Ухвала

іменем україни

14 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,
суддів:Гончара В.П.,Дербенцевої Т.П.,
Парінової І.К.,Савченко В.О.,розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до приватного нотаріуса
Маріупольського нотаріального округу
Донецької області ОСОБА_7 про
поновлення строку для звернення до
суду, стягнення заборгованості із
заробітної плати, компенсації за
невикористані відпустки, внесення
записів до трудової книжки та
зобов'язання вчинити дії, пов'язані з
розірванням трудового договору,
відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 09
липня 2013 року та рішення апеляційного
суду Донецької області від 08 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2012 року ОСОБА_6 звернулася до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що з 18 квітня 2011 року
вона працювала у приватного нотаріуса
Маріупольського нотаріального округу
Донецької області ОСОБА_7 на посаді
провідного економіста. 19
вересня 2011 року звільнена за п. 1 ст. 36
КЗпП України. При звільненні їй не була
виплачена належна до сплати заробітна
плата за період її роботи з 18 квітня 2011
року по 19 вересня 2011 року, компенсація
за невикористані основну та додаткову
відпустку, як працівнику, який має
дітей. Крім того, відповідач не
здійснила ніяких дій щодо внесення до
трудової книжки відомостей про
прийняття та звільнення її з роботи,
оскільки трудова книжка була видана
без відповідних записів, а також інших
дій, пов'язаних з її звільненням -
реєстрації в Маріупольському міському
центрі зайнятості розірвання
трудового договору. У зв'язку з
наведеними порушеннями законодавства
про оплату праці відповідач завдала їй
моральної шкоди, яка полягає в
необхідності застосування додаткових
зусиль для нормального існування.
Посилаючись на викладене, просила
поновити їй строк для звернення до
суду, стягнути з відповідача
заборгованість із заробітної плати за
період з 18 квітня 2011 року по 19
вересня 2011 року та компенсацію за
невикористані основну та додаткову
відпустки в загальній сумі 7 693 грн 91
коп., зобов'язати приватного нотаріуса
Маріупольського нотаріального округу
Донецької області ОСОБА_7 здійснити дії
щодо внесення до трудової книжки
відповідні відомості про прийняття на
роботу та звільнення, а також здійснити
реєстрацію розірвання трудового
договору в міському центрі зайнятості,
відшкодувати моральну шкоду в розмірі
15 000 грн та витрати на правову допомогу
в сумі 2 500 грн.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 09 липня 2013 року позов
задоволено частково. Поновлено ОСОБА_6
строк для звернення до суду.
Зобов'язано приватного нотаріуса
Маріупольського нотаріального округу
в Донецької області ОСОБА_7 внести
запис до трудової книжки ОСОБА_6 про
прийняття на посаду провідного
економіста з 18 квітня 2011 року, згідно
наказу № 6/2011 від 18 квітня 2011 року та
звільнення з посади провідного
економіста за угодою сторін за п. 1 ст. 36
КЗпП України з 19 вересня 2011
року, згідно наказу №9/2011 від 19 вересня
2011 року. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 08 жовтня 2013 року
рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
09 липня 2013 року скасовано в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
про стягнення заборгованості із
заробітної плати та компенсації за
невикористані відпустки, зобов'язання
здійснити дії, пов'язані зі
звільненням, відшкодування моральної
шкоди та витрат на правову допомогу.
Ухвалено в цій частині нове рішення,
яким позов задоволено частково.
Стягнуто з приватного нотаріуса
Маріупольського нотаріального округу
в Донецької області ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_6 заборгованість із заробітної
плати за період з 18 квітня 2011 року по 19
вересня 2011 року та компенсацію за
невикористані основну та додаткову
відпустки в розмірі 7 693 грн 91 коп. без
врахування податків та обов'язкових
платежів, які підлягають стягненню
роботодавцем при виплаті заробітної
плати; у відшкодування моральної шкоди
- 300 грн; у відшкодування витрат на
правову допомогу - 1429 грн 30 коп.
Зобов'язано приватного нотаріуса
Маріупольського нотаріального округу
в Донецької області ОСОБА_7 здійснити
дії по реєстрації розірвання трудового
договору з ОСОБА_6 у Маріупольському
міському центрі зайнятості. Вирішено
питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, і просить передати справу на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції, посилаючись на ст. ст.
10, 60 ЦПК України, виходив з того, що
позивач не довела факту невиплати
належних їй сум заробітної плати та
компенсації за невикористані
відпустки. У зв'язку з відмовою у позові
про стягнення заробітної плати, немає
підстав для відшкодування моральної
шкоди.

Щодо відмови у позові про зобов'язання
відповідача здійснити реєстрацію в
міському центрі зайнятості розірвання
трудового договору та відшкодування
витрат на правову допомогу рішення
суду не містить будь-яких обґрунтувань.

Скасовуючи рішення районного суду у
частині відмови в задоволенні позову
ОСОБА_6, апеляційний суд керувався тим,
що обов'язок доводити вину роботодавця
в затримці розрахунку не покладено на
позивача та дійшов висновку про
часткове задоволення позовних вимог,
виходячи з недоведеності факту виплати
ОСОБА_6 заборгованості із заробітної
плати та компенсації за невикористані
відпустки.

Проте повністю погодитися з таким
висновком апеляційного суду не можна з
огляду на таке.

Встановлено, що на підставі трудового
договору, укладеного між приватним
нотаріусом Маріупольського
нотаріального округу в Донецькій
області ОСОБА_7 та ОСОБА_6 18 квітня 2011
року, та наказу №6/2011 від 18 квітня 2011
року, остання була прийнята на посаду
провідного економіста із щомісячним
окладом у розмірі 1 300 грн.

Наказом № 9/2011 від 19 вересня 2011 року
ОСОБА_6 звільнена з посади провідного
економіста за угодою сторін за п. 1
ст. 36 КЗпП України.

За вказаний період позивачу було
нараховано заробітну плату та
компенсацію за невикористані
відпустки в загальній сумі 7 693 грн 91
коп., що підтверджується поновленими
відомостями нарахування заробітної
плати, наданими відповідачем, звітом до
акта управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Маріуполя від 10 серпня 2012 року,
індивідуальними відомостями про
застраховану особу з Пенсійного фонду
України (т. 1 а.с. 132-137, 138-139; 220-221 т. 2 а.с. 51).

Розмір зазначеної суми заробітної
плати сторонами не оспорюється.

Також встановлено, що оригінали
відомостей нарахування заробітної
плати знищено ОСОБА_6, про що свідчать:
доповідна записка ОСОБА_8 від 07 жовтня
2011 року (т. 1 а.с. 211), акті від 07 жовтня 2011
року, підписаний ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 216), та акт від 07 жовтня 2011
року, підписаний зазначеними особами
(т. 1 а.с. 218).

Актом управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Маріуполя від 10 серпня 2012 року № 130
про результати перевірки приватного
нотаріуса ОСОБА_7 щодо правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування та
надання достовірних відомостей до
Пенсійного фонду на застраховану особу
ОСОБА_6 за період з 01 січня 2011
року до 09 серпня 2012 року, вбачається, що
при перевірці використані відомості
нарахувань та утримань із заробітної
плати за 2011 рік, звіти про суми
нарахованої заробітної плати (доходу,
грошового забезпечення, допомоги,
компенсації) застрахованих осіб та сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за 2011 рік,
перерахування по банку, трудовий
договір, наказ про звільнення та
облікова справа платника в управління
Пенсійного фонду. Порушень не
встановлено (т. 1 а.с.132-137).

Із відповіді Головного управління
Пенсійного фонду України в Донецькій
області від 23 серпня 2012 року № 3723-Б-01
вбачається, що заробітна плата
приватним нотаріусом ОСОБА_7
нараховувалася ОСОБА_6 у серпні та
вересні 2011 року. За квітень, травень,
червень, липень 2011 року заробітна плата
не задекларована, в наданих для
перевірки платіжних відомостях на
видачу заробітної плати відсутній
підпис ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 61-62, т. 2 а.с. 2).

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 60, ст. ст. 57, 212
ЦПК України рішення суду не може
ґрунтуватись на припущеннях, а всі
докази оцінюються у сукупності і жоден
з них не має для суду наперед
встановленого значення. При цьому,
відхиляючи одні докази і беручи за
основу інші, суд має дати оцінку
підстав для цього.

Згідно зі ст. ст. 303, 304 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Справа розглядається
апеляційним судом за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками і
доповненнями, встановленими законом.

Зміст рішення суду апеляційної
інстанції визначений ст. 316 ЦПК України,
у мотивувальній частині якого також
повинно бути зазначено мотиви зміни
рішення, скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення; встановлені судом першої
інстанції та не оспорені обставини, а
також обставини, встановлені
апеляційним судом, і визначені
відповідно до них правовідносин; чи
були і ким порушені, невизнані або
оспорені права, свободи чи інтереси, за
захистом яких особа звернулася до суду;
назви, статті, її частини, абзацу,
пункту, підпункту закону, на підставі
якого вирішено справу, а також
процесуального закону, яким суд
керувався.

В судовому рішенні апеляційний суд
зобов'язаний дати відповіді на всі
доводи апеляційної скарги, в іншому
разі буде порушено вимоги статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду в
такому його елементі як мотивування
судового рішення судом, який мас право
за певних обставин на дослідження
нових доказів та переоцінку доказів.

Відшкодовуючи з відповідача на користь
позивача моральну шкоду, апеляційний
суд виходив із порушення трудових прав
ОСОБА_6, необхідності докладати зусилля
для організації свого життя через
невиплату їй заборгованості із
заробітної плати.

Згідно із ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Як роз'яснено у п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

У порушення ст. ст. 303, 316 ЦПК України
апеляційний суд не мотивував на
підставі яких доказів дійшов висновку
про завдання моральної шкоди ОСОБА_6

Також апеляційний суд не зазначив, з
яких мотивів виходив, задовольняючи
позов у частині стягнення компенсації
за невикористану додаткову оплачувану
відпустку.

Дійшовши висновку про наявність
підстав для стягнення на користь
ОСОБА_6 компенсації за невикористану
додаткову відпустку, судом не
досліджено лист-відповідь служби у
справах дітей Орджонікідзевської
районної державної адміністрації м.
Маріуполя від 18 жовтня 2010 року (а.с. 69);
не перевірено, чи надавала ОСОБА_6
приватному нотаріусу Маріупольського
нотаріального округу ОСОБА_7, під час
перебування з нею в трудових
відносинах, документи, які
підтверджують її право на щорічну
додаткову оплачувану відпустку,
відповідно до ч. 1 ст. 182-1 КЗпП України та
не встановлено, чи відноситься позивач
до осіб, які відповідно мають таке
право.

Крім того, ухвалюючи рішення про
стягнення на користь позивача
заробітної плати та компенсації за
невикористані відпустки за період з
квітня по вересень 2011 року, посилався
на довідку Маріупольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Донецької області Державної
податкової служби № 26149/10/17-2-013 від 30
листопада 2012 року, якою встановлено, що
у платіжних відомостях, наданих для
перевірки приватного нотаріусу
Маріупольського нотаріального округу
ОСОБА_7 щодо повноти, правильності та
своєчасності виплати заробітної плати
та перерахування податку на доходи
фізичних осіб, відсутній підпис ОСОБА_6
При цьому, не звернув уваги на те, що
перевірка здійснювалася за інший
період, а саме з квітня по жовтень 2012
року (а.с. 97, т.1), тобто після
звільнення позивача.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судом не встановлені,
судове рішення не відповідає вимогам
статті 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, колегія суддів дійшла
висновку про те, що касаційна скарга
підлягає задоволенню частково, а
рішення суду апеляційної інстанції -
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції з підстав, передбачених
частиною 3 статті 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 08 жовтня 2013 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий А.С. ОлійникСудді: В.П.
Гончар Т.П. Дербенцева І.К. Парінова В.О.
Савченко