АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1075/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 59,61 Черненко В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
Вініченко Б. Б. УХВАЛА
15 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоВініченко Б. Б.
суддівХрапко В. Д. , Новіков О. М. при
секретаріАнкудінові О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Городищенського районного суду
Черкаської області від 29 січня 2014 року
у цивільній справі за заявою ОСОБА_6, за
участю заінтересованої особи
виконавчого комітету Мліївської
сільської ради Городищенського району
Черкаської області, про визнання особи
недієздатною та встановлення над ним
опіки і призначення опікуна, -
в с т а н о в и л а :
У листопаді 2013 ОСОБА_6 звернувся до суду
із заявою про визнання ОСОБА_7
недієздатним, встановлення над ним
опіки і призначення опікуна.
В обґрунтування своїх вимог заявник
вказував, що його брат ОСОБА_7 з
дитинства страждає на тяжке хронічне
психічне захворювання, є розумово
відсталим. Захворювання брата
призводить до того, що він не може
повною мірою усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними, не розуміє
та не орієнтується в обставинах та
подіях, що відбуваються навколо нього,
а тому потребує як медичного нагляду та
лікування, так і постійної сторонньої
допомоги і контролю.
Крім того, заявник зазначив, що
скориставшись таким станом ОСОБА_7,
його сестра, ОСОБА_8, у 2009 році, видаючи
себе за довірену особу хворого,
відчужила будинок, в якому проживав
останній, що дістався йому у порядку
спадкування від матері. В результаті
вказаних подій, ОСОБА_7 залишився без
житла та змушений жебракувати.
За таких обставин, заявник просив
визнати ОСОБА_7 недієздатним з 01 січня
2009 року та призначити ОСОБА_6 його
Рішенням Городищенського районного
суду Черкаської області від 29 січня 2014
року заяву ОСОБА_6 задоволено. Визнано
ОСОБА_7 недієздатним з моменту набрання
законної сили рішення суду,
встановлено опіку над останнім та
призначено ОСОБА_6 його опікуном.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції в частині визнання ОСОБА_7
недієздатним з моменту набрання
законної сили рішення, а не з 01 січня 2009
року, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в
якій, посилаючись на невідповідність
рішення суду обставинам справи, просив
рішення в цій частині змінити, та
визнати ОСОБА_7 недієздатним з 01 січня
2009 року.

Заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Згідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення, районний суд
зазначив, що докази по справі, зокрема,
акт судово-психіатричної експертизи,
дає підстави для визнання ОСОБА_7
недієздатним на даний час та
встановлення над ним опіки,
призначивши опікуном його брата -
ОСОБА_6

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, виходячи з наступного.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що у поданій до суду заяві просив
визнати ОСОБА_7 недієздатним з 01 січня
2009 року та призначити ОСОБА_6 його
опікуном, оскільки встановлення такого
факту саме з вказаного моменту дасть
можливість в подальшому визнати дії
осіб, що завдали шкоду хворому,
протиправними та зобов'язати їх
відновити права хворої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Цивільного
кодексу України фізична особа може
бути визнана судом недієздатною, якщо
вона внаслідок хронічного, стійкого
психічного розладу не здатна
усвідомлювати значення своїх дій та
(або) керувати ними.

Відповідно до ч.2 ст. 40 ЦК України якщо
від часу виникнення недієздатності
залежить визнання недійсним шлюбу,
договору або іншого правочину, суд з
урахуванням висновку
судово-психіатричної експертизи та
інших доказів щодо психічного стану
особи може визначити у своєму рішенні
день, з якого вона визнається
недієздатною.

Вказані положення зазначеної статті
Кодексу містяться і в п.9 Постанови №3
Пленуму ВСУ «Про судову практику в
справах про визнання громадянина
обмежено дієздатним чи недієздатним»
від 28 березня 1972 року (із змінами і
доповненнями).

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи,
згідно довідки № 336, виданої
Городищенським РТМО, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2010 року перебуває під
консультативним наглядом у
лікаря-психіатра Городищенського РТМО
з приводу психічного захворювання. (а.с.
17).

Відповідно до даних медичної карки
ОСОБА_7, 08 листопада 2010 року хворий
з'явився на прийом до лікаря, після чого
йому був поставлений діагноз - легка
розумова відсталість.(а.с. 30)

Відповідно до акту
судово-психіатричного експерта № 3 від
03 січня 2014 року (а.с. 43) за своїм
психічним станом на теперішній час
ОСОБА_7 виявляє ознаки хронічного
психічного захворювання у вигляді
легкої розумової відсталості в ступені
глибокої дебільності, що ускладнена
тривалою токсичною дією алкогольних
напоїв та явища розладів психіки в
наслідок вживання алкоголю з синдромом
залежності - що позбавляє на теперішній
час його здатності розуміти значення
своїх дій та керувати ними.

Ухвалою Городищенського районного
суду від 02 грудня 2013 року, якою і було
призначено по справі проведення
судово-психіатричної експертизи, на
вирішення перед експертами були
поставлені питання: чи хворів ОСОБА_7 на
психічну хворобу станом на 01 січня 2009
року та чи розумів останній значення
своїх дій та чи міг керувати ними
станом на вказану дату.

Надаючи відповідь на зазначене
питання, експерти вказали, що згідно
дослідженим даним комісія прийшла до
висновку, що станом на 01 січня 2009 року
ОСОБА_7 також виявляв ознаки
вищевказаної легкої розумової
відсталості в ступені дебільності та
прояви розладів психіки і поведінки в
наслідок вживання алкоголю, проте
зважаючи на відсутність в матеріалах
справи даних, що характеризували б стан
та поведінку підекспертного, саме
станом на 01 січня 2009 року - комісія не в
змозі об'єктивно дати відповідь в якій
саме мірі вищевказана розумова
відсталість та розлади психіки і
поведінки в наслідок вживання алкоголю
впливали на здатність підекспертного
розуміти значення своїх дій та
керувати ними.

За таких обставин, зібрані по справі
докази не дають підстав для визнання
ОСОБА_7 недієздатним з 01 січня 2009 року.

На підставі наведенного, колегія
суддів вважає, що оскаржуване рішення
суду є законним і обгрунтованим на
зібраних по справі доказах, відповідає
вимогам матеріального і
процессуального права.

Доводи апеляційної скарги не є
суттєвими і не дають підстав для його
відміни або зміни.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, п. 1 ст. 308, ст.
ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Городищенського районного
суду Черкаської області від 29 січня 2014
року у цивільній справі за заявою
ОСОБА_6, за участю заінтересованої
особи виконавчого комітету Мліївської
сільської ради Городищенського району
Черкаської області, про визнання особи
недієздатною та встановлення над ним
опіки і призначення опікуна - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили одразу
після її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів після її
проголошення.

Головуючий :

Судді :