У х в а л а

31 березня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Дербенцевої
Т.П., Карпенко С.О.,

Савченко В.О., Умнової
О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 4 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про поділ майна подружжя та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із вказаним позовом, посилаючись
на те, що з ОСОБА_3 вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з 29 січня 1983 року
по 31 жовтня 2011 року. У період шлюбу ними
придбана квартира АДРЕСА_1, Ѕ частину
якої просила виділити їй в натурі. Крім
того, вони не можуть мирно вирішити
питання розподілу спільно нажитого
рухомого майна.

У вересні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4
про поділ майна подружжя, посилаючись
на те, що квартира АДРЕСА_1
належить йому на праві приватної
власності на підставі договору
довічного утримання від 19 грудня 1996
року, укладеного між ним та ОСОБА_5, яка
померла менш ніж через місяць після
укладення договору.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 25 квітня 2013 року
позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2
ідеальну частку у
12/120 домоволодіння АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2
ідеальну частку у 12/120
домоволодіння АДРЕСА_1.

Поділено майно подружжя, виділено у
власність ОСОБА_4 наступне майно:
автомобіль марки «HYUNDAI TUCSON», 2007 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1 вартістю 100 570 грн; диван
розкладний вартістю 8 865 грн;
кухонна меблева стінка з тумбами та
навісними шафами, буфет вартістю 7 711
грн; кухонний стіл та шість стільців
вартістю 4 272 грн; холодильник вартістю 2
160 грн; телевізор SONY вартістю 475 грн;
вітальня, шафа для взуття вартістю 641
грн; диван двоспальний розкладний
вартістю 1 800 грн; стінка
меблева вартістю 2 295 грн; тумба під
телевізор вартістю 2 281 грн;
ноутбук вартістю 2 309 грн; газова плита
вартістю 2 013 грн; журнальний столик
вартістю 927 грн; комп'ютер Самсунг
вартістю 900 грн; комп'ютерний стіл
вартістю 751 грн; пральну машину
вартістю 2 159 грн; комод з дзеркалом,
шафа, ліжко двоспальне, приліжкові
тумбочки вартістю 9 792 грн; всього майна
на суму 149 918 грн.

Виділено у власність ОСОБА_3 наступне
майно: автомобіль марки «SSANGYONG REXTON», 2008
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_2 вартістю 133 782 грн;
велотренажер вартістю 1 522 грн; книжні
шафи 4 шт. вартістю 1 444 грн; килими 3х5
вартістю 4 106 грн; телевізор GVS вартістю
570 грн; килими 2х3 - 3 шт. вартістю 6 160 грн;
диван вартістю 2 031 грн, а
всього на суму 149 615 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 151
грн 50 коп. грошової компенсації, що
становить різницю від вартості часток
у спільній сумісній власності.

Рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 14 серпня 2013
року рішення Шевченківського
районного суду м. Чернівці від 25 квітня
2013 року в частині визнання за ОСОБА_4
права власності на 1/2 ідеальну частку у
12/100 частках
будинковолодіння АДРЕСА_1 та визнання
за ОСОБА_3 права власності на 1/2
ідеальну частку у 12/100
частках будинковолодіння АДРЕСА_1
скасовано.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 4 грудня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Чернівецької
області від 14 серпня 2013 року
задоволено, рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 14 серпня 2013
року скасовано та залишено в силі
рішення Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 25 квітня 2013 року.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 грудня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме
ст. 24 КпШС
України, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції
ст. 24 КпШС України, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник наводить ухвалу Верховного
Суду України від 3 червня 2009 року,
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 21 листопада 2009 року у
справі про поділ майна подружжя,
визнання права власності, зобов'язання
укласти договір про участь у витратах
на утримання квартири та прибудинкової
території.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 «Про судову практику
застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України»
під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин.

Зміст заяви та додане до неї судове
рішення Верховного Суду України від 3
червня 2009 року, на яке заявник
посилається як на приклад неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права, зокрема ст.24 КпШС
України, містить різні підстави та
зміст позовних вимог і різні фактичні
обставини у порівнянні з судовим
рішенням, про перегляд якого просить
заявник.

За таких обставин колегія судів дійшла
висновку, що заявник не надав різних за
змістом судових рішень, ухвалених
судами касаційної інстанції, за
тотожних предмета спору, підстав
позову, аналогічних обставин і
однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами п. 1
ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами для
перегляду судових рішень, у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про поділ майна подружжя до
провадження Верховного Суду України за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 грудня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М.Ситнік Судді:
Т.П.Дербенцева С.О.Карпенко
В.О.Савченко О.В.Умнова