Справа № 639/3392/14-ц
Провадження № 2/639/1260/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року Жовтневий районний суд
м. Харкова у складі:

головуючого - судді Гаврилюк С.М.,

за участю секретаря - Венглюк Т.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на земельну
ділянку,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання права
власності на земельну ділянку,
посилаючись на те, що 14.01.2013 року ОСОБА_1
надала ОСОБА_2 позику у сумі 100 000 грн. ,
про що була складена розписка,
відповідно до якої відповідач у разі не
повернення боргу у визначений термін
зобов'язався передати у власність
ОСОБА_1 земельну ділянку розміром 10
соток, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1. У зв'язку з тим, що відповідач
не виконує зобов'язання , передбачені
розпискою від 14.01.2013 року позивачка
звернулась з вказаним позовом до суду ,
в якому просить визнати право
власності на земельну ділянку , що
належить відповідачеві, а також
стягнути з на свою І користь з ОСОБА_2
судовий збір.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позов підтримала, посилаючись на
викладені в ньому обставини.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позов визнав.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Харкова від 20. 05. 2014 року відмовлено у
прийнятті визнання відповідачем
ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 про визнання
права власності на земельну ділянку.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
відповідача, дослідивши письмові
докази, що містяться в матеріалах
цивільної справи, приходить до
висновку про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14.01.2013 року ОСОБА_1
надала ОСОБА_2 позику у сумі 100000 грн. ,
про що була складена відповідна
розписка, відповідно до якої ОСОБА_2
зобов'язався повернути зазначену суму
протягом одного року, а у разі
неможливості повернення боргу у
визначений термін відповідач
зобов'язався передати у власність
ОСОБА_1 належну йому на праві власності
земельну ділянку розміром 10 соток,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :14:025:0003).

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики). Договір позики є
укладеним з моменту передання грошей.

Статтею 1047 ЦК України передбачена
письмова форма укладення договору
позики.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 1047 ЦК
України на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі, кількості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Позивачка не зверталась з позовними
вимогами щодо стягнення з відповідача
нам її користь вказаної суми позики.

У судовому засіданні відповідач
пояснив, що на теперішній час не має
змоги повернути грошові кошти, але не
має і бажання в добровільному порядку
укласти договір про відчуження на
користь позивачки вказаної земельної
ділянки.

Відповідно до ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Відповідно до умов , викладених у
розписці від 14.01.2013 року , у разі
неможливості повернення боргу у
визначений термін відповідач
зобов'язався передати у власність
ОСОБА_1 належну йому на праві власності
земельну ділянку розміром 10 соток,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :14:025:0003).

Таким чином, на думку позивачки,
відповідач фактично забезпечив
виконання зобов'язання за договором
позики шляхом передання в іпотеку
ОСОБА_1 належної відповідачеві на праві
власності земельної ділянки розміром 10
соток, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1.

Статтею 18 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що іпотечний договір
укладається між одним або декількома
іпотекодавцями та іпотекодержателем у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Відповідно ч.3 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Суб'єктивне право власності на землю
виникає на підставах та у порядку,
визначеному Земельним кодексом та
іншими законами України, що регулюють
земельні відносини.

Згідно ст. 81 ЗК України громадяни
України набувають право власності на
земельні ділянки на підставі:
придбання за договором
купівлі-продажу, ренти, дарування, міни,
іншими цивільно-правовими угодами; б)
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності;
приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування;
прийняття спадщини; виділення в натурі
(на місцевості) належної їм земельної
частки (паю).

Позивачкою не доведено в судовому
засіданні належними та допустимими
доказами факт укладання з відповідачем
нотаріально-посвідченого договору
іпотеки спірної земельної ділянки.
Окрім того, у судовому засіданні на
вимогу суду оригіналу зазначеної
розписки позивачка в порушення вимог
чинного законодавства України не
надала.

Аналізуючи викладені вище обставини,
суд не вбачає законних підстав для
задоволення необґрунтованого позову
ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 5, 6,10, 57, 60, 88, 208,209, 212 -215
ЦПК України , ст.ст. 625, 1046, 1047, 1049 ЦК
України, Законом України «Про іпотеку»,
ст. 81 ЗК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання права власності на
земельну ділянку - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення. Особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
С.М.Гаврилюк