Справа № 645/3249/14-ц
Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року Фрунзенський
районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Шевченко Г.С.,

за участю секретаря - Рало Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління
комунального майна та приватизації
Департаменту економіки та
комунального майна Харківської
міської ради про визнання приватизації
недійсною,

в с т а н о в и в :

16 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із вказаним позовом та просила:
визнати недійсним розпорядження
Харківського міського центру
приватизації державного житлового
фонду № 9034 від 18.10.2000 р. та Свідоцтво про
право власності на житло від 18.10.2000 р.,
реєстраційний № 8-00-199572, видане Центром
(відділом) приватизації державного
житлового фонду Управління
комунального майна та приватизації
Головного управління економіки та
комунального майна Харківської
міської ради на квартиру АДРЕСА_1;
відновити право ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на безоплатну
приватизацію житла відповідно до
Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду" від 19.06.1992
р. (зі змінами).

В обґрунтування своїх вимог зазначила,
що вона разом з дочкою ОСОБА_6, батьком
ОСОБА_3, матір'ю ОСОБА_2 та сестрою
ОСОБА_4 є співвласниками на праві
спільної сумісної власності квартири
АДРЕСА_1. Сім'я позивачки складається з 6
осіб: ОСОБА_1, її чоловіка
військовослужбовця ОСОБА_7, дочки від
першого шлюбу ОСОБА_6, дочок від другого
шлюбу ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Сім'я
другого співвласника вказаної
квартири - ОСОБА_4 складається з
чотирьох осіб: ОСОБА_4, її чоловіка та
двох дочок ОСОБА_11 та ОСОБА_12 За такої
кількості осіб співвласників
приватизованої квартири та членів їх
сімей, з урахуванням їх віку і статі,
позивачка з чотирма дітьми і чоловіком
не мають можливості мешкати в
приватизованій квартирі та вимушені
винаймати житло, що значно погіршує
матеріальний стан сім'ї. З іншої
сторони, у її чоловіка
військовослужбовця відсутня
можливість отримати від Міністерства
оборони України житло на всю свою сім'ю,
оскільки, позивачка приймала участь у
приватизації і має у спільній сумісній
власності житло, яким фактично
скористатись не може. За таких
обставин, позивачка з'ясувала, що
підготовкою документів на
приватизацію вказаної квартири
займалась її мати відповідачка ОСОБА_2,
яка визнала, що підписала
приватизаційні документи від імені
ОСОБА_1 Позивачка вважає, що оскільки на
той час вона була повнолітньою то
вказана приватизація повинна бути
визнана судом недійсною.

У судове засідання особи, які беруть
участь у справі не з'явилися, про час та
місце розгляду справи були повідомлені
належним чином.

Представник позивачки надав суду заяву
про розгляд справи без його участі,
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 надала відзив на
позов та просила розглянути справу без
її участі. У своєму відзиві зазначила,
що визнає викладені в позовній заяві
обставини та підтвердила, що оскільки
на момент здійснення приватизації її
дочка ОСОБА_1 перебувала за межами м.
Харкова, ОСОБА_2 дійсно розписалась за
неї в приватизаційних документах, бо
вважала, що діяла в її інтересах.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали
суду відзиви на позов, у яких вказали,
що позов визнають та просили
розглянути справу без їх участі.

Представник відповідача Управління
комунального майна та приватизації
Департаменту економіки та
комунального майна Харківської
міської ради надав заперечення на
позов, просив прийняти законне і
обґрунтоване рішення та розглянути
справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 18.10.2000 року за
реєстраційним № 8-00-1999572 Центром
(відділом) приватизації державного
житлового фонду Управління
комунального майна та приватизації
Головного управління економіки та
комунального майна виконавчого
комітету Харківської міської ради
видано свідоцтво про право власності
на нерухоме майно - квартиру за адресою:
АДРЕСА_1, власники: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_13, ОСОБА_1, ОСОБА_6, форма
власності приватна спільна сумісна,
підставою видачі свідоцтва є
розпорядження Харківського міського
центру приватизації державного
житлового фонду від 18.10.2000 року № 9034.
(а.с. 4)

Як вбачається з копії паспорту ОСОБА_1,
на момент здійснення спірної
приватизації вона досягла повноліття.
(а.с. 5)

Позивачка дізналась від своєї матері -
відповідачки ОСОБА_2, що при реалізації
права на приватизацію вказаної вище
квартири мати розписалась за неї в
приватизаційних документах, оскільки
ОСОБА_1 на той час перебувала за межами
міста Харкова. У своєму відзиві на
позов цю обставину відповідачка ОСОБА_2
визнала.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

За змістом ст. 1 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» від 19.06.1992 № 2482-XII (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) приватизація
державного житлового фонду - це
відчуження квартир (будинків), кімнат у
квартирах та одноквартирних будинках,
де мешкають два і більше

наймачів, та належних до них
господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв і т. ін.) державного
житлового фонду на користь громадян
України.

Згідно ч. 2 ст. 8 вказаного Закону
передача займаних квартир (будинків)
здійснюється в спільну сумісну або
часткову власність за письмовою згодою
всіх

повнолітніх членів сім'ї, які постійно
мешкають в даній квартирі (будинку), в
тому числі тимчасово відсутніх, за
якими зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку).

Тобто, приватизація є укладенням угоди
між громадянами (громадянином) та
державною установою в особі органу
приватизації про безоплатну передачу у
власність громадян житла.

Згідно ст. 48 ЦК УРСР (чинного на момент
виникнення спірних правовідносин)
недійсною є угода, що не відповідає
вимогам закону.

Оскільки ОСОБА_1 як повнолітній член
сім'ї не надавала письмової згоди на
приватизацію квартири АДРЕСА_1, то у
даному випадку порушена вимога закону
щодо письмової згоди всіх повнолітніх
членів сім'ї на приватизацію спірної
квартири.

З огляду на викладене, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 174, 208, 209,
212-215, 216, 218, 223 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним розпорядження
Харківського міського центру
приватизації державного житлового
фонду № 9034 від 18.10.2000 року.

Визнати недійсним свідоцтво про право
власності житло від 18.10.2000 року,
реєстраційний № 8-00-199572, видане Центром
(відділом) приватизації державного
житлового фонду Управління
комунального майна та приватизації
Головного управління економіки та
комунального майна Харківської
міської ради на квартиру АДРЕСА_1.

Відновити право ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_1, ОСОБА_6 на безоплатну
приватизацію житла відповідно до
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» від 19.06.1992
р. (зі змінами).

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подання
апеляційної скарги до апеляційного
суду Харківської області через
Фрунзенський районний суд м. Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя -