Справа № 686/290/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2014

Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області

у складі: головуючого судді -
Заворотної О.Л.

при секретарі - Попіль С.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Хмельницький
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6,
Житлово-експлуатаційної контори № 5 м.
Хмельницького, виконавчого комітету
Хмельницької міської ради про усунення
перешкод в користуванні майном шляхом
виселення

встановив :

В січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_6, Житлово-експлуатаційної
контори № 5 м. Хмельницького,
виконавчого комітету Хмельницької
міської ради про усунення перешкод в
користуванні майном шляхом виселення,
зобов'язання переоформити особовий
рахунок, в обґрунтування якого вказав,
що зареєстрований та проживає у
АДРЕСА_2. Відповідач ОСОБА_4 також
зареєстрований та проживає у вказаній
квартирі, з яким у позивача склались
неприязні відносини, через що
виникають постійні конфлікти щодо
порядку користування квартирою. До
цього часу невизначено основного
квартиронаймача, що створює позивачу
перешкоди в оплаті комунальних послуг.
Крім цього відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_6
проживають у вказаній квартирі без
реєстрації, мають інше зареєстроване
місце проживання, у зв'язку з чим
позивач просить усунути перешкоди в
користуванні квартирою АДРЕСА_2, шляхом
виселення ОСОБА_3, ОСОБА_6, та
зобов'язання житлово-експлуатаційну
контору № 5 переоформити на позивача
особовий рахунок на житлову квартиру
АДРЕСА_2

Ухвалою суду від 14.05.2014р. позовні вимоги
в частині зобов'язання
Житлово-експлуатаційної контори № 5 м.
Хмельницького переоформити особовий
рахунок на квартиру АДРЕСА_2, залишено
без розгляду за клопотанням позивача.

В судовому засіданні позивач,
представник позивача позовні вимоги
підтримали та просили задоволити в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
позов не визнав, надав суду пояснення в
яких вказав, з 2004 року разом зі своєю
дружиною ОСОБА_3 та її на той час
неповнолітньою донькою ОСОБА_6
проживав у вказаній квартирі спільно
із матір'ю ОСОБА_7 та вітчимом ОСОБА_8, з
якими вели спільне господарство, та
здійснювали догляд за ними. Позивач
ОСОБА_1 вживав наркотичні речовини, за
що притягувався до кримінальної
відповідальності та перебував під
вартою. Протягом тривалого періоду
часу позивач не проживав у вказаній
квартирі, не сплачував комунальні
платежі, натомість відповідач
утримував квартиру в належному стані,
сплачував комунальні платежі, доглядав
за матір'ю ОСОБА_7 до її смерті в 2005 році
та за вітчимом ОСОБА_8, який помер в 2013
році. Позивач за рішенням суду вселений
в квартиру в 2013 році, проте за вказаний
період часу лише декілька раз приходив
до квартири.

Відповідач також пояснив, що ОСОБА_6
його падчериця, в даний час в квартирі
не проживає, оскільки досягла
повноліття, і проживає за іншою
адресою.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов не визнала, надала
пояснення в яких вказала, що вселилась
в квартиру як член сім'ї в 2004 році,
доглядала свекруху ОСОБА_7 до її смерті,
після її смерті доглядали разом з
чоловіком за вітчимом ОСОБА_8

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні
позов не визнала, надала суду пояснення
в яких вказала, що перешкод в
користуванні квартирою позивачу не
чинить.

Представник відповідача ОСОБА_5 в
судовому засіданні позов не визнав,
надав суду пояснення в яких вказав, що
вимоги позивача безпідставні, в
позовній заяві не зазначено правових
підстав для виселення, позивачем не
доведено перешкоди в користування
квартирою зі сторони відповідачів.

Суд заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступні обставини справи та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до довідки (виписки з
домової книги про склад сім'ї та
прописку) ЖЕК № 5 від 12.09.2013р. № 2949 в
квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані та
проживають ОСОБА_1 з 10.06.1982р., ОСОБА_4 з
18.08.1988р., ОСОБА_9 з 17.01.2011р.

Квартиронаймачем зазначено ОСОБА_7, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, особовий рахунок
до цього часу не переоформлений,
квартира не приватизована та
перебуває у комунальній власності.

Відповідно до рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 18.03.2013р.
усунуто перешкоди ОСОБА_1 в
користуванні квартирою АДРЕСА_2, шляхом
його вселення.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 одружились 22.09.2004р., що
підтверджується свідоцтвом про
одруження серія НОМЕР_1.

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зареєстровані в
квартирі АДРЕСА_3, з 24.02.2007р.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
пояснила, що відповідач ОСОБА_4 чинить
перешкоди позивачу в користування
квартирою, про що їй відомо зі слів
ОСОБА_1

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не
може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування інакше як з підстав
і в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення
із займаного жилого приміщення
допускається з підстав, установлених
законом.

Згідно зі ст. 116 ЖК України, якщо наймач,
члени його сім'ї або інші особи, які
проживають разом з ним, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 квітня 1985
року "Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України" під час
вирішення справ про виселення на
підставі ст. 116 ЖК України осіб, які
систематично порушують правила
співжиття та роблять неможливим для
інших проживання з ними в одній
квартирі або будинку, слід керуватися
тим, що під час тривалої
антигромадської поведінки виселення
винного може статися під час
повторного порушення, якщо раніше
вжиті заходи попередження або
громадського впливу не дали позитивних
результатів. Серед таких визначені
заходи попередження, що застосовуються
судами, прокуратурами, органами
внутрішніх справ тощо.

Тобто для застосування норм цієї
статті необхідна наявність двох умов:
систематичне порушення правил
співжиття, а також вжиття заходів
попередження або громадського впливу,
які не дали позитивних результатів. Під
заходами впливу маються на увазі
заходи попередження, що застосовуються
судами, прокурорами, органами
внутрішніх справ, адміністративними
комісіями виконкомів, а також заходи
громадського впливу, вжиті на зборах
жильців будинку чи членів ЖБК, трудових
колективів, товариськими судами й
іншими громадськими організаціями за
місцем роботи або проживання
відповідача.

У ході розгляду справи було з'ясовано,
що за систематичні порушення правила
співжиття до відповідачів не
застосовувалися заходи попередження
органами перерахованими у п. 17
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 12 квітня 1985 року.

Крім того, позивач в відповідності до
ст. 60 ЦПК України не довів суду
систематичність порушення
відповідачами правил співжиття.

Що стосується позивних вимог про
виселення відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_6
у зв'язку з тим, що вони вселилися в
квартиру без згоди позивача, суд
вважає, що вони не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 64 ЖК України
члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення. Повнолітні
члени сім'ї несуть солідарну з наймачем
майнову відповідальність за
зобов'язаннями, що випливають із
зазначеного договору. До членів сім'ї
наймача належать дружина наймача, їх
діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім'ї наймача, але
продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач та члени
його сім'ї.

Згідно з ст. 65 ЖК України особи, що
вселилися в жиле приміщення як члени
сім'ї наймача, набувають рівного з
іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами, наймачем
та членами його сім'ї, які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири)
член його сім'ї вправі вселяти в
займане ним жиле приміщення інших
членів сім'ї. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей згоди власника не
потрібно.

Згідно п. 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 01
листопада 1996 року № 9 "Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя" при розгляді спорів про
право користування жилим приміщенням
необхідно брати до уваги, що наявність
чи відсутність прописки самі по собі не
можуть бути підставою для визнання
права користування жилим приміщенням
за особою, яка там проживала чи
вселилась туди як член сім'ї наймача
(власника) приміщення, або ж для відмови
їй у цьому.

Відповідно до п.2 Листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27.09.2012 року № 10-1392/0/4-12 "Про
практику застосування судами при
розгляді справ окремих норм
матеріального права" особи, які
вселилися до наймача, набувають
рівного з іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
особи вселилися в жиле приміщення як
члени сім'ї наймача та якщо при
вселенні між цими особами, наймачем та
членами його сім'ї, які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням (стаття
65 ЖК УРСР).

Під час вирішення спору про право
користування жилим приміщенням осіб,
які вселилися до наймача, суд повинен
з'ясувати, крім обставин щодо
реєстрації цих осіб у спірному
приміщенні, дотримання встановленого
порядку при їх вселенні та наявності
згоди на це всіх членів сім'ї наймача та
обумовлення угодою між указаними
особами, наймачем і членами сім'ї, що
проживають з ним, певний порядок
користування жилим приміщенням й інші
обставини справи, що мають значення для
справи, а саме: чи було це приміщення
постійним місцем проживання цих осіб,
чи вели вони з наймачем спільне
господарство, тривалість часу їх
проживання.

Самоуправними визнаються дії, що
свідчать про заняття житлового
приміщення особою, яка усвідомлювала,
що права на це вона не мала.

Відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (на момент
вселення неповнолітня) вселилися в
спірну квартиру з дозволу та згоди
наймача квартири ОСОБА_7 Щодо
отримання згоди у ОСОБА_1 на вселення
судом враховано, що позивач за період з
2004 року неодноразово притягувався до
кримінальної відповідальності та
утримувався під вартою.

На підставі викладеного суд вважає, що
відповідачів не може бути визнано
особами, які самоправно зайняли жиле
приміщення.

Щодо посилань позивача на те, що
відповідачі заяйняли дві з трьох
кімнат, то позивач не позбавлений в
даному випадку звернутись із позовом
про встановлення порядку користування
кквартирою.

В зв'язку з викладеним суд вважає, що
позивні вимоги про виселення
відповідачів на підставі ч.3 ст. 116 ЖК
України задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213, 215 ЦПК
України, ст.ст. 3, 16, ЦК України, ст.ст. 9, 63,
64, 65, 109, 116 ЖК України, постановою
Пленуму Верховного Суду України від 2
квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання,
що виникли в практиці застосування
Житлового кодексу України» (зі
змінами), постановою Пленуму
Верховного Суду України від 01
листопада 1996 року № 9 "Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя"-

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_6, Житлово-експлуатаційної
контори № 5 м. Хмельницького,
виконавчого комітету Хмельницької
міської ради про усунення перешкод в
користуванні майном шляхом виселення -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом 10 днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду
Хмельницької області, через
Хмельницький міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: