рублях в розмірі 345,56 руб. була
зменшена майже в два рази, а це
суперечить Федеральному закону «Про
обов'язкове соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань» від 24.07.1998 р.
№ 125- ФЗ. Починаючи з 2000 року позивач
неодноразово звертався до Фонду
соціального страхування РФ з приводу
перерахунку щомісячних страхових
виплат і лише в лютому 2013 року отримав
відповідь від 19.02.2013 р., в якій йому
зокрема було роз'яснено, що з приводу
вирішення цього питання йому слід
звернутися до суду. Просив позов
задовольнити.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 до Відкритого
акціонерного товариства
«Гіпровуглемаш» про перерахунок і
стягнення недорахованої суми
щомісячних страхових виплат -
відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2,
вважає його незаконним та
необґрунтованим.

На переконання апелянта суд, ухвалюючи
рішення про відмову у позові,
безпідставно виходив з вимог ч. 3 ст. 61
ЦПК України, оскільки він звернувся з
позовом до суду у зв'язку з невірним
визначенням щомісячної страхової суми
саме відповідачем, в наслідок чого
виникла недоплата в процесі виконання
рішення суду.

Звертає увагу на те, що ухвалою
Сокальського районного суду від 15.05.2013
року роз'яснено рішення суду в частині
стягнення періодичних платежів на
території Російської Федерації, а саме
що при стягненні щомісячних сум
відшкодування шкоди в зв'язку з
профзахворюванням на користь ОСОБА_2
слід брати до уваги зазначений у
резолютивній частині рішення суду
розмір 110 грн. 92 коп. (станом на 21 липня
1997 року) з послідуючим перерахунком
даного розміру. Відтак вважає, що
відповідач мав здійснювати розрахунок
саме з суми 110 грн. 92 коп., що на момент
ухвалення рішення Сокальським
районним судом від 21 липня 1997 року,
становило 345556 рублів. Такий розмір
відшкодування шкоди визначений судом
відповідно до чинного на той момент
законодавства з урахуванням обставин
справи та ніким не оспорюється.

Відповідно до Указу Президента
Російської Федерації від 4 серпня 1997
року № 822 з 1 січня 1998 року у Росії
здійснювалась деномінація рубля та
заміна рублів у співвідношенні 1000
рублів старого взірця до 1 рубля нового
взірця.

Виходячи з цього, під час виконання
судового рішення відповідач брав до
уваги розмір 345 руб 56 коп, а не 345556
рублів. Даний розмір поряд із
еквівалентом 110 грн. 92 коп., зазначений в
ухвалі Московського міського суду від
22.09.2008 року, яка залишена в силі Ухвалою
судової колегії у цивільних справах
Верховного суду Росії від 04.12.1998 року.

Проте, поряд з деномінацією рубля та
заміною рублів у співвідношенні 1000
рублів старого взірця до 1 рубля нового
взірця змінився і курс рубля до гривні.

Відтак, на момент ухвалення рішення
Сокальського районного суду від 21
липня 1997 року 110 грн 92 коп. становило 345556
рублів.

Однак, на момент виконання рішення суду
у Росії 110 грн 92 коп становило вже 613 руб
83 коп.

Відповідач брав до уваги не 110 грн 92 коп,
а 345 руб 56 коп, що є значно менше,
відповідно до встановлених
Сокальським районним судом 21 липня 1997
року обставин.

Оскільки, обставини перерахунку
розміру з 345556 руб на 345 руб 56 коп. у
зв'язку з деномінацією рубля та заміною
рублів у співвідношенні 1000 рублів
старого взірця до 1 рубля нового взірця
виникли під час виконання рішення суду
у Росії та не залежать від встановлених
Сокальським районним судом обставин
справи 21 липня 1997 року, вважає
покликання суду на ч. З ст. 61 ЦПК України
безпідставним.

Просить рішення Сокальського
районного суду від 20.12.2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким його позов задовольнити в повному
обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення позивача та його
представника на підтримання доводів
апеляційної скарги, оцінивши письмові
заперечення відповідача на скаргу,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення виходячи з
таких підстав.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, зазначений законами України.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до
переконання, що дане рішення суду
відповідає зазначеним вимогам закону.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач ОСОБА_2 не надав суду будь-якого
належного доказу, що відповідач
проводить щомісячні страхові виплати у
розмірі нижчому, ніж це встановлено
рішенням суду, при цьому в резолютивній
частині рішення Сокальського
районного суду від 21.07.1997 року чітко
визначений розмір виплати позивачу 110
грн. 92 коп. (345556 руб.), без вказівки
подальшого співвідношення даної суми
із курсом валют чи індексації суми
виплати, що в силу ст. 61 ЦПК України
доказуванню не підлягає.

З матеріалів справи встановлено, що
рішенням Сокальського районного суду
Львівської області від 21.07.1997 року
вирішено стягнути з акціонерного
товариства відкритого типу
проектно-конструкторського і
експериментального інституту
вугільного машинобудування
«Гіпровуглемаш» в користь ОСОБА_2
одноразово 3682 грн. (11470932 руб.), а
починаючи з 01.08.1997 р. стягувати
щомісячно 110 грн. 92 коп. (345556 руб.), а
також стягнути одноразово 383 грн. 73 коп.
витрат в дохід держави (а.с. 9-12).

Ухвалою судової колегії в цивільних
справах Львівського обласного суду від
22.12.1997р., рішення Сокальського
районного суду Львівської області від
21.07.1997 р. залишено без змін, а касаційну
скаргу відповідача без задоволення
(а.с. 13-15).

Згідно із ухвалою судової колегії у
цивільних справах Московського
міського суду від 22.09.1998 р. вирішено
дозволити примусове виконання на
території Російської Федерації
рішення Сокальського районного суду
Львівської області, згідно якого:
стягнути з ВАТ
Проектно-конструкторського і
експериментального інституту
вугільного машинобудування
«Гіпровуглемаш» в користь ОСОБА_2
одноразово 3682 грн. (11,470 руб. 93 коп), а
починаючи з 01.08.1997 р. стягувати
щомісячно 110 грн. 92 коп. (345 руб. 56 коп)., а
також одноразово 383 грн. 73 коп. судових
витрат в дохід держави Україна (а.с. 16-17).

У рішенні Сокальського районного суду
від 21.07.1997 року визначений розмір
коштів, які необхідно стягувати з 01.08.1997
року - 110 грн. 92 коп. (345556 руб.).

У мотивувальній частині рішення
зазначено, що переведення російських
рублів в українську гривню проведено
відповідно до повідомлення
Національного Банку України, у якому
курс рубля Росії станом на 21.07.1997 року
складає 3 грн. 21 коп. за 10000 руб.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини призначення
позивачу ОСОБА_2 розміру відшкодування
шкоди, визначені рішенням Сокальського
районного суду від 21.07.1997р., яке набрало
законної сили, доказуванню та
додатковому з»ясуванню не підлягають.

У зв"язку із набранням законної сили
Федеральним законом від 24.07.1998 року №
125-Ф3 "Про обов"язкове соціальне
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань"
особова справа позивача передана від
ВАТ Гіпровуглемаш" у філіал № 24
Московського регіонального відділення
Фонду соціального страхування
Російської Федерації

Позивач звертався до Фонду соціального
страхування Російської Федерації по
питанню проведення перерахунку
розміру відшкодування шкоди у зв"язку
із зміною курсу гривні.

У відповідях від 19.02.2013 року та від
05.03.2013 року представник Фонду роз"яснив
позивачу, що встановлений ухвалою
Московського міського суду від 22.09.1998
року розмір відшкодування шкоди 345,56
руб. з врахуванням 60% втрати
професійної працездатності, в
подальшому був збільшений виходячи із
70% втрати профпрацездатності і склав
403,15 руб. Надалі вказаний розмір
відшкодування індексувався у
відповідності з ростом мінімальної
оплати праці та рівнем інфляції, у
зв'язку з чим станом на 05.03.2013 р. розмір
щомісячних страхових виплат позивача
складає 4991руб. 45 коп. Коефіцієнт
індексації і його періодичність
визначаються урядом Російської
Федерації. Згідно діючого
законодавства при підвищенні
мінімального розміру пенсії
збільшення щомісячних страхових
виплат з відшкодування шкоди не
проводиться (а.с. 28).

В свою чергу, позивач фактично оспорює
не дії ВАТ "Гіпровуглемаш" чи Фонду
соціального страхування Російської
Федерації щодо проведення перерахунку
розміру відшкодування шкоди, а
проведений, відповідно до ухвали
колегії суддів Московського міського
суду, перерахунок призначеного розміру
відшкодування станом на 22.09.1998 року, а
саме що на вказану дату курс
російського рубля до української
гривні складав 0,1807 грн., відповідно
розмір щомісячної виплати в рублях
повинен був складати 613,83 руб, а не 345,56
руб, що по даному співвідношення
складає 62,44 грн.

Оскільки ухвала колегії суддів
Московського міського суду від 22.10.1998
року, після перегляду Верховним Судом
Російської Федерації, набрала законної
сили 04.12.1998 року, відповідно суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог про
стягнення із відповідача в користь
позивача недорахованих щомісячних
страхових виплати за період з 01.08.2010р.
по 01.08.2013р. в сумі 129050,58 руб., а також
стягненні починаючи з 01.08.2013р.
щомісячно із відповідача на користь
позивача страхових виплат в сумі 8866,41
руб.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.
308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 20 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин