РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року

Рівненський міський суд Рівненської
області у складі :

головуючого судді
Рогозіна С.В.,

при секретарі
Кулик Т.М.

з участю представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_2

представника третьої особи
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Рівне
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Рівненської міської ради
про визнання нікчемності договору
купівлі-продажу квартири, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_5, третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Рівненської міської ради
про визнання нікчемності договору
купівлі-продажу квартири. В позовній
заяві вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в своїй
квартирі АДРЕСА_1 від «ушкодження
внаслідок контакту з тупим предметом»
помер батько позивача - ОСОБА_7, що
підтверджується Витягом із Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про смерть № 3 від 12
лютого 2013 року.

Позивач, який постійно проживає в
Словацькій республіці та є
громадянином цієї країни, після смерті
батька взнав від свого двоюрідного
брата ОСОБА_8, що квартира вже належить
його дочці ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Квартира відчужена в 23.04.07 року на
підставі нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу № 1795, за яким
ОСОБА_7 та ОСОБА_9 продали, а ОСОБА_5
купила належну продавцям двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1.

На момент укладення договору покупець
ОСОБА_5 була неповнолітньою, а
предметом, договору є нерухоме майно.

Згідно із вимогами ч. ч. 2, 4 ст. 32 ЦК
України неповнолітня особа (особа у
віці від 14 до 18 років) може вчинити
правочин купівлі-продажу нерухомого
майна лише за наявності у неї письмової
нотаріально посвідченої згоди батьків
і дозволу органу опіки і піклування,
одержаних відповідно до закону.

Зазначені умови відповідачкою при
укладенні нею договору не були
дотримані. Договір хоч містить умову
про ціну договору, однак така ціна є
несправедливою і, окрім того, договір
не містить умови про сплату і цієї ціни,
в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 32 ЦК
України. Відсутніми є згода органу
опіки та піклування на формування
грошових коштів відповідачці для
розрахунку за квартиру, а також
будь-які дані про наявність у неї таких
коштів. Відсутньою є письмова
нотаріально посвідчена згода батьків
неповнолітньої на вчинення правочину,
а також дозвіл органу опіки та
піклування, що передує такій згоді.

Підставою нікчемності правочину є
відсутність дозволу органу опіки і
піклування, яку (відсутність) не визнає
відповідач, посилаючись на наявність
такого дозволу у Розпорядженні
Рівненського міського голови № 454-р від
26 березня 2007 року, хоч міський голова не
є органом опіки та піклування, а
розпорядження - дозволом органу опіки
та піклування. Тобто визнання
нікчемності договору потребує
встановлення судом через висновок про
відсутність дозволу органу опіки та
піклування на вчинення договору
купівлі-продажу.

Вважає, що міський голова відповідно до
закону не є органом взагалі та органом
опіки та піклування зокрема, а його
розпорядження не є формою дозволу
органу опіки та піклування на вчинення
правочину. Він є посадовою особою, яка
може підписувати лише рішення сесії
міської ради, виконкому та власні, до
яких рішення про надання,
вищезазначеного дозволу не
відноситься.

За зазначених обставин дозвіл органу
опіки та піклування на вчинення
правочину відповідачкою є відсутнім. У
зв'язку із цим правочин, як вчинений без
дозволу органу опіки та піклування
неповнолітньою відповідачкою, є
нікчемним.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав викладених в позовній заяві та
просить визнати нікчемність договору
купівлі-продажу двокімнатної квартири
АДРЕСА_1, укладений 23.04. 07 р. між ОСОБА_7,
ОСОБА_9 (продавці) та неповнолітньою
ОСОБА_5 (покупець) на підставі
відсутності дозволу органу опіки та
піклування на його укладення та
визнати цей договір недійсним.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги позивача
заперечив повністю та пояснив, що
Рішенням апеляційного суду
Рівненської області, від 22 жовтня 2013
року, яке набрало чинності, відмовлено
ОСОБА_4 у задоволені позову до ОСОБА_5
про визнання договору купівлі-продажу
від 23 квітня 2007 року недійсним. У вище
вказаному судовому рішенні
встановлено, що даний правочин
вчинений на користь ОСОБА_5 Він не
порушує її житлових прав.
Розпорядженням міського голови, який є
керівником виконавчого органу
Рівненської міської ради надано дозвіл
ОСОБА_8 та ОСОБА_5 вчинити правочин щодо
квартири, яка є предметом спірного
договору. Батько неповнолітньої на той
час ОСОБА_5 претензій щодо укладення
спірного договору не заявляв чим
схвалив правочин відповідно до ст. 221 ЦК
України.

Вказав, що на момент укладення спірного
договору купівлі-продажу квартири,
права власності на це майно позивач
ОСОБА_4 не мав, а відповідно його права
порушені не були. Оскільки у нього
немає права власності на квартиру, він
не був стороною правочину то й
оскаржити договір він не може.

Під час укладання оспорюваного
договору були дотриманні всі необхідні
вимоги: отримана згода органу опіки та
піклування (розпорядження
Рівненського міського голови),
правочин укладено з участю її матері та
схвалено в подальшому батьком (ст. 221 ЦК
України).

Розпорядження міського голови від
26.03.2007 р. № 454-р було видано на підставі
чинного на той час законодавства.
Просить відмовити в задоволенні
позову.

Представник третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Рівненської
міської ради позовні вимоги позивача
заперечив повністю та вказав, що з
матеріалів справи вбачається, що на
момент укладення вказаного правочину
ОСОБА_5 була неповнолітньою.

Відповідно до п. 1.4 Правил опіки та
піклування, затверджених спільним
наказом Державного комітету України у
справах сім'ї та молоді, Міністерства
освіти України, Міністерства охорони
здоров'я, Міністерства праці та
соціальної політики України № 34/166/131/88
від 26.05.1999 року, безпосереднє ведення
справ щодо опіки і піклування
покладається у межах їх компетенції на
відповідні відділи й управління
місцевої державної адміністрації
районів, районів міст Києва і
Севастополя, виконавчих комітетів
міських чи районних у містах рад.

14.03.2006 року виконавчим комітетом
Рівненської міської ради прийняте
рішення № 66 "Про затвердження
Положення про порядок надання дозволу
органу опіки та піклування
Рівненського міськвиконкому на
вчинення батьками, чи особами, які їх
заміняють, правочинів щодо майнових та
житлових прав дітей".

Згідно з пунктами 4.1, 4.2 Положення
безпосереднє ведення справ щодо
прийому заяв громадян з питань надання
дозволів органу опіки та піклування на
вчинення батьками або особами, що їх
замінюють, правочинів стосовно
житлових та майнових прав дітей
покладається на відділ опіки та
піклування служби у справах дітей
Рівненського міськвиконкому. На
спеціалістів відділу опіки та
піклування покладаються обов'язки з
підготовки проектів розпоряджень
міського голови у випадках надання
дозволу на вчинення батькам або особам,
які їх замінюють правочинів, що
підлягають нотаріальному посвідченню
чи державній реєстрації.

Пунктом 8.1 Положення встановлено, що
дозвіл органу опіки та піклування на
вчинення батьками або особами, які їх
замінюють, правочинів щодо майнових та
житлових прав дітей, які підлягають
нотаріальному посвідченню, а саме - на
відчуження житла, на поділ або обмін
житлового будинку, квартири, набуття
майна дітьми, виділення частки майна
дітей у спільній сумісній власності
оформляється розпорядженням міського
голови, підписується міським головою.

Рішення виконавчого комітету
Рівненської міської ради від 14.03.2006
року № 66 є чинним на сьогодні, а відтак
розпорядження міського голови від
26.03.2007 року № 454-р, в силу норм вказаного
Положення, є дозволом органу опіки і
піклування на вчинення правочину щодо
нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1
Вважає позовні вимоги ОСОБА_4
безпідставними.

Вислухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
представника третьої особи, всебічно
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що між ОСОБА_7,
ОСОБА_9 з однієї сторони (продавці) та
ОСОБА_5 з другої сторони (покупець) 22
квітня 2007 року було укладено договір
купівлі-продажу квартири. На момент
укладення вказаного правочину ОСОБА_5
була неповнолітньою.

Як на підставу позовних вимог
представник позивача посилається на
те, що даний правочин був вчинений в
супереч ст. 32 ЦК України, не було
нотаріально завіреної згоди батьків на
вчинення даного правочину та не було
належним чином оформленого дозволу
органу опіки та піклування на вчинення
даного правочину.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Суд вважає, що представником позивача
не надано переконливих доказів в
підтвердження позовних вимог. Доводи
наведені в позовній заяві повністю
спростовуються встановленими
обставинами справи.

Зокрема, в судовому засіданні
встановлено, що Рішенням апеляційного
суду Рівненської області від 22 жовтня
2013 року, яке набрало законної сили,
ОСОБА_4 відмовлено у задоволені позову
до ОСОБА_5 про визнання договору
купівлі-продажу від 23 квітня 2007 року
недійсним. Даним рішенням встановлено,
що договір купівлі-продажу вчинений на
користь ОСОБА_5 не порушує її житлових
прав. Розпорядженням міського голови,
який є керівником виконавчого органу
Рівненської міської ради надано дозвіл
ОСОБА_8 та ОСОБА_5 вчинити правочин щодо
квартири, яка є предметом спірного
договору. Батько неповнолітньої на той
час ОСОБА_5 претензій щодо укладення
спірного договору не заявляв чим
схвалив правочин відповідно до ст. 221 ЦК
України.

Крім того, оскільки ОСОБА_4 не подав у
встановленому порядку до нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини,
права власності на це майно не мав, а
відповідно його права порушені не були.
Оскільки в нього немає права власності
на квартиру, то й оскаржити договір він
не може.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, суд вважає, що
позовні вимоги позивача стосовно
відсутності нотаріально завіреної
згоди батьків на вчинення даного
правочину є недоведеними.

В судовому засіданні, також,
встановлено, що розпорядженням
міського голови від 26.03.2007 року № 454-р
було надано дозвіл органу опіки і
піклування на вчинення правочину щодо
нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1

Позовні вимоги позивача про те, що
даний дозвіл був виданий не
уповноваженим на те органом
спростовується наступним:

Відповідно до ч. 2 ст. 32 ЦК України на
вчинення неповнолітньою особою
правочину щодо транспортних засобів
або нерухомого майна повинна бути
письмова нотаріально посвідчена згода
батьків (усиновлювачів) або
піклувальника і дозвіл органу опіки і
піклування.

Відповідно до п. 1.4 Правил опіки та
піклування, затверджених спільним
наказом Державного комітету України у
справах сім'ї та молоді, Міністерства
освіти України, Міністерства охорони
здоров'я, Міністерства праці та
соціальної політики України № 34/166/131/88
від 26.05.1999 року, безпосереднє ведення
справ щодо опіки і піклування
покладається у межах їх компетенції на
відповідні відділи й управління
місцевої державної адміністрації
районів, районів міст Києва і
Севастополя, виконавчих комітетів
міських чи районних у містах рад.

Суд вважає встановленим факт, що
чинним, на момент виникнення спірних
правовідносин, законодавством не було
передбачено порядку надання органами
опіки та піклування згоди на
здійснення неповнолітньою особою
правочинів щодо нерухомого майна та
переліку документів, за умови подання
яких органами опіки та піклування
надається така згода.

14.03.2006 року виконавчим комітетом
Рівненської міської ради прийняте
рішення № 66 "Про затвердження
Положення про порядок надання дозволу
органу опіки та піклування
Рівненського міськвиконкому на
вчинення батьками, чи особами, які їх
заміняють, правочинів щодо майнових та
житлових прав дітей".

Згідно з пунктами 4.1, 4.2 Положення
безпосереднє ведення справ щодо
прийому заяв громадян з питань надання
дозволів органу опіки та піклування на
вчинення батьками або особами, що їх
замінюють, правочинів стосовно
житлових та майнових прав дітей
покладається на відділ опіки та
піклування служби у справах дітей
Рівненського міськвиконкому. На
спеціалістів відділу опіки та
піклування покладаються обов'язки з
підготовки проектів розпоряджень
міського голови у випадках надання
дозволу на вчинення батькам або особам,
які їх замінюють правочинів, що
підлягають нотаріальному посвідченню
чи державній реєстрації.

Пунктом 8.1 Положення встановлено, що
дозвіл органу опіки та піклування на
вчинення батьками або особами, які їх
замінюють, правочинів щодо майнових та
житлових прав дітей, які підлягають
нотаріальному посвідченню, а саме - на
відчуження житла, на поділ або обмін
житлового будинку, квартири, набуття
майна дітьми, виділення частки майна
дітей у спільній сумісній власності
оформляється розпорядженням міського
голови, підписується міським головою.

Крім того, стаття 52 ЗУ «Про місцеве
самоврядування в Україні» визначає
повноваження виконавчого комітету
сільської, селищної, міської, районної
у місті ради.

Сільська, селищна, міська рада може
прийняти рішення про розмежування
повноважень між її виконавчим
комітетом, відділами, управліннями,
іншими виконавчими органами ради та
сільським, селищним, міським головою в
межах повноважень, наданих цим Законом
виконавчим органам сільських,
селищних, міських рад.

Як вбачається з п. 4.1 рішення
Рівненської міської ради від 10 липня 1997
року № 219 «Про розмежування
повноважень виконавчих органів та
міського голови», для оперативного
керівництва, в межах своєї компетенції,
міський голова видає розпорядження з
питань, що не вимагають колегіального
обговорення.

Таким чином, суд вважає, що
розпорядження міського голови від
26.03.2007 року № 454-р є дозволом органу
опіки та піклування виданим та
підписаним уповноваженим на те органом
компетентним приймати такі рішення.

Суд, також погоджується із
запереченнями представника
відповідача та третьої особи про те, що
договір купівлі-продажу квартири від 22
квітня 2007 року укладений між ОСОБА_7,
ОСОБА_9 та ОСОБА_5 не погіршує становище
неповнолітньої ОСОБА_5, оскільки вона
набула у власність нерухоме майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.
32 Цивільного кодексу України, 52 ЗУ «Про
місцеве самоврядування в Україні», ст.
ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, 215, 224, 225, 226, 233 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Рівненської міської ради
про визнання нікчемності договору
купівлі-продажу квартири - відмовити за
недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Рівненської області через суд
першої інстанції. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
С.В.Рогозін