У х в а л а

28 липня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, подану
представником - ОСОБА_4, про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 квітня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен банк Аваль», третя особа -
ОСОБА_6, про визнання договору іпотеки
припиненим,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з указаним позовом, посилаючись
на те, що 5 вересня 2006 року між ОСОБА_6 та
публічним акціонерним товариством
«Райффайзен Банк Аваль» був укладений
кредитний договір, відповідно до умов
якого позичальник отримав кредит у
розмірі 30 тис. доларів США з кінцевим
строком повернення до 5 серпня 2009 року.
На забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним договором між банком,
позичальником та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Грант-Прінт-Донецьк» 5 вересня 2006 року
був укладений договір поруки, а 27
грудня 2006 року між нею, позичальником
та банком був укладений договір
іпотеки. Згодом вона дізналася, що
відносно директора Донецької обласної
дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
ОСОБА_7 було порушено кримінальну
справу за фактом заволодіння майном
банку в особливо великих розмірах
невстановленими особами, а позичальник
грошові кошти в касі банку не
отримував. Згодом було порушено
кримінальну справу відносно її
чоловіка, ОСОБА_3 Постановою Київського
районного суду м. Донецька від 17 травня
2010 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2
ст.367 КК України було встановлено, що
ОСОБА_7 надала вказівку економісту
банку на підставі копій документів
ОСОБА_6, ОСОБА_3 видати з каси банку
невстановленій слідством особі
кредитні кошти ОСОБА_6 На теперішній
час кредит не є погашеним,
заборгованість становить 172 059 доларів
99 центів США, якими за невстановленими
досудовим слідством обставинами
заволодів її чоловік, ОСОБА_3 та
директор ТОВ «Грант-Прінт-Донецьк».

З урахуванням викладеного, позивачка
просила визнати договір іпотеки від 27
грудня 2006 року недійсним, оскільки він
є фіктивним і нікчемним, так як кошти за
договором ОСОБА_6 не отримував, а її
ввели в оману і договір порушує
публічний порядок.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Рішенням Калінінського районного суду
м. Донецька від 18 грудня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 17 березня 2014 року, у
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 квітня 2014 року
ОСОБА_3 у відкритті касаційного
провадження у вказаній справі
відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3, подана представником - ОСОБА_4,
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 квітня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме ст. 593
ЦК України, ст. ст. 3, 17 Закону України
«Про іпотеку, що потягло, на думку
заявника, ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24
липня 2013 року, ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 вересня 2013 року, постанову
Верховного Суду України від 11 вересня
2013 року.

У п. 9 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК, можуть
бути, зокрема, рішення судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України, ухвалені як судом касаційної
інстанції.

Оскільки постанову Верховного Суду
України від 11 вересня 2013 року прийнято
Верховним Судом України не як судом
касаційної інстанції, тому на неї не
може здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Із доданих до заяви рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 липня 2013 року та ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 вересня 2013 року
випливає різне визначення предмета
регулювання правових норм, різні
підстави та зміст позовних вимог й
різні фактичні обставини у порівнянні
з судовим рішенням, яке оскаржується.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен банк Аваль», третя особа -
ОСОБА_6, про визнання договору іпотеки
припиненим за заявою ОСОБА_3, поданою
представником - ОСОБА_4, про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 квітня 2014 року
до провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта