22-ц/775/474/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Безрук Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Гаврилової Г.Л.,
Попової С.А.,

при секретарі Одінцові Е.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
заявою ОСОБА_1 про скасування судового
наказу, виданого за заявою КП
«Компанія Вода Донбасу», в особі
Маріупольського РВУ - Новоазовської
водопровідно - каналізаційної
дільниці, про стягнення з ОСОБА_1 суми
заборгованості по сплаті послуг з
водопостачання та водовідведення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Новоазовського районного суду
Донецької області від 05 лютого 2014 р.-

в
с т а н о в и л а:

15 січня 2014 року Новоазовським
районним судом Донецької області
виданий судовий наказ про стягнення з
ОСОБА_1 на користь КП «Компанія Вода
Донбасу» заборгованості по сплаті
послуг з водопостачання та
водовідведення за період з 01 квітня 2012
року по 01 листопада 2013 року в розмірі 258
грн. 70 коп. та в рахунок повернення
сплаченого судового збору за подачу
заяви про видачу судового наказу -121
грн. 80 коп.

4 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду із заявою про скасування
судового наказу, виданого
Новоазовським районним судом
Донецької області 15 січня 2014 року.

Ухвалою судді Новоазовського
районного суду Донецької області від 05
лютого 2014 року заяву ОСОБА_1 залишено
без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати ухвалу суду,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.
Зокрема, вказує, що у спірний період,
він сплачував усі послуги питного
постачання, які надавалися КП
«Компанія Вода Донбасу», що
підтверджується відповідними
квитанціями. Крім тогу, згідно до
договору про надання послуг з
постачання холодної води і
водовідведення, він має пільги у 50%,
оскільки є багатодітним батьком.

Представник Новоазовського ВКУ КП
« Компанія « Вода Донбасу» ТА ОСОБА_1 в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими про час та місце
розгляду справи. Представник
стягувача за довіреністю - ОСОБА_2
подала заяву, в якій просила розглянути
справу у її відсутність та повідомила,
що 27 грудня 2013 року ОСОБА_1 частково
погасив заборгованість в сумі 200 грв.
і, станом на 1 березня 2014 року,
заборгованість за судовим наказом від
15 січня 2014 року становить 58,70 грв.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд:
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Як вбачається з матеріалів
справи, 19 грудня 2013 року КП «Компанія
Вода Донбасу», в особі Маріупольського
РВУ - Новоазовської водопровідно -
каналізаційної дільниці, звернулося до
Новоазовського районного суду
Донецької області з заявою про видачу
судового наказу, щодо стягнення з
ОСОБА_1 суми заборгованості по сплаті
послуг з водопостачання та
водовідведення у розмірі 258 грн. 70 коп.
за період з 1 квітня 2012 року по 1
листопада 2013 року. ( а.с. 3,4).

15 січня 2014 року Новоазовський
районний суд задовольнив заяву КП
«Компанія Вода Донбасу» та видав
судовий наказ, яким стягнув з ОСОБА_1
суму боргу у розмірі 258 грн. 70 коп. та
сплачені судові витрати.

4 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з заявою про скасування
судового наказу.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 про
скасування судового наказу без
розгляду, суд виходив з того, що
заявник пропустив строк на подачу
заяви про скасування судового наказу
та при цьому не просив його поновити.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 105 ЦПК
України боржник має право протягом
десяти днів з дня отримання копії
судового наказу та доданих до неї
документів подати заяву про його
скасування.

Згідно з ч.2 ст.105-1 цього Кодексу
заява боржника про скасування судового
наказу, подана після закінчення строку
, встановленого ч.1 ст.105 цього Кодексу,
залишається без розгляду, якщо суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку для
подання цієї заяви.

З матеріалів справи вбачається, що
після видачі судового наказу, копія
його, разом з копією заяви стягувача та
копіями доданих до неї документів, була
направлена боржнику рекомендованим
листом. З повідомлення про вручення
поштового відправлення вбачається, що
зазначені документи боржник отримав 22
січня 2014 року (а.с. 11).

Виходячи з положень
процесуального закону, боржник мав
право в установлений законом
десятиденний строк на звернення до
суду із заявою про його скасування.
Однак, ОСОБА_1 пропустив строк на
оскарження судового наказу і, при
цьому, не зазначив, з яких саме причин
та не просив взагалі його поновити.

Колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції постановлена ухвала з
додержанням вимог процесуального
права, тому підстав для її скасування з
мотивів, наведених у скарзі, не
встановлено.

Керуючись ст. ст. 307,312,313-315 колегія
суддів, -

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу Новоазовського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
05 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді