АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/185/14-Ц 22-ц/774/1100/К/14
Справа №212/185/14-ц
Головуючий в 1 інстанції
Апеляційне провадження №22-ц/774/1100/К/14
Категорія 26 ( ІІІ )
РІШЕННЯ

Іменем України

15 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Братіщевої
Л.А.

суддів:
Грищенко Н.М., Турік В.П.,

при секретарі:
Кузьміній Н.В.

за участю: представника позивача
ОСОБА_1 - ОСОБА_2;

представника відповідача ПАТ
"Кривбасзалізорудком" - Кукурузи Дар’ї
Сергіївни

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
на рішення Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 21 березня 2014 року за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» про
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
(надалі - ПАТ «Кривбасзалізорудком») і в
обґрунтування позову зазначив, що
працюючи тривалий час у підземних
умовах праці отримав професійне
захворювання.

Висновком МСЕК від 28.11.2013 р.
вперше встановлено 25% втрати
професійної працездатності.

Посилаючись на ці обставини
просив суд стягнути з ПАТ
"Кривбасзалізорудком" 158189 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 21
березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково, стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
на його користь 15 000 / п'ятнадцять тисяч/
грн. моральної шкоди.

Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» на користь
держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
ПАТ "Кривбасзалізорудком" просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову позивачу у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Зокрема відповідач зазначає, що у
позивача відсутні законні підстави для
відшкодування моральної шкоди так як
він свідомо обрав професію зі
шкідливими умовами праці, був
попереджений та обізнаний з вказаними
умовами, користувався пільгами та
гарантіями і у всякий час міг змінити
роботу. Наявність шкідливих умов праці
є об'єктивною на деяких робочих місцях
згідно законодавства, гігієнічної
класифікації праці. З вказаного видно,
що діяльність ПАТ по використанню
праці працівників у шкідливих умовах,
не є протиправною, що вказує на
відсутність підстав для стягнення
моральної шкоди. Позивач на КЗКР працює
лише з26.05.1997 року, а тому вони не несуть
відповідальність за шкоду заподіяну
позивачу іншим підприємством. Розмір
моральної шкоди значно завищений та не
відповідає засадам розумності,
виваженості та справедливості.

У зв'язку з тим,що втрата
професійної працездатності позивача
відбувалася поступово протягом його
трудової діяльності у шкідливих умовах
праці, а тому відшкодування моральної
шкоди позивачу за період часу його
роботи має здійснити Фонд.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, заперечень
на неї та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ПАТ «Кривбасзалізорудком»
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_1 протягом 20 років
працював на різних посадах у
відповідача.

25.04.2013 року Актом розслідування
хронічного професійного захворювання
у ОСОБА_1 було встановлено професійне
захворювання -радикулопатія
попереково-крижова переважно справа, і
шийна С6-С7 білатерально, з вираженим
порушенням біомеханіки хребта,
м'язові-тонічним синдромом та
периферичним нейросудинним синдромом,
нейродистрофією у вигляді
деформуючого остеоартрозу колінних
суглобів(ПФ-1,2 ст.) ліктьових
суглобів(ПФ 1,2 СТ.) та двобічного
плечолопаткового пері артрозу (ПФС 1,2
ст.), стійкий больовий синдром.
Захворювання відповідно до акту
розслідування пов'язані з
виробництвом, виникли з вини
роботодавця.

Позивачу вперше встановлена
стійка втрата професійної
працездатності в розмірі 25 % по
вказаним захворюванням висновком МСЕК
від 25.11.2013 р.(а.с.7).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП
України забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці покладається на
власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» роз'яснено, що
відповідно до статті 237-1 КЗпП України
за наявності порушення прав працівника
у сфері трудових відносин, зокрема,
виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах, яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) покладається на власника
або уповноважений ним орган незалежно
від форми власності, виду діяльності
чи галузевої належності.

Доводи представника відповідача,
щодо відсутності підстав покладення на
ПАТ «Кривбасзалізрудком» обов'язку з
відшкодування моральної шкоди
позивачу та необхідності застосування
до спірних правовідносин ЗУ «Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання», є не обґрунтованими,
оскільки Рішенням Конституційного
Суду України №20-рп/ 2008 від 08 жовтня 2008
року по справі №1-32/2008 встановлено, що
зазначеним Законом скасоване право
застрахованих осіб, громадяни, що
потерпіли на виробництві від нещасного
випадку або професійного захворювання
, на відшкодування моральної шкоди за
рахунок Фонду , яке вони мали на
підставі приписів первинної редакції
Закону України «Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності та визнано, що після
скасування вказаних приписів
громадяни, що потерпіли на виробництві
від нещасного випадку або професійного
захворювання , мають право на
відшкодування моральної шкоди
відповідно до ст. 1167 ЦК України та 237-1
КЗпП України за рахунок власника або
уповноваженого ним органу (
роботодавця).

Як зазначалося вище, вперше втрату
професійної працездатності по
професійному захворюванню позивачу у
розмірі 25 % було встановлено 25
листопада 2013 року, що підтверджується
висновком МСЕК, отже саме з цього часу у
позивача виникло право на
відшкодування з відповідача
моральної шкоди.

Також спростовуються й доводи
відповідача щодо відсутності підстав
відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди,
оскільки, факт заподіяння такої шкоди у
зв'язку з отриманим ним професійними
захворюваннями встановлений в
судовому засіданні. Так, позивач
обмежений в фізичних навантаженнях,
відчуває постійні болі в у попереку,
колінних та ліктьових суглобах, що
вимагає додаткових зусиль для
організації його життя.

Однак, колегія суддів вважає, що
розмір моральної шкоди, що підлягає
стягненню на користь позивача,
визначений судом без урахування
роз'яснень п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» № 4 від
31.03.1995р. з подальшими змінами,
відповідно до якого, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних,
душевних, психічних і фізичних
страждань, яких зазнав позивач,
характеру немайнових витрат (їх
тривалості, можливості відновлення) з
урахуванням в кожному конкретному
випадку, ступеня вини відповідача та
інших обставин.

На думку колегії суддів,
розмір моральної шкоди, визначеної
судом першої інстанції, є завищеним.

За таких обставин, колегія суддів,
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості, й,
беручи до уваги конкретні обставини по
справі, моральні страждання позивача,
істотність вимушених змін у його
життєвих стосунках, вважає необхідним
змінити рішення суду, зменшити розмір
стягнутої моральної шкоди з
відповідача на користь позивача з 15 000
(п'ятнадцяти тисяч) грн. до 10 000 грн.

Інші доводи апеляційної скарги є
безпідставними, оскільки
спростовуються матеріалами справи і
висновками суду і не можуть бути
підставою для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 309,
313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат» -
задовольнити частково.

Рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 21
березня 2014 року змінити, зменшивши
розмір моральної шкоди, стягнутої з
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
на користь ОСОБА_1 з 15 000(п'ятнадцяти
тисяч) грн. до 10 000 ( десять тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: