Провадження № 2/200/875/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАНИ

12 березня 2014 року
Бабушкінський
районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

Головуючого судді - Циганкова В.О.

при секретарі - Сабій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про захист
честі, гідності, ділової репутації,
стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року позивач звернувся
до суду з позовом до відповідача про
захист честі, гідності, ділової
репутації, стягнення моральної шкоди,
посилаючись на те що в провадженні
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська слухається справа за
позовом ОСОБА_2 до неї, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення збитків. В зазначеному
позові відповідач зазначив про ОСОБА_1
відомості, які є неправдивими та
такими, що порушують її немайнові
права, принижують її честь, людську
гідність та ділову репутацію.
Зазначені фрази у позовній заяві
позивач сприймає як твердження, і
просить стягнути з відповідача
моральну шкоду в розмірі 55 000,00 грн.

До судового засідання позивач надала
суду заяву про розгляд справи у її
відсутності, позовні вимоги
підтримала, просила їх задовольнити у
повному обсязі. Прости заочного
розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про слухання справи
повідомлений належним чином, через
засоби масової інформації газета
«Вісті Придніпров'я» №13 (1506) від 20
лютого 2014 р.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_1 вважає недостовірною ту
інформацію, яка була повідомлена
відповідачем ОСОБА_2, при розгляді
справи в Жовтневому районному суді м.
Дніпропетровська, тобто під час
слухання цивільної справи №201/9866/2013ц за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення збитків, а саме що
в заяві від 16 серпня 2013 року міститься
недостовірна інформація про позивача,
яка ганьбить її честь, гідність та
ділову репутацію.

Як вбачається із роз'яснень п. 17
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №1 від 27 лютого 2009 року «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи» інформація, зазначена
у позовній заяві чи іншій заяві,
адресованій суду, а також в
процесуальних документах
(запереченнях на позов, апеляційних чи
інших скаргах тощо), може бути
підставою для захисту гідності, честі
чи ділової репутації, за винятком
випадків, коли ця інформація була
визначена підставою пред'явленого
позову і стосувалася його предмета,
була доказом у справі, а так само
предметом апеляційного чи іншого
перегляду в порядку, встановленому
процесуальним законом. Не підлягають
розгляду судами позови про захист
гідності, честі чи ділової репутації,
приниження яких відбулося внаслідок
давання показань свідками, а так само
іншими особами, які брали участь у
справі, відносно осіб, які брали участь
у тій справі, якщо наведена в них
інформація була доказом у справі та
оцінювалась судом при ухваленні
судового рішення, оскільки нормами
процесуальних кодексів встановлено
спеціальний порядок дослідження та
оцінки таких доказів. Вказана вимога по
суті означала б вимогу повторної
судової оцінки наданих суду доказів у
раніше розглянутій справі.

Також із роз'яснень абзацу 2 п.4
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №1 від 27 лютого 2009 року «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи» вбачається, що під
гідністю слід розуміти визнання
цінності кожної фізичної особи як
унікальної біопсихосоціальної
цінності, з честю пов'язується
позитивна соціальна оцінка особи в
очах оточуючих, яка ґрунтується на
відповідності її діянь (поведінки)
загальноприйнятим уявленням про добро
і зло, а під діловою репутацією
фізичної особи розуміється набута
особою суспільна оцінка її ділових і
професійних якостей при виконанні нею
трудових, службових, громадських чи
інших обов'язків. Під діловою
репутацією юридичної особи, у тому
числі підприємницьких товариств,
фізичних осіб підприємців, адвокатів,
нотаріусів та інших осіб, розуміється
оцінка їх підприємницької,
громадської, професійної чи іншої
діяльності, яку здійснює така особа як
учасник суспільних відносин.

Так, позивачем в порушення вимог ст.60
ЦПК України не доведено, ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, а саме не
доведено яким чином були порушені її
особисті немайнові права під час
слухання цивільної справи №201/9866/2013ц за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення збитків та
зокрема не обґрунтувала обставини з
приводу того, яким саме чином було
порушено її право на повагу до ділової
репутації.

Відповідно ч.1 ст. 277 ЦК України фізична
особа, особисті немайнові права якої
порушено внаслідок поширення про неї
та (або) членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.

Крім того, як роз'яснив Пленум
Верховного Суду України у п.3 своєї
постанови №1 від 27 лютого 2009 року «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи» вибір способу захисту
особистого немайнового права, зокрема
права на повагу до гідності та честі,
права на недоторканість ділової
репутації, належить позивачеві. Разом
із тим, особа, право якої порушено, може
обрати як загальний, так і спеціальний
способи захисту свого права, визначені
законом, який регламентує конкретні
цивільні правовідносини. У зв'язку з
цим суди повинні брати до уваги, що
відповідно до статті 275 ЦК захист
особистого немайнового права
здійснюється у спосіб, встановлений
главою 3 цього Кодексу, а також іншими
способами відповідно до змісту цього
права, способу його поширення та
наслідків, що їх спричинило це
порушення. До таких спеціальних
способів захисту відносяться,
наприклад, спростування недостовірної
інформації та/або право на відповідь
(стаття 277 ЦК), заборона поширення
інформації, якою порушуються особисті
немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо.

Судом встановлено, що позивач просить
захистити честь, гідність та ділову
репутацію шляхом визнання інформації
недостовірною, однак даний спосіб
захисту не відноситься ні до
загального, ні до спеціального способу
захисту права.

Крім того, за змістом ст. ст. 94, 277 ЦК
України, ст. 32 Конституції України, ст. 10
Конвенції про захист прав людини і
основних свобод, кожному гарантується
право на захист ділової репутації та
спростування недостовірної інформації
особою, яка поширила таку інформацію.

Відповідно до ст. 40 Конституції України
всі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

У п. 16 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 27 лютого 2009 року № 1
«Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи»
роз'яснено, що у випадку, коли особа
звертається до зазначених органів із
заявою, в якій міститься та чи інша
інформація, і в разі, якщо цей орган
компетентний перевіряти таку
інформацію та надавати відповідь,
проте в ході перевірки інформація не
знайшла свого підтвердження, вказана
обставина не може сама по собі бути
підставою для задоволення позову,
оскільки у такому випадку мала місце
реалізація особою конституційного
права, передбаченого статтею 40
Конституції, а не поширення
недостовірної інформації.

Про зазначене йдеться й у Рішенні
Конституційного Суду України від 10
квітня 2003 року № 8-рп/2003 (справа про
поширення відомостей).

На підставі викладеного суд вважає, що
позовні вимоги позивача про захист
честі, гідності та ділової репутації є
необґрунтованими і задоволенню не
підлягають.

З урахуванням результату розгляду
справи судові витрати компенсуванню не
підлягають та відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 214, 215, 218, 222,
224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про захист честі, гідності,
ділової репутації, стягнення моральної
шкоди - відмовити.

Судові витрати віднести на позивача.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заява про перегляд
заочного рішення може бути подана
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Рішення може бути
оскаржено в апеляційному порядку о
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Бабушкінський районний
суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в
10-ти денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
В.О. Циганков