Справа № 363/148/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді
Чіркова Г.Є.,

при секретарі
Квашиній А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вишгороді цивільну
справу за позовом Хмельницького
університету управління та права до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по
оплаті за підготовку,

встановив:

представник позивача звернувся до суду
з даним позовом, посилаючись на
порушення відповідачем договірних
зобов'язань по сплаті коштів за
підготовку відповідача в Аспірантурі
Хмельницького університету управління
та права відповідно до умов укладеного
між сторонами контракту, що є підставою
для стягнення заборгованості в розмірі
12 500 грн., пені в розмірі 652 грн. та 3 %
річних в сумі 503 грн. 42 коп. в загальному
розмірі 13 655 грн. 42 коп. та судових
витрат.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та просив
його задовольнити в повному обсязі з
викладених у ньому підстав.

Відповідач, будучи повідомленим про
розгляд справи, в судове засідання не
з'явився.

Надіслав заперечення проти позову, в
яких посилався на невиконання
позивачем своїх обов'язків по
контракту. Зокрема, Університетом йому
не призначено наукового керівника, не
затверджено індивідуальний план, не
прийнято звітності, атестації, заняття
та настановчі лекції не проводилися,
тощо. Також позивач не викликав та не
повідомляв його про початок та строк
проведення сесій, іспитів, заліків,
настановних занять, інших навчальних
заходів. Атестацію за перший рік
навчання він не проходив, а тому були
відсутні підстави для переведення його
на другий курс аспірантури. Внаслідок
невиконання своїх обов'язків позивачем
згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України він мав
право призупинити оплату за другий рік
навчання.

Представник позивача ці обставини в
суді заперечив. Ствердив, що всі дії
передбачені контрактом Університет
здійснив у повному обсязі, коли виклик
відповідача до Університету
здійснювався телефоном та електронною
поштою. За другий рік навчання у 2012 році
відповідач плату не вніс, заняття
пропускав, навчальний план не
виконував.

Оскільки суд позбавлений можливості
відкласти розгляд справи, на підставі
ст. 169 ЦПК України, в межах строку
встановленого ст. 157 ЦПК України, дану
справу слід розглянути на підставі
наявних доказів у загальному порядку.

Заслухавши представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов наступного.

Так, 01 лютого 2011 року сторони
уклали Контракт про підготовку
аспіранта в аспірантурі Хмельницького
університету управління та права (далі
контракт), відповідно до якого позивач
взяв на себе зобов'язання щодо
підготовки ОСОБА_1 в аспірантурі
Хмельницького університету управління
та права без відриву від виробництва за
спеціальністю 12.00.03 - цивільне право і
цивільний процес, сімейне право та
міжнародне приватне право з 01 лютого 2011
року по 01 лютого 2015 року.

Згідно п. 3.1. Контракту аспірант
зобов'язався своєчасно та в повному
обсязі вносити плату за підготовку в
аспірантурі в розмірах та у строки,
встановлені цим контрактом.

Відповідно до п. 4.2. Контракту
вартість підготовки аспіранта
встановлюється в сумі 12500 грн. за один
рік підготовки.

Згідно з п. 4.4. Контракту оплата
подальшої підготовки авансується в
сумі , зазначеній в п.4.2 Контракту,
щорічно не пізніше 15 січня кожного
наступного року підготовки.

Відповідно до п. 5.2.5. Контракту цей
контракт може бути припинений, а
аспірант відрахований з аспірантури у
випадку непогодженої з Університетом в
письмовій формі затримки внесення
плати за навчання більше ніж на 10 днів
від встановлених цим договором строків
або непогашення допущеної
заборгованості в обумовленої
Університетом строк.

Згідно службової записки станом
на 30 січня 2013 року заборгованість
ОСОБА_1 за навчання в аспірантурі
становить 12 500 грн. і за навчальний
період з 01 лютого 2012 року по 31 січня 2013
року не здійснювалася.

Наказом №54/13 від 01 лютого 2013 року
ОСОБА_1 відраховано з числа аспірантів
Хмельницького університету управління
та права на підставі згаданої
службової записки.

Обставини викладені в запереченнях
відповідача свого підтвердження в суді
не знайшли і спростовуються наступними
доказами:

- заявою ОСОБА_1 про призначення
йому наукового керівника ОСОБА_2 від 13
січня 2011 року;

- наказом ректора університету №
74/11 від 01 лютого 2011 року про зарахування
ОСОБА_1 до аспірантури та прикріплення
йому наукового керівника ОСОБА_2;

- індивідуальним планом роботи
аспірата ОСОБА_1;

- протоколом засідання кафедри
цивільного права та процесу
Хмельницького університету управління
та права від 31 грудня 2010 року № 7 про
закріплення наукових керівників;

- витягом з протоколу засідання
кафедри цивільного права та процесу
Хмельницького університету управління
та права від 12 квітня 2011 року № 10 про
затвердження індивідуальних планів
аспірантів та тем дисертаційних
досліджень;

- рішенням вченої ради
Хмельницького університету управління
та права від 18 квітня 2011 року № 8 про
складання індивідуальних планів
організації підготовки аспірантів і
затвердження тем дисертацій;

- витягом з протоколу № 7 засідання
кафедри цивільного права та процесу
Хмельницького університету управління
та права від 18 січня 2012 року про
визнання виконання індивідуальних
планів та переведення на наступний рік
навчання ОСОБА_1;

- витягом з наказу ректора
університету №80/12 від 01 лютого 2012 року
про переведення аспіранта ОСОБА_1 на
другий рік підготовки;

- витягом з протоколу № 9 засідання
кафедри цивільного права та процесу
Хмельницького університету управління
та права від 25 січня 2013 року про
визнання роботи аспіранта кафедри
ОСОБА_1 такою, що не виконана відповідно
до індивідуального плану.

Таким чином слід вважати, що відповідач
взяті на себе зобов'язання відповідно
до умов Контракту порушив, терміну
сплати коштів не дотримувався, у
зв'язку з чим на нього слід покласти
цивільну відповідальність по
примусовому виконанню грошового
зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Як убачається із ч. 1 ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно розрахунків позовної заяви
розмір 3 % річних від простроченої суми
заборгованості відповідача складає 503
грн. 42 коп., що сумнівів у суду не
викликає.

Що стосується стягнення з відповідача
пені згідно вимог ст. 1 Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань», то
така вимога задоволенню не підлягає,
оскільки пеня і 3 % річних є
відповідальністю за порушення
зобов'язання, а відповідно до ст. 61
Конституції України ніхто не може бути
двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

Крім того Закон України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
регулює договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань.

Суб'єктами зазначених правовідносин є
підприємства, установи та організації
незалежно від форм власності та
господарювання, а також фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності,
а тому даний Закон не може бути
застосованій до правовідносин, що
виникли в цій справі.

Разом з тим сплата пені договірними
відносинами сторін (Контрактом) не
передбачена.

Таким чином підстав для стягнення пені
з відповідача не встановлено.

За таких обставин судом встановлено
порушене право позивача, яке підлягає
захистові, а пред'явлений позов
частковому задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись
209-215 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
зареєстрованого в АДРЕСА_1, на користь
Хмельницького університету управління
та права ()
заборгованість по оплаті за підготовку
в аспірантурі в сумі 12 500 грн., 3% річних в
сумі 503 грн. 42 коп., а також судовий збір
в розмірі 229 грн. 40 коп., а всього 13 232
(тринадцять тисяч двісті тридцять дві)
грн. 82 (вісімдесят дві) коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області протягом 10 днів
з дня його проголошення шляхом подання
в зазначений строк апеляційної скарги
через Вишгородський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя