КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/404/14-ц
Провадження №2/319/135/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 року
смт Куйбишеве

Куйбишевський районний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді
Скляра С.Ю.,

при секретарі судового засідання
Малій І.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі
Куйбишевського районного суду
Запорізької області цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Білоцерківської сільської ради
Куйбишевського району Запорізької
області (далі - Білоцерківська сільська
рада), треті особи - приватний нотаріус
Куйбишевського районного
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_4, реєстраційна служба
Куйбишевського районного управління
юстиції Запорізької області (далі -
Реєстраційна служба) про визнання
права власності на земельну ділянку у
порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

24 квітня 2014 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2
звернулися до суду з позовом до
Білоцерківської сільської ради про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування за
законом.

Свої вимоги позивачі обґрунтували тим,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_5.
Після її смерті відкрилась спадщина, до
складу якої входить право на земельну
ділянку НОМЕР_1 площею 4,5374 га для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що розташована на території
Білоцерківської сільської ради. За
життя мати заповіту не складала. При
зверненні до нотаріуса для отримання
свідоцтва про право на спадщину за
законом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було
відмовлено, у зв'язку з тим, що оригінал
правовстановлюючого документа на
земельну ділянку - державний акт на
право приватної власності на землю
було втрачено, а отримати дублікат
даного документа вони не мають
можливості. Ці обставини перешкоджають
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 оформити права на
спадкове майно.

Позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у письмовій
заяві, поданій до суду, вказали про те,
що вони від позову не відмовляються,
підтримують заявлені вимоги та
прохають їх задовольнити по тих
підставах, які були викладені в
позовній заяві (а.с.25).

Представник відповідача
Білоцерківської сільської ради
письмово повідомив судові про те, що
відповідач позов визнає, зазначені у
ньому обставини не оспорюються (а.с.27).

Приватний нотаріус ОСОБА_4, як
третя особа, та представник
Реєстраційної служби, як третьої особи,
письмово повідомили судові про те, що
вони не мають заперечень проти позову
(а.с.29,31).

У судове засідання сторони, треті особи
та їх представники не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені судом належним чином
(а.с.23,24,26,28,30). Зазначені особи до суду
подали заяви з проханням слухати
справу без їх участі (а.с.25,27,29,31).

Виходячи з наведеного, а також положень
ч.2 ст.158 Цивільного процесуального
кодексу України (далі - ЦПК України), суд
вважає, що рішення у справі можливо
постановити при проведенні судового
засідання за відсутності осіб, які
повинні брати участь у справі.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК
України фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось
через неявку у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при
визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст.174
цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Суд, з'ясувавши позиції осіб, які беруть
участь у справі, викладені у письмових
заявах, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, надавши їм оцінку,
вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні обставини
у справі та відповідні їм
правовідносини.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, після
смерті якої відкрилась спадщина,
зокрема, на земельну ділянку НОМЕР_1
площею 4,5374 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що розташована на території
Білоцерківської сільської ради
Куйбишевського району Запорізької
області, має цільове призначення для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва та
належала спадкодавцеві на підставі
державного акта на право власності на
земельну ділянку серії ІІІ-ЗП №056023,
виданого Куйбишевською районною
державною адміністрацією Запорізької
області 20 січня 2004 року та
зареєстрованого в книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №514 (а.с.10,13).

З матеріалів справи вбачається, що
спадкодавець ОСОБА_5 за життя на
випадок своєї смерті заповіту не
складала (а.с.31-33).

Позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є синами
ОСОБА_5, а відповідно спадкоємцями
першої черги за законом після смерті
матері. Чоловік померлої ОСОБА_5 -
ОСОБА_6 відмовився від прийняття
спадщини за законом (а.с.5-9,31).

Постановами приватного нотаріуса від 14
квітня 2014 року про відмову у вчиненні
нотаріальних дій відмовлено ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на
спадщину за законом на спірну земельну
ділянку. Спадкоємцям було роз'яснено,
що видача свідоцтва про право на
спадщину за законом на земельну
ділянку можлива лише у разі надання
нотаріусу оригіналу
правовстановлюючого документа на
нерухоме майно - державного акта право
власності на земельну ділянку, однак
цей документ було втрачено (а.с.11,12).

Згідно з п.4.15 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 22 лютого 2012 року
№296/5, видача свідоцтва про право на
спадщину на майно, яке підлягає
реєстрації, проводиться нотаріусом
після подання правовстановлюючих
документів щодо належності цього майна
спадкодавцеві та перевірки
відсутності заборони або арешту цього
майна.

Згідно статті 1216 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) спадкуванням
є перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Абзацом 2 частини 2 статті 373 ЦК України
визначено, що право власності на землю
(земельну ділянку) набувається і
здійснюється відповідно до закону.

Як зазначалося вище, спірна земельна
ділянка належала померлій ОСОБА_5 на
підставі державного акта на право
власності на земельну ділянку серії
ІІІ-ЗП №056023, виданого Куйбишевською
районною державною адміністрацією
Запорізької області 20 січня 2004 року та
зареєстрованого в книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №514 (а.с.13).

За правилами частини 1 ст.125, ст.126
Земельного кодексу України (далі - ЗК
України) (в редакції станом на час
видачі спадкодавцеві ОСОБА_5
правовстановлюючого документа) право
власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документу, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

За таких обставин, відсутність
втраченого оригіналу державного акта
на право власності на земельну ділянку
не позбавляє спадкоємців ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 права на спадщину.

Згідно з ч.1 ст.1267 ЦК України частки у
спадщині кожного із спадкоємців за
законом є рівними.

Встановлені обставини у справі сторони
визнали, їх не оспорювали, а тому згідно
з ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не
підлягають доказуванню.

Згідно п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від 01
липня 2004 року №1952-ІV державна
реєстрація прав проводиться, зокрема,
на підставі рішень судів, що набрали
законної сили.

Беручи до уваги те, що у ОСОБА_1 і ОСОБА_2
виникли труднощі із оформленням в
установленому законом порядку свого
права на спадщину після смерті ОСОБА_5,
суд прийшов до висновку про наявність
підстав для задоволення позову.

Визнання відповідачем пред'явленого до
нього позову не суперечить закону, не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб.

Питання про розподіл судових витрат
позивачами ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не
порушувалось.

Керуючись стст.373, 1216, 1277, 1297 ЦК України,
стст.125, 126 ЗК України, ст.19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», стст.10, 11, 60, 88, 130, 174, 209, 212-215
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2, -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_3, і ОСОБА_2, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за
законом право власності в рівних
частках, по 1/2 (одній другій) частині за
кожним, на спадкове майно - земельну
ділянку НОМЕР_1 (п'ятсот шістдесят
п'ять), площею 4,5374 (чотири цілих п'ять
тисяч триста сімдесят чотири
десятитисячних) гектарів, розташовану
на території Білоцерківської
сільської ради Куйбишевського району
Запорізької області, яка належала
ОСОБА_5, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1, на
підставі державного акта на право
приватної власності на землю серії
ІІІ-ЗП №056023, виданого Куйбишевською
районною державною адміністрацією
Запорізької області 20 січня 2004 року та
зареєстрованого в книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №514.

Рішення суду відповідно до частини 1
статті 223 ЦПК України набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції - Куйбишевський
районний суд Запорізької області
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10-денного
строку з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: С.Ю.Скляр