Справа № 545/801/13-ц
Провадження № 2/545/16/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" червня 2014 р. Полтавський районний
суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шелудякова Л.В.,

при секретарі Лабовкіній Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Абазівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області, ОСОБА_3, треті особи: Головне
управління Держземагентства у
Полтавській області, територіальний
відділ Управління державного комітету
України з промислової безпеки, охорони
праці та гірничого нагляду по
Полтавській області, відділ
містобудування та архітектури
Полтавської районної державної
адміністрації про визнання незаконною
та скасування ухвали сесії сільської
ради, визнання недійсним державного
акта на право власності на землю,
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити дії,
усунення перешкод у користуванні
власністю та земельною ділянкою,
відшкодування шкоди, позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: Абазівська
сільська рада Полтавського району
Полтавської області, Комунальне
підприємство «Бюро технічної
інвентаризації та містобудування
Полтавського району», відділ
містобудування та архітектури
Полтавської районної державної
адміністрації про знесення самочинно
збудованого гаража та відновлення межі
земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2010 року
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Абазівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області, ОСОБА_3 про встановлення
земельного сервітуту у вигляді
влаштування проїзду через земельну
ділянку, частина якої належить на праві
власності ОСОБА_3 та Абазівській
сільській раді Полтавського району (т.1
а.с.1-5).

В жовтні 2010 року ОСОБА_1 змінив
предмет позовних вимог та просив
визнати незаконним та скасувати ухвалу
13 сесії 22 скликання Абазівської
сільської ради «Про приватизацію
земельних ділянок громадян» від 24
жовтня 1997 року; визнати недійсним
Державний акт про право приватної
власності на землю серії ІІІ-ПЛ №025366
від 11 травня 1998 року, виданий
Абазівською сільською радою ОСОБА_3 на
земельну ділянку площею 0,12 га в межах
згідно з планом, яка розташована на
території Абазівської сільської ради
для обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд;
скасувати державну реєстрацію права
власності на вказану земельну ділянку,
зареєстровану в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №551 11 травня 1998
року (т.1 а.с.112-117).

В червні 2012 року до суду з позовом
звернувся ОСОБА_2 як третя особа, яка
заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору, до Абазівської
сільської ради Полтавського району
Полтавської області, ОСОБА_3, треті
особи: відділ земельних ресурсів
Полтавського району, територіальний
відділ Управління державного комітету
України з промислової безпеки, охорони
праці та гірничого нагляду по
Полтавській області, Управління з
питань містобудування та архітектури
Полтавської районної державної
адміністрації, в якому просив визнати
незаконним та скасувати ухвалу 13 сесії
22 скликання Абазівської сільської ради
«Про приватизацію земельних ділянок
громадян» від 24 жовтня 1997 року;

визнати недійсним акт про право
приватної власності на землю серії
ІІІ-ПЛ №25366 від 11 травня 1998 року,
виданий Абазівською сільською радою
ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,12 га
в межах згідно з планом, яка
розташована на території Абазівської
сільської ради для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд; скасувати державну
реєстрацію права власності на землю, а
саме на земельну ділянку площею 0,12 га в
межах згідно з планом, яка розташована
на території Абазівської сільської
ради для обслуговування житлового
будинку, господарських будівель та
споруд, зареєстровану в Книзі запису
державних актів на право приватної
власності на землю №551 від 11 травня 1998
року (т.5 а.с.2-7). Посилався на те, що йому
на праві спільної часткової власності
належить ? частина житлового будинку з
господарськими будівлями, земельної
ділянки площею 0,14 га, що розташовані по
АДРЕСА_1, співвласником другої частини
вказаного майна є ОСОБА_1 До їх
домоволодіння існує проїзд довжиною 4
м, земля якого належить Абазівській
сільській раді. Частина земельної
ділянки, на якій існує проїзд площею 0,15
га за ухвалою 13 сесії 22 скликання від 24
жовтня 1997 року Абазівської сільської
ради передана безкоштовно в приватну
власність для обслуговування
житлового будинку ОСОБА_3, а інша
частина залишається у держаній
власності. Надаючи частину земельної
ділянки - проїзду ОСОБА_3 Абазівська
сільська рада Полтавського району
позбавила його та ОСОБА_1 можливості
безперешкодно заходити, проїздити до
власного домоволодіння та фактична
змінила межі земельної ділянки, яка як
співвласнику належить йому.

Вказаний позов ухвалою суду від 26
червня 2012 року об'єднаний в одне
провадження з вищевказаними позовами
(т.5 а.с.33, 34).

В березні 2013 року ОСОБА_1 уточнив та
збільшив позовні вимоги та просив
визнати незаконним та скасувати ухвалу
13 сесії 22 скликання Абазівської
сільської ради «Про приватизацію
земельних ділянок громадян» від 24
жовтня 1997 року; визнати недійсним
Державний акт про право приватної
власності на землю серії ІІІ-ПЛ №025366
від 11 травня 1998 року, виданий
Абазівською сільською радою ОСОБА_3 на
земельну ділянку площею 0,12 га в межах
згідно з планом, яка розташована на
території Абазівської сільської ради
для обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд;
скасувати державну реєстрацію права
власності на вказану земельну ділянку,
зареєстровану в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №551 11 травня 1998
року; зобов'язати ОСОБА_3 за власний
рахунок відновити стан земельної
ділянки загального користування до
попереднього стану шляхом звільнення
проїзду, розташованого по
пров.Жовтневий в с.Абазівка
Полтавського району Полтавської
області між житловими будинками
АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 від каналізаційної
системи, паркану, повністю відновити
дорожнє покриття та заборонити йому
використовувати проїзд інакше ніж за
цільовим призначенням (т.7 а.с.21-24).

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3
в жовтні 2010 року звернувся до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя
особа: Управління державного комітету
України з промислової безпеки, охорони
праці та гірничого нагляду по
Полтавській області про усунення
перешкод в користуванні приватною
власністю. Посилався на те, що 24 вересня
1988 року ним було придбано
домоволодіння, яке розташоване по
АДРЕСА_2. Ухвалою 13 сесії 22 скликання
від 24 жовтня 1997 року йому передано
безкоштовно у приватну власність
земельну ділянку площею 0,15 га для
обслуговування житлового будинку. 15
травня 1998 року вказана земельна
ділянка ним була приватизована та
отримано Державний акт на право
приватної власності на землю ІІІ-ПЛ
№025366. Належна йому земельна ділянка
межує із земельною ділянкою ОСОБА_1,
який успадкував домоволодіння, що
розташоване по АДРЕСА_1. На прохання
ОСОБА_1 він дозволив йому користуватися
частиною його земельної ділянки в
якості додаткового проходу до його
садиби з вул.Ватутіна. Пізніше ОСОБА_1
побудував гараж та придбав у власність
автомобіль та почав користуватись
частиною належної йому земельної
ділянки в якості додаткового проїзду
до своєї оселі, що руйнує його будинок,
оскільки він від вказаного проїзду
розташований на відстані 0,5 м. Крім того
по вказаній земельній ділянці пролягає
газопровід, глибина закладки якого
складає 0,5 м, що менше встановлених
норм. Відповідачем порушується його
право володіти та користуватись
земельної ділянкою, а тому просив
зобов'язати ОСОБА_1 відновити порушене
ним його право власності на земельну
ділянку, розташовану по АДРЕСА_2;

усунути перешкоди в користуванні ним
указаною земельною ділянкою,
заборонити ОСОБА_1 використовувати для
проїзду належну йому на праві
власності земельну ділянку згідно
Державного акту на право приватної
власності на землю (т.2 а.с.5-7).

Вказані позови ухвалою суду від 02
листопада 2010 року об'єднані в одне
провадження (т.1 а.с.157).

В червні 2012 року ОСОБА_3 змінив
вимоги зустрічного позову, пред'явивши
його до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Просив
зобов'язати відповідачів увійти в межі
своєї земельної ділянки, розташованої
по АДРЕСА_1 згідно Державного акту;
зобов'язати відповідачів усунути
перешкоди в користуванні ним частиною
його земельної ділянки, яка
знаходиться у ОСОБА_1 під гаражем по
АДРЕСА_2; заборонити відповідачам
використовувати належну йому на праві
власності земельну ділянку під
додатковий в'їзд (виїзд) до свого
домоволодіння, розташованого по
АДРЕСА_1; зобов'язати відповідачів
очистити забруднену відходами
будівництва частину його земельної
ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 та
відновити родючість ґрунту; стягнути з
відповідачів солідарно судовий збір,
витрати на правову допомогу в сумі 3300
грн., судову експертизу 3100 грн.,
геодезичну зйомку 5000 грн.; стягнути з
ОСОБА_1 моральну шкоду за порушення
його громадянських прав у розмірі 500
грн., за використання його власності у
власних цілях та спричинену шкоду в
розмірі 3500 грн. (т.5 а.с.11-18). Інші позовні
вимоги просив залишити без розгляду.

В жовтні 2012 року ОСОБА_3 звернувся
з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
знесення самочинно збудованого гаража
та відновлення межі земельної ділянки
(т.6 а.с.2-6). В грудні 2012 року позивач
змінив предмет позову та просив
зобов'язати ОСОБА_1 знести гараж
самочинно збудований по АДРЕСА_1 на
межі А - Е земельної ділянки ОСОБА_3 за
адресою: АДРЕСА_2 та відновити
зазначену межу (т.6 а.с.36, 37). Вказана
позовна заява ухвалою суду від 18 квітня
2013 року об'єднана з вищевказаними
позовами (т.6 а.с.227).

В березні 2013 року ОСОБА_3 подав
заяву про зміну предмету позову, в якій
просив зобов'язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2
увійти у межі своєї земельної ділянки,
розташованої по АДРЕСА_1; зобов'язати
відповідачів усунути перешкоди в
користуванні ним частиною його
земельної ділянки, яка знаходиться у
ОСОБА_1 у користуванні під гаражем за
адресою: АДРЕСА_2 та відновити
зазначену межу; заборонити
відповідачам використовувати належну
йому на праві власності земельну
ділянку під додатковий в'їзд (виїзд) до
свого домоволодіння, розташованого по
АДРЕСА_1; зобов'язати відповідачів
очистити забруднену відходами
будівництва частину його земельної
ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 та
відновити родючість ґрунту; стягнути з
відповідачів солідарно судові витрати
- судовий збір та витрати на правову
допомогу в сумі 3300 грн. та судову
експертизу в сумі 3100 грн., геодезичну
зйомку в сумі 500 грн.; стягнути з ОСОБА_1
моральну шкоду за порушення його
громадянських прав у розмірі 5000 грн. за
використання його власності у власних
цілях та спричинену шкоду в розмірі 3500
грн.; скасувати запис про державну
реєстрацію права приватної спільної
часткової власності на ? частину
житлового будинку з господарськими
будівлями, розташованих по АДРЕСА_1 за
ОСОБА_2 від 10 квітня 2011 року,
реєстраційний номер 33377070 та державну
реєстрацію права приватної спільної
часткової власності на ? частину
житлового будинку з господарськими
будівлями, розташованих по АДРЕСА_1 за
ОСОБА_1; визнати недійсним свідоцтво
про право власності від 21 вересня 1994
року видане виконкомом Абазівської
сільської ради померлій ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_5 (т.6 а.с.25-28).

В судовому
засіданні ОСОБА_1 свої уточнені позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
просив їх задовольнити, надав
пояснення аналогічні викладеним в
зміненій позовній заяві. Позовні
вимоги до нього не визнав, просив
відмовити у їх задоволенні.

ОСОБА_2 в судовому засідання свої
позовні вимоги підтримав, просив їх
задовольнити, надав пояснення
аналогічні викладеним в позовній
заяві. Позовні вимоги до нього не
визнав.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 вважала
позов ОСОБА_1 таким, що підлягає
задоволенню, а у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 за зустрічним позовом та
позовом про знесення гаражу та
відновлення межі просила відмовити.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_7 позовні
вимоги ОСОБА_2 просила задовольнити, в
останні судові засідання не з'явилась.

В судовому засіданні ОСОБА_3 позов до
нього не визнав та просив відмовити у
його задоволенні, свої позовні вимоги
підтримав та просив задовольнити.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_8
позовні вимоги ОСОБА_3 просив
задовольнити, оскільки вважав їх
обґрунтованими та доведеними, у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 просив відмовити.

Представник Абазівської
сільської ради Полтавського району
Полтавської області Половенко О.О. не
заперечила проти задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2, у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 просила
відмовити.

Представники третіх осіб - відділу
земельних ресурсів Полтавського
району, територіального відділу
Управління державного комітету
України з промислової безпеки, охорони
праці та гірничого нагляду по
Полтавській області, відділу
містобудування та архітектури
Полтавської районної державної
адміністрації, Головне управління
Держземагентства у Полтавській
області, Комунальне підприємство
«Бюро технічної інвентаризації та
містобудування Полтавського району» в
судове засідання не з'явились, будучи
належним чином повідомленими про час
та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, свідків, вивчивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право на спадщину від 25
жовтня 1994 року ОСОБА_1 успадкував
житловий будинок та є власником жилого
будинку з надвірними побудовами, які
знаходяться по АДРЕСА_1, що
підтверджується реєстраційним
посвідченням Полтавського міжміського
бюро технічної інвентаризації від 25
жовтня 1994 року (т.1 а.с.10, 11).

У зв'язку з набуттям права власності на
вищевказаний житловий будинок з
надвірними побудовами Полтавським
бюро технічної інвентаризації
проведена реєстрація, про що свідчить
реєстраційне посвідчення від 25 жовтня
1994 року (т.1 а.с.11)

Відповідно до витягу про державну
реєстрацію прав від 10 квітня 2011 року та
технічного паспорту на житловий
будинок, виготовленого станом на 28
листопада 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є
співвласниками по ? частині житлового
будинку з господарськими будівлями по
АДРЕСА_1 (т.5 а.с.8).

Згідно акту про встановлення меж
ділянки в натурі від 15 листопада 1996
року ОСОБА_1 передано у приватну
власність земельну ділянку загальною
площею 0,25 в АДРЕСА_1 (т.1 а.с.18).

З державного акту серії ІV-ПЛ №046312 від
15 липня 1997 року на право приватної
власності на земельну ділянку,
вбачається, що земельна ділянка площею
0,25 га призначена для обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель, ведення особистого
підсобного господарства, належить на
праві власності ОСОБА_1 Вказана
земельна ділянка складається з вдвох
участків. Участок НОМЕР_4 площею 0,14 га в
АДРЕСА_1 наданий для обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель. В графі опис меж цього
державного акту від Г до Д позначені
землі Абазівської сільської ради, а
саме, проїзд шириною 4 м. Вказані землі
відповідно до ст.4 ЗК України (в
редакції 1990 року, чинного до 01 січня 2002
року) відносилися до земель загального
користування Абазівської сільської
ради Полтавського району. Участок
НОМЕР_5 площею 0,11 га в с.Соломахівка (т.1
а.с.12).

Передача ОСОБА_1 у приватну власність
земельної ділянки для обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель та споруд здійснена у
відповідності з діючим на той час
Порядком передачі земельних ділянок у
приватну власність громадянам України,
затвердженим Наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 15 лютого 1993 року за №10,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 26 лютого 1993 року за №7.

У будівельному паспорті №9 на забудову
земельної ділянки, належній ОСОБА_1,
складеному відділом містобудування,
архітектури та житлового-комунального
господарства Полтавської районної
державної адміністрації Полтавської
області, затвердженому головним
архітектором району 27 лютого 2003 року та
зареєстрованому за №1 у виконавчому
комітеті Абазівської сільської ради 28
лютого 2003 року, наведений проект
забудови земельної ділянки в АДРЕСА_1. В
проекті на плані забудови земельної
ділянки нанесений план старого
житлового будинку літ. «А-1», який
згідно проекту підлягає знесенню,
нанесений новий план існуючого
фундаменту нового житлового будинку.
Також нанесені існуючі будівлі
побудовані до інвентаризації 1991 року:
літня кухня літ. «Б», господарська
будівля літ. «б», сарай літ. «б2»,
вбиральня літ. «Г», гараж літ. «В»,
побудований у 1992 році (т.1 а.с.28-31).

Згідно висновку №1041/1042 від 30 березня 2012
року судової будівельно-технічної
експертизи Харківського
науково-дослідного інституту судових
експертиз ім. засл.проф. М.С.Бокаріуса,
проведеної на виконання ухвали суду
підтверджуються обставини, що
планувальне рішення земельної ділянки
НОМЕР_3 згідно проекту забудови 2003 року
не змінилося в порівнянні з існуючим,
розташування житлового будинку і
господарських будівель і споруд
залишається таким як зазначено на
плані забудови земельної ділянки
згідно технічного паспорта станом на
квітень 1991 року. Вхід в домоволодіння і
вхід в новий житловий будинок НОМЕР_3
розташовані з боку ділянки Абазівської
сільської ради між домоволодіннями
АДРЕСА_2 і АДРЕСА_3. В 1992 році на
земельній ділянці ОСОБА_1 побудований
цегляний гараж розмірами 8,0 Ч 4,0 м. Заїзд
в гараж влаштовано з боку ділянки
Абазівської сільської ради між
домоволодіннями АДРЕСА_2 і АДРЕСА_3 (т.4
а.с.15).

Вказані обставини повністю
узгоджуються з показаннями свідків
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15
наданих кожним окремо в судовому
засіданні.

Наведене свідчить, що ОСОБА_1 у
встановленому Порядком передачі
земельних ділянко у приватну власність
громадянам України підлягала передачі
безоплатно у власність земельна
ділянка на підставі матеріалів, що
підтверджували її розмір.

Під час проведення експертного
дослідження в ході натурного
обстеження земельної ділянки виявлено
невідповідність належної ОСОБА_1
земельної ділянки державному акту на
право власності на землю. Межі
земельної ділянки не відповідають
фактичним межам земельної ділянки,
встановленим під час натурного
обстеження, конфігурація земельної
ділянки у цьому державному акті не
співпадає з конфігурацією, якою ОСОБА_1
фактично користується з часу переходу
права власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
в порядку спадкування, враховуючи ті
обставини, що планувальне рішення
земельної ділянки не змінювалося.

Відповідно до висновку №16 від 10 квітня
2014 року додаткової
будівельно-технічної та
земельно-технічної експертизи
встановлена невідповідність площі
земельної ділянки, зазначеній в
державному акті ІV-ПЛ №046312 від 15 липня
1997 року на право приватної власності на
земельну ділянку, виданому ОСОБА_1, так
як перевищує точність виміру
нормативній базі 1997 та 2009 років.
Невідповідність фактичних меж
земельних ділянок стала можливим
внаслідок порушення Інструкції про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
приватної власності на землю різними
виконавцями робіт в частині розробки
технічної документації зі складення
державного акту на право власності на
земельні ділянки. В даному випадку
встановити розташування частини
гаража, збудованого ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
позначеному літ. «В» в технічному
паспорті на земельній ділянці, яка
належить ОСОБА_3 відповідно до
державного акту на право власності на
землю серії ІІІ-ПЛ №025366 від 11 травня 1998
року не представилось можливим,
оскільки вказаний гараж при накладенні
державних актів на право власності на
землю, виданих ОСОБА_16, ОСОБА_3, ОСОБА_1
водночас знаходиться на цих земельних
ділянках.

Згідно висновку №1041/1042 від 30 березня 2012
року судової будівельно-технічної
експертизи встановити чи відповідала
зазначена земельна ділянка вимогам
будівельних норм і правил станом на 24
вересня 1988 року та на 15 липня 1997 року
неможливо.

При переході права власності на
домоволодіння до ОСОБА_1 в порядку
спадкування в 1994 році згідно
положенням діючого на той час
законодавства, зокрема ст.30 ЗК України
до нього перейшло належне право
користування земельною ділянкою,

на якій розташований житловий будинок
з господарськими будівлями та
спорудами. Планувальне рішення
успадкованого ОСОБА_1 наступне: вхід в
домоволодіння і вхід в житловий
будинок розташовані з боку земельної
ділянки Абазівської сільської ради
Полтавського району між
домоволодінням АДРЕСА_2 і АДРЕСА_3, в
установленому законом порядку не
змінювалося.

Відповідно до п.7 розділу Х «Перехідні
положення» Земельного кодексу України
громадяни та юридичні особи зберігають
право на земельні ділянки одержані
ними до 01 січня 2002 року у власність, у
тимчасове користування або на умовах
оренди в розмірах, що були раніше
передбачені чинним законодавством.

Відповідно до ст.17 ЗК України (в
редакції 1990 року, який був чинним на час
виникнення спірних правовідносин)
передача у власність земельної
ділянки, що була раніше надана
громадянину, провадиться сільськими,
селищними, міськими Радами народних
депутатів за місцем розташування цієї
ділянки. Зазначені земельні ділянки
передаються у власність на підставі
заяви громадянина і матеріалів, що
підтверджують її розмір
(земельно-кадастрова документація,
дані бюро технічної інвентаризації,
правлінь товариства і кооперативів
тощо).

Таким чином, матеріалами справи
підтверджується, що відповідно до
порядку проведення приватизації
земельної ділянки були здійснено
заміри та визначено основні межі
земельної ділянки переданої у
власність ОСОБА_1 Визначені в
державному акті на право приватної
власності на земельну ділянку ІV-ПЛ
№046312 від 15 липня 1997 року, згідно якого
передано в приватну власність земельну
ділянку площею 0,14 га для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель в АДРЕСА_1 межі
земельної ділянки не відповідають
фактичним, а також даним бюро технічної
інвентаризації про розташування
домоволодіння як станом на квітень 1991
року та і станом на 29 листопада 2010 року,
будівельного паспорту №9 на забудову
земельної ділянки.

Таким чином, приватизація ОСОБА_1
земельної ділянки здійснена
відповідно до чинного на той час
законодавства, вимірювання та
визначення розмірів земельної ділянки
на час приватизації мали ґрунтуватися
на даних бюро технічної інвентаризації
про розташований житловий будинок з
погосподарськими будівлями та
спорудами. Спірна земельна ділянка
ОСОБА_1 виділена та передана у
власність відповідно до акту органу
місцевого самоврядування.

Згідно договору купівлі-продажу №2925
від 24 вересня 1988 року ОСОБА_17, дружина
ОСОБА_3, придбала житловий будинок в
с.Абазівка Полтавського району у
ОСОБА_18, що знаходиться на присадибній
земельній ділянці площею 0,06 га (т.1 а.с.48,
49).

Відповідно технічного паспорту на
житловий будинок по АДРЕСА_2 власником
будинку вказаний ОСОБА_3 (т.4 а.с.91, 97).

Згідно ухвали та виписки з ухвали
Абазівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області від 24 жовтня 1997 року «Про
приватизацію земельних ділянок»
передано ОСОБА_3 безкоштовно у приватну
власність земельна ділянка площею 0,15
га для обслуговування житлового
будинку та дозволено у встановленому
порядку одержати Державний акт на
право приватної власності на землю (т.1
а.с.52, 154).

Відповідно до акту про встановлення
меж ділянки в натурі від 18 грудня 1997
року встановлена в натурі межа
земельної ділянки, переданої у
приватну власність ОСОБА_3 площею 0,12 га
для обслуговування житлового будинку в
с.Абазівка Полтавського району (т.
а.с.53-55).

Згідно Державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІІІ-ПЛ №025366 від 11 травня 1998 року ОСОБА_3
є власником земельної ділянки площею
0,12 за вищевказаною адресою (т.1 а.а.55).

Відповідно до акту обстеження
земельної ділянки належної ОСОБА_3 за
адресою: с.Абазівка Полтавського
району та земельної ділянки (проїзду)
від 13 квітня 2010 року частина земельної
ділянки (проїзду) належить ОСОБА_3 на
праві приватної власності відповідно
до Державного акту серія ІІІ-ПЛ №025366
від 11 травня 1998 року. Каналізаційна
система знаходиться на приватизованій
земельній ділянці ОСОБА_3, земельна
ділянка (проїзд) шириною 1-1,5 м належить
до земель Абазівської сільської ради
Полтавського району та відноситься до
земель загального користування (т.1
а.с.36).

Межа між земельною ділянкою ОСОБА_1 та
земельною ділянкою ОСОБА_3 складається
з відрізків довжиною 2,01+2,65+8,14 загальною
довжиною 12,8 м, що підтверджується
висновком №1041/1042 судової
будівельно-технічної експертизи від 30
березня 2012 року та схемою розташування
земельної ділянки по АДРЕСА_1 (т.4 а.с.184,
195, 52). Загальна довжина межі 12,8 кв.м
співпадає як на вказаній схемі (т.4
а.с.52), так і на схемі співставлення
розмірів та конфігурацій меж земельної
ділянки за висновком експертизи (т.4
а.с.195). Безпосередньо на даній межі
знаходиться стіна гаража В довжиною 8,14
м, який належить ОСОБА_1,решта межі
складає 4,66 м. Згідно схеми розташування
земельної ділянки по АДРЕСА_1 саме по
цій межі ОСОБА_3 порушує право
власності на землю ОСОБА_1, що
відображено на схемі штрихом синього
кольору, тобто по цій межі існує
різниця між земельною ділянкою ОСОБА_1
на місцевості та відповідно з
Державним актом, яка фактично
перебуває у користуванні ОСОБА_3 Саме
по цій єдиній межі між ділянками ОСОБА_1
та ОСОБА_3 не встановлено порушення
права власності саме ОСОБА_3 на землю,
позовні вимоги в цій частині не
доведені.

Суд приходить до висновку, що у даному
випадку право ОСОБА_3 не є порушеним.
Доводи ОСОБА_3 в тій частині, що
порушено його право на приватизовану
земельну ділянку, яка безпідставно
зменшена та вилучена без зазначення її
розміру та місця знаходження, не
заслуговують на увагу, оскільки згідно
договору купівлі-продажу його
домоволодіння у 1988 році земельна
ділянка становили 0,06 га. Згідно опису
меж у Державному акті на право
приватної власності на землю, схеми
співставлення розмірів та
конфігурацій меж земельної ділянки за
висновком експертизи та схеми
розташування земельної ділянки,
земельна ділянка ОСОБА_3 межує із
земельними ділянками, ОСОБА_19,
Абазівської сільської ради
Полтавського району, ОСОБА_20, ОСОБА_21(т.1
а.с.55, т.4 а.с.52, 195). Після приватизації
земельна ділянка ОСОБА_3 збільшилася до
0,12 га, порівняно з ділянкою 0,06 га, на
якій було розташовано домоволодіння
при його купівлі-продажу.

З врахуванням зазначеного, суд
приходить до висновку, що земельна
ділянка ОСОБА_3 збільшилася у
результаті передачі земельної ділянки
Абазівської сільської ради
Полтавської області у приватну
власність ОСОБА_3

До того ж, передача у власність ОСОБА_3
земельної ділянки без її попереднього
вилучення (викупу) не відповідає
вимогам законодавства.

В межах розгляду позовних вимог суду не
надано доказів, які б стверджували факт
здійснення будівництва гаражу після 11
травня 1998 року, натомість матеріалами
справи підтверджується виникнення
права власності ОСОБА_1 на спірний
гараж в порядку спадкування у 1994 році.

Згідно містобудівної документації
«Проект планування і забудови села
Абазівка, який був розроблений
Полтавською філією Українського
державного проектного інституту
«Укрмісьбудпроект» у 1977 році, план
забудови містить проїзд до
домоволодіння ОСОБА_1(т.3,а.с.25).

Внаслідок системного аналізу наданих
сторонами доказів, суд приходить до
висновку, що ухвала 13 сесії 22 скликання
Абазівської сільської ради «Про
приватизацію земельних ділянок
громадян» від 24 жовтня 1997 року в
частині передачі у приватну власність
земельної ділянки ОСОБА_3 прийнята з
порушенням діючого законодавства.

Так, згідно із ст.4 ЗК України (в
редакції 1990 року, чинного до 01 січня 2002
року) не можуть передаватися у
колективну та приватну власність землі
загального користування населених
пунктів, а саме майдани, вулиці,
проїзди.

Відповідно до ст.23 ЗК України (в
редакції 1990 року чинного до 01 січня 2002
року) право власності або право
постійного користування землею
посвідчується державними актами, які
видаються і реєструються сільськими,
селищними, міськими, районними Радами
народних депутатів.

Згідно ст.30 ЗК України (в редакції
1990 року, чинного до 01 січня 2002 року) при
переході права власності на будівлю і
споруду разом з цими об'єктами
переходить у розмірах, передбачених
статтею 67 цього Кодексу, і право
власності або право користування
земельною ділянкою без зміни її
цільового призначення і, якщо інше не
передбачено у договорі відчуження -
будівлі та споруди. У разі зміни
цільового призначення надання
земельної ділянки у власність або
користування здійснюється в порядку
відведення.

За даних обставин та наявних у справі
доказів, суд вважає, що вимога про
скасування ухвали сільської ради 13
сесії 22 скликання Абазівської
сільської ради «Про приватизацію
земельних ділянок громадян» від 24
жовтня 1997 року підлягає частковому
задоволенню, а саме в частині передачі
земельної ділянки у приватну власність
ОСОБА_3

Враховуючи наведене, суд
приходить до висновку про необхідність
визнати недійсним державний акт про
право приватної власності на землю
серії ІІІ-ПЛ №025366 від 11 травня 1998 року,
виданий Абазівською сільською радою
ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,12 га
в межах згідно з планом, яка
розташована на території Абазівської
сільської ради Полтавського району для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд та
скасувати державну реєстрацію права
власності на вказану земельну ділянку,
зареєстровану в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №551 11 травня 1998
року.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїй вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Стовно вимог щодо зобов'язання ОСОБА_3
за власний рахунок відновити стан
земельної ділянки загального
користування до попереднього стану
шляхом звільнення проїзду,
розташованого по пров.Жовтневий в
с.Абазівка Полтавського району
Полтавської області між житловими
будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 від
каналізаційної системи, паркану,
повністю відновити дорожнє покриття та
заборонити йому використовувати
проїзд інакше ніж за цільовим
призначенням, суд входить з того, що
позивачем не надано суду докази щодо
облаштування проїзду відповідачем
ОСОБА_3 Вимоги щодо усунення перешкод в
користуванні власністю не заявлено, а
тому у задоволенні вказаних вимог слід
відмовити.

До того ж, вказана земельна ділянка
(проїзд) належить до земель
територіальної громади в особі
Абазівської сільської ради
Полтавського району, яка вправі
звернутися до суду з відповідними
вимогами.

Щодо вимог ОСОБА_3, його позовні вимоги
є похідними від його права власності на
земельну ділянку, яке посвідчується
Державним актом на право власності на
землю серії ІІІ-ПЛ №025366 від 11 травня 1998
року, виданим Абазівською сільською
радою Полтавського району Полтавської
області, а тому є безпідставними та
необґрунтованими, оскільки не доведено
порушення його прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
ст.ст.321, 391 ЦК України, ст.ст. 40, 83 ЗК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Абазівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати частково незаконною та
скасувати ухвалу 13 сесії 22 скликання
Абазівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області «Про приватизацію земельних
ділянок громадян» від 24 жовтня 1997 року
в частині виділення ОСОБА_3 земельної
ділянки, яка розташована на території
Абазівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області.

Визнати недійсним державний акт на
право власності на землю серії ІІІ-ПЛ
№025366 від 11 травня 1998 року, виданий
Абазівською сільською радою
Полтавського району Полтавської
області ОСОБА_3 на земельну ділянку
площею 0,12 га в межах згідно з планом,
призначену для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, яка розташована на
території Абазівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області.

Скасувати державну реєстрацію права
власності на земельну ділянку площею
0,12 га в межах згідно з планом,
призначену для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, яка розташована на
території Абазівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області, зареєстровану в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №551 11 травня 1998
року.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Полтавської області
через Полтавський районний суд
Полтавської області протягом десяти
днів з моменту проголошення шляхом
подачі апеляційної скарги, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Полтавського районного суду

Л.В.Шелудяков