У Х В А Л А

13 травня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області у складі:

Головуючого
судді: Демянчук С.В.

суддів: Буцяка З.І., Шеремет А.М.,

секретаря судового засідання:
Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Рівненського районного суду
Рівненської області від 28 березня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за договором позики та процентів за
користування позикою в зв'язку з не
виконанням грошового забезпечення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів ,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського районного суду
Рівненської області від 28 березня 2014
року задоволено заяву ОСОБА_2 про
забезпечення позову.

Накладено арешт на 1/2 частину житлового
будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1
яка належить ОСОБА_1.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає,
що ухвала суду першої інстанції є
такою, що не відповідає фактичним
обставинам, винесена з порушенням
вимог, зазначених у Постанові Пленуму
ВСУ від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі», а також допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Вказує, що постановляючи ухвалу, суд
першої інстанції наклав арешт на 1/2
частини житлового будинку (з
надвірними будівлями ) АДРЕСА_1 коли
вимога позивача становить стягнення у
розмірі 36000,0 грн. та процентів: 36,0 грн. -
інфляційних, 201,0 грн. - 3% річних, 990,25 грн.
- подвійна ставка НБУ.

Зазначає, що судом першої інстанції не
враховано ту обставину, що частина
житлового будинку може коштувати
набагато дорожче, чим може обмежити
відповідача у можливості
розпоряджатись та користуватися
власним майном.

Також вказує, що в оскаржуваній ухвалі
не зазначено ні доказів, з
якими суд першої інстанції пов'язував
необхідність вжиття заходів
забезпечення позову та відповідні
посилання чи обґрунтовані припущення
про те, що невжиття заходів
забезпечення може в майбутньому
утруднити чи зробити неможливим
виконання судового рішення.

________________________________________________________________________
____________________

Провадження № 22ц-787/956/2014
Головуючий у суді 1 інстанції:
Штогун О.С.

Доповідач : Демянчук С.В.

Просив скасувати зазначену ухвалу суду
першої інстанції про вжиття заходів
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на 1/2 частину житлового будинку
з надвірними будівлями АДРЕСА_1.

Сторони в судове засідання не з'явилия.
Про час та місце розгляду справи
повідомлені за зазначеними ними
адресами, про причини неявки не
повідомили.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, а також вимог, заявлених в суді
першої інстанції, правильність
застосування судом норм
процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

У відповідності до ст.151 ЦПК України,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня
2006 року № 9 „Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" розглядаючи заяву
про забезпечення позову, суд (суддя) має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що поміж сторонами
має місце спір щодо стягнення
заборгованості за договором позики та
процентів за користування позикою в
зв'язку з невиконанням грошового
зобов'язання.

Відповідно до витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно №16134858 від
02.10.2077 року ОСОБА_1 належить 1/2 частина
житлового будинку з надвірними
будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до правомірного висновку, що
відчуження відповідачем нерухомого
майна - 1/2 частини житлового будинку в
АДРЕСА_1, за рахунок якого можливе
погашення заборгованості при
задоволенні позову, утруднить
виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, ухвала суду є
законною і обґрунтованою та скасуванню
не підлягає.

Враховуючи, що ухвалу постановлено з
дотриманням норм процесуального права
колегія суддів не вбачає підстав для її
скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Рівненського районного суду
Рівненської області від 28 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий суддя:
С.В. Демянчук

Судді :
З.І.Буцяк

А.М. Шеремет