Справа № 734/71/13-ц Провадження №
22-ц/795/807/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Соловей В.В. Доповідач - Боброва І. О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБобрової І.О.,
суддів:Бойко О.В., Шитченко Н.В., при
секретарі:Мартиновій А.В., Зіньковець
О.О., за участю:прокурора Бобруйко
І.М. та законного представника
малолітньої ОСОБА_6 - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Прокуратури Чернігівської області в
інтересах малолітньої ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на рішення Козелецького
районного суду Чернігівської області
від 14 березня 2013 року у справі за заявою
Остерської міської ради Козелецького
району Чернігівської області до
заінтересованої особи Комунального
підприємства "Ніжинське міжміське бюро
технічної інвентаризації"
Чернігівської обласної ради про
визнання спадщини відумерлою,

в с т а н о в и в:

В січні 2013 року Остерська міська рада
звернулась з позовом до КП «Ніжинське
МБТІ» Чернігівської обласної ради, в
якому просила визнати відумерлою
спадщиною нерухоме майно - житловий
будинок АДРЕСА_1, що належав померлому
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9, та передати цей
житловий будинок, як відумерлу
спадщину у власність територіальній
громаді м. Остер в особі Остерської
міської ради.

Рішенням Козелецького районного суду
Чернігівської області від 14 березня 2013
року позов задоволено. Визнано після
ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
відумерлою спадщину, що складається із
житлового будинку АДРЕСА_1. Передано
житловий будинок АДРЕСА_1, які
відумерлу спадщину у власність
територіальної громади м.Остер
Козелецького району Чернігівської
області в особі Остерської міської
ради Козелецького району
Чернігівської області.

В апеляційній скарзі Прокуратура
Чернігівської області просить рішення
Козелецького районного суду
Чернігівської області від 14 березня 2013
року скасувати та постановити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову. Доводи апеляційної скарги
зводяться до того, що рішення суду
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Так, зокрема, апелянт зазначає, що після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9,
відкрилась спадщина на житловий
будинок АДРЕСА_1, в якому на час смерті
останнього проживав його син - ОСОБА_10,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, та який
відповідно до вимог ст.1268 ЦК України
вважається таким, що прийняв спадщину
після свого батька, та у якого
залишилася малолітня дочка ОСОБА_6
Відповідно до ст.17 Закону України «Про
охорону дитинства» - кожна дитина має
право на одержання в установленому
порядку в спадщину майна батьків чи
одного з них у разі їх смерті або
визнання їх за рішенням суду померлими
незалежно від місця проживання.
Малолітня дитина ОСОБА_6, відповідно до
ст.1268 ЦК України, вважається такою, що
прийняла спадщину після смерті свого
батька та яка складається із житлового
будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні прокурор та
законний представник малолітньої
ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної
скарги та просили її задовольнити.

Представники заявника Остерської
міської ради Козелецького району,
заінтересованої особи КП "Ніжинське
міжміське бюро технічної
інвентаризації" та органу опіки та
піклування до суду не з'явилися,
надіславши заяви з проханням
розглядати справу у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду -
скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані, які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Ухвалене судом першої інстанції по
справі рішення не відповідає цим
вимогам процесуального закону.

Суд першої інстанції визнав
відумерлою спадщиною житловий будинок
АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_9, виходячи
із того, що спадкоємці до нотаріальної
контори за оформленням спадщини після
смерті ОСОБА_9 не зверталися, що
свідчить про відсутність таких
спадкоємців.

Однак, із такими висновками суду першої
інстанції судова колегія погодитися не
може, оскільки ці висновки суперечать
матеріалам справи й не ґрунтуються на
законі.

Так, згідно з вимогами ч.1 ст.1277 ЦК
України, у разі відсутності
спадкоємців за заповітом і за законом,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від її прийняття орган
місцевого самоврядування за місцем
відкриття спадщини зобов'язаний подати
до суду заяву про визнання спадщини
відумерлою.

Апеляційним судом встановлено, що
власник спірного будинку АДРЕСА_1 (а.с. 2)
ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року і після
його смерті відкрилась спадщина на
зазначений вище житловий будинок.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою. Часом
відкриття спадщини є день смерті особи
або день, з якого вона оголошується
померлою. А місцем відкриття спадщини,
згідно з вимогами ст.1221 ЦК України є
останнє місце проживання спадкодавця.

Також судом встановлено, що на час
смерті спадкодавця ОСОБА_9 в будинку
був зареєстрованим та проживав його
син ОСОБА_10, який за змістом ст.1261 ЦК
України відноситься до спадкоємців
першої черги.

Відповідно до положень ст.1268
Цивільного кодексу України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст.1270 ЦК України, він не
заявив про відмову від неї.

Отже, враховуючи вищенаведені правові
норми, ОСОБА_10 вважається таким, що
прийняв спадщину, яка відкрилася після
смерті його батька ОСОБА_9 та
складається із спірного житлового
будинку АДРЕСА_1.

Проте, районний суд дані обставини при
постановленні оскаржуваного рішення
не врахував. Направляючи запити
компетентному органі щодо
зареєстрованих осіб у спірному будинку
(а.с.16,21), суд не дочекався відповіді, що
призвело до ухвалення невірного
рішення.

Колегією суддів апеляційного суду
встановлено, що 25.03.2003 р. ОСОБА_10 уклав
шлюб з ОСОБА_7 (а.с.44). В їх шлюбі
ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дочка ОСОБА_6
(а.с.43).

Спадкоємець ОСОБА_9 - ОСОБА_10 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.2).

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_10 за життя не звертався до
нотаріуса за видачею свідоцтва про
право на спадщину на нерухоме майно, як
це передбачено ч.1 ст.1297 ЦК України.

Зі змісту ч.5 ст.1268 ЦК України
вбачається, що незалежно від часу
прийняття спадини, вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття спадщини
та, згідно з ч.3 ст.1296 Кодексу,
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Малолітня дочка ОСОБА_10 - ОСОБА_6 є
такою, що прийняла спадщину після
смерті ОСОБА_10 в силу ч.1 та 4 ст. 1268 ЦК
України відповідно до приписів яких,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти. Малолітня, неповнолітня,
недієздатна особа, а також особа,
цивільна дієздатність якої обмежена,
вважаються такими, що прийняли
спадщину, крім випадків, встановлених
частинами другою - четвертою статті 1273
цього Кодексу.

Згідно з ст.17 Закону України «Про
охорону дитинства», кожна дитина має
право на одержання в установленому
порядку в спадщину майна батьків чи
одного з них у разі їх смерті або
визнання їх за рішенням суду померлими
незалежно від місця проживання.

Враховуючи вищевикладені обставини та
правові норми, апеляційний суд вважає
що у суду першої інстнції не було
правових підстав ухвалювати рішення
про визнання спадщини відумерлою,
оскільки малолітня ОСОБА_6 є такою, що
прийняла спадщину, яка складається із
спірного житлового будинку АДРЕСА_1
Козелецького району, в силу положень
ст.1268 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що рішення Козелецького
районного суду Чернігівської області
від 14 березня 2013 року постановлено без
повного та всебічного з'ясування усіх
істотних обставин справи, а тому не
може бути визнане законним,
обґрунтованим, а тим більш
справедливим, у зв'язку з чим на
підставі п.п.1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України
підлягає скасуванню та ухваленню
нового рішення про відмову у
задоволенні вищезазначеної позовної
заяви Остерської міської ради, за
безпідставністю цих вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 1261,1268 ч.ч.4,5 ЦК України, ст.ст. 303, 304,
307, 309 ч.1 п.1, 3, 4 , ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу Прокуратури
Чернігівської області - задовольнити.

Рішення Козелецького районного суду
Чернігівської області від 14 березня 2013
року - скасувати.

В задоволенні заяви Остерської міської
ради Козелецького району
Чернігівської області про визнання
спадщини відумерлою - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів

Головуючий:Судді: