Провадження № 22ц/782/1600/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області у складі:

головуючого - судді Околота
Г.М.,

суддів -
Коротенка Є.В., Коновалової В.А.,

при секретарі -
Веселові С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Свердловського міського
суду Луганської області від 07 березня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої дитини, що
продовжує навчання,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1
в якому просила стягнути з відповідача
на ії користь аліменти на утримання
доньки - студентки ОСОБА_3 до
досягнення нею двадцяти трьох річного
віку на термін навчання до липня 2016
року у розмірі ? частини всіх видів
доходів щомісячно.

Рішенням Свердловського міського суду
Луганської області від 07 березня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки
ОСОБА_3 в розмірі 1/12 частини всіх
доходів відповідача, на період ії
навчання, починаючи з 19.12.2013 року по
31.07.2016 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь держави судовий збір в розмірі
243,60 грн.(а.с.52-54).

Не погодившись з вказаним рішенням
суду та вважаючи його таким, що
ухвалено з порушенням норм
матеріального права, позивач подав на
нього апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати рішення суду від 07.03.2014 року
та постановите нове, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у
повному обсязі. В обґрунтування скарги
апелянт вказав, що на даний момент його
фінансовий стан суттєво змінився та
дуже зменшився. На його утриманні
знаходяться троє неповнолітніх дітей
та дружина, яка знаходиться у відпустці
по догляду за дитиною до трьох років.
Молодшої доньки встановлена
інвалідність з дитинства, для
проведення операції на серці молодшої
доньки він оформив два кредита на суму
32000 грн., тому на теперішній час не має
змоги матеріально допомагати доньці
ОСОБА_3 сплачувати їй аліменти у зв`язку
з тяжким фінансовим станом. Крім того,
його донька ОСОБА_3 є курсантом
денного відділення ЛДУВС та
знаходиться на повному державному
забезпеченні і не потребує
матеріальної допомоги.

Сторони у судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, тому зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305
ЦПК України така неявка сторін не
перешкоджає апеляційному розгляду
справи.

Колегія суддів заслухавши
суддю-доповідача,перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги, вважає, що
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити, а рішення суду скасувати
та ухвалите нове рішення ,яким в
задоволені позовних вимог відмовити у
повному обсязі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду
першої інстанції у повні мірі не
відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги
позивача та стягуючи з відповідача на
її користь аліменти на період навчання
в розмірі 1/12 частини з усіх видів
заробітку (доходу), починаючи з 19.12.2013
року і до 31.07.2016 року , суд першої
інстанції виходив з обов'язку батьків
утримувати своїх неповнолітніх дітей
до досягнення ними 23-річного віку та
можливості відповідача ОСОБА_1
надавати допомогу саме у такому
розмірі.

Однак з таким висновком суду
погодитись не можна, оскільки він не
ґрунтується на матеріалах справи і не
відповідає фактичним обставинам
справи.

Судом встановлено і матеріалами справи
підтверджується, що відповідач є
батьком доньки ОСОБА_3, яка навчається
на денному відділенні Луганського
державного університету внутрішніх
справ ім. Е.О. Дідоренка, є курсантом 1
курсу і знаходиться на повному
державному забезпеченні. Строк
навчання закінчується у липні 2016 року (
а.с. 9,11,10).

З довідки про доходи № 1 вбачається, що
позивачка ОСОБА_2 працює в ВП
«Шахтоуправління
Червонопартизанське» машиністом
конвеєра та загальна сума ії доходу з
01.06.2013 року по 30.11.2013 року, тобто за 6
місяців, за винятком утримань
становить 16 440 грн. 14 коп. (а.с 12).

З довідки Луганського державного
університету внутрішніх справ ім.. Е.О.
Дідоренка № 416 від 19.12.2013 року
вбачається, що за період з серпня до
листопада 2013 року ОСОБА_3 нараховане
грошове утримання у сумі 805,16 грн., тобто
щомісячне грошове утримання становить
по 208 грн.(а.с. 19).

Відповідно до довідки №317 відповідач
ОСОБА_1 працює в ВП «Шахтоуправління
Червонопартизанське» гірничим
майстром та загальна сума нарахованого
доходу за період з серпня 2013 року по
січень 2014 року, тобто за 6 місяців,
становить 46519 грн. 55 коп., а сума до
виплати - 40 113, 25 грн. (а.с. 31) .

Як убачається з рішення Свердловського
міського суду Луганської області від
03.09.2013 року, з відповідача ОСОБА_1
стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на
утримання неповнолітніх дітей : ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/3
частини всіх видів заробітку, але не
менше 30% прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку, а також на
утримання дружини ОСОБА_5, в розмірі 1/6
частини доходів з 15.08.2013 року і до
досягнення донькою ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_3, 3-х річного віку, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а.с. 28-30 , 40-43).

Згідно довідки «Ідея Банку» від 16.01.2014
року(а.с.25,), відповідач сплачує кредит
по кредитному договору № 910.13400 від
24.02.2012 року, розмір строкової
заборгованості за яким станом на 15.01.2014
року становить 78 696, 39 грн., при цьому
прострочена заборгованість відсутня,
а щомісячні платежі становлять по 2371
грн. ( а.с. 46) Зазначений кредит
відповідач брав на придбання
автомобіля.

Крім того, відповідачем 18.09.2013 року був
укладав кредитний договір з ПУМБ
строком до червня 2014 року, та ним
отримані грошові кошти у сумі 8320 грн.
на лікування доньки ОСОБА_8, і він
повинен сплачувати по 1022 грн.
щомісячно (а.с. 24, 26).

Згідно ч.1 ст. 199 СК України якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

З аналізу вказаної статті вбачається,
що право на отримання аліментів у
зв'язку з продовженням повнолітньою
донькою чи сином навчання не є
абсолютним, а залежить від обставин,
які повинні свідчити про наявність
потреби повнолітніх в матеріальній
допомозі саме у зв'язку з навчанням та
можливістю батьків надавати таку
матеріальну допомогу.

Згідно до положень ст. 179 ЦПК України
саме вказані обставини в ході розгляду
справи потребували доведення
позивачем ОСОБА_2.

Між тим, останньою, всупереч вимогам
ст.ст. 11,60 ЦПК України не було надано
жодного доказу з приводу доведення
обставин, на які вона посилалась як на
підставу своїх вимог.

Фактично позивач ОСОБА_2 обмежилась
наданням суду лише копій документів
про народження дитини, про розірвання
між сторонами шлюбу, довідки з місця
навчання , довідок про доходи сторін. (
а.с. 9,10,11, 12, 19)

Як вбачається із змісту судового
рішення, судом першої інстанції також
не досліджувались обставини про
наявність у повнолітньої доньки, яка
продовжує навчання, потреби в
матеріальній допомозі, пов'язаної саме
з таким навчанням.

Натомість, з наданої позивачем довідки
з місця навчання доньки вбачається, що
курсант першого курсу Луганського
державного університету внутрішніх
справ імені Е.О. Дідоренка ОСОБА_3
знаходиться на повному державному
забезпеченні. Проте, вказаній
обставині суд першої інстанції не дав
відповідної правової оцінки, фактично
залишивши вказаний факт поза увагою.

Будь-яких інших доказів з приводу
понесених позивачем ОСОБА_2 чи її
повнолітньою донькою ОСОБА_3 витрат на
навчання, зокрема на придбання
навчальних належностей, витрат на
придбання продуктів харчування, одягу,
оплату міського та міжміського
транспорту для поїздки до навчального
закладу, позивачем не надано суду.

Не врахувавши вказані обставини, суд
першої інстанції прийшов до
помилкового висновку про
обґрунтованість заявлених вимог.

Статтею 200 СК України встановлено, що
суд визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу. При визначення
розміру аліментів з одного з батьків
суд бере до уваги можливість надання
утримання другим з батьків, своїми
дружиною, чоловіком та повнолітніми
дочкою, сином.

До відносин між батьками і дочкою,
сином щодо надання їм утримання
застосовуються норми ст.ст. 187, 189 - 192 і 194
- 197 СК України.

Відповідно до ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров`я та матеріальне
становище дитини, стан здоров`я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
осіб: дружини, батьків, дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.

Матеріалами справи підтверджується і
не заперечується позивачем, що
відповідач має іншу сім'ю, на його
утриманні знаходиться троє малолітніх
дітей-2004, 2011,2013 року народження та
непрацездатна дружина, на утримання
яких відповідач сплачує аліменти у
розмірі 49% його заробітної плати ( а.с.
40-43, 28-30)

Оцінивши надані сторонами докази ,
колегія суддів вважає, що всупереч ст..
200 СК України , при частковому
задоволенні позову та визначені
розміру аліментів, судом першої
інстанції не враховано можливість
відповідача надавати матеріальну
допомогу повнолітній дитині і не
надано оцінки доказам щодо
матеріального становища відповідача
після виплат по кредитним та
аліментним зобов'язанням, не враховано
сімейне положення відповідача , а саме
наявність на його утриманні трьох
неповнолітніх дітей та непрацездатної
дружини, та стан здоров'я доньки
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка потребує
лікування у зв'язку з хворобою серця (
а.с. 62-70), а тому доводи відповідача в
цій частині є обґрунтованими.

З огляду на наведені обставини, а також
з урахуванням положень п.п.2-4 ч.1 ст. 309
ЦПК України, колегія суддів вважає за
необхідне рішення Свердловського
міського суду Луганської області від 07
березня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дитини що
продовжує навчання відмовити .

Керуючись ст. 303, 307, 309, 314,316 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Свердловського міського суду
Луганської області від 07 березня 2014
року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої дитини, що
продовжує навчання відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: