Номер провадження: 22-ц/785/2931/14
Номер справи місцевого суду: 496/1945/13-ц
Головуючий у першій інстанції Буран
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів
Заїкіна А.П., Процик М.В.,

при секретарі судового
засідання Булгак К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 20 серпня 2013 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до Біляївського відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань про встановлення факту
спільного проживання однією сім'єю та
визнання права на отримання страхових
виплат у зв'язку зі смертю матері, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Біляївського районного суду Одеської
області з позовом до Біляївського
відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань про встановлення факту
спільного проживання однією сім'єю та
визнання права на отримання страхових
виплат у зв'язку зі смертю матері.
Мотивуючи тим, що після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 його матері - ОСОБА_4, він
звернувся до Біляївського відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань для отримання страхової
виплати у розмірі п'яти річних
заробітних плат загиблої, для чого
надав відповідні довідки міської ради,
але відповідачем було повідомлено про
необхідність підтвердити факт
спільного проживання з матір'ю до її
смерті відповідним рішенням суду, а не
довідками, інакше виплата страхових
сум не буде проведена, у зв'язку з чим
позивач змушений був звернутися до
суду. На підставі викладеного, просив:
встановити факт спільного проживання
однією сім'єю як мати та син, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 до
серпня 2008 року; визнати за ним право на
отримання страхових виплат у сумі 30000
гривень у зв'язку зі смертю матері -
ОСОБА_4 та зобов'язати Біляївське
відділення виконавчої дирекції ФСС
вказану грошову суму виплатити
позивачу.

Рішенням Біляївського районного суду
Одеської області від 20 серпня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 було
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, 29.08.2013
року позивач ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 20 серпня 2013 року
та постановити нове, яким задовольнити
його позовні вимоги у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції при постановленні рішення
норм матеріального та процесуального
права.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області від 10 жовтня 2013 року
було скасовано рішення Біляївського
районного суду Одеської області від 20
серпня 2013 року та ухвалено нове
рішення. Позов ОСОБА_2 до Біляївського
відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань про встановлення факту
спільного проживання однією сім'єю та
визнання права на отримання страхових
виплат у зв'язку зі смертю матері було
задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 25 грудня 2013 року
рішення апеляційного суду Одеської
області від 10 жовтня 2013 року було
скасовано, справу було передано на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції через порушення норм
процесуального права (не розглянуті
всі позовні вимоги заявлені позивачем).

В судовому засіданні представник
апелянта скаргу підтримав. Представник
відповідача вважав рішення суду
законним та обґрунтованим.

За клопотанням представника позивача
апеляційним судом Одеської області
витребувалась з Біляївського
районного суду Одеської області для
огляду цивільна справа № 2о-23/11
(22ц-6392/2011) за заявою ОСОБА_2 про
встановлення факту спільного
проживання, копії з якої приєднані до
матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, мотиви
скасування переднього рішення суду
апеляційної інстанції, заслухавши
суддю-доповідача, доводи скарги,
пояснення учасників провадження,
судова колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення Біляївського
районного суду Одеської області від 20
серпня 2013 року скасуванню, з
прийняттям нового рішення про
задоволення заявлених позовних вимог
виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов`язковою підставою для
скасування рішення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, з
врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України,
судова колегія вважає за необхідним
зазначити наступне.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 про визнання
права на отримання страхових виплат у
зв`язку зі смертю матері, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не
знаходився на утриманні своєї матері
ОСОБА_4, не був членом її сім'ї та не
входить до кола осіб, які мають право на
отримання одноразової допомоги та не є
непрацездатною особою та не має права
на отримання щомісячних страхових
виплат. При цьому, районний суд не
визнаючи факт проживання позивача із
матір`ю ОСОБА_4 однією сім`єю, виходив з
того, що ОСОБА_4 на час загибелі
працювала, крім заробітної плати
отримувала пенсію і на час смерті у
повнолітнього сина ОСОБА_2 по
відношенню до матері не було прав та
обов'язків, передбачених ст.202
Сімейного кодексу України. Фактично
суд першої інстанції відмовляючи у
позові ОСОБА_2 поклав в основу рішення
доводи, викладені у запереченнях
відповідача.

Погодитися з такими висновками
суду першої інстанції не можна,
оскільки суд дійшов до них з невірно
застосувавши норми процесуального та
матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема ухвали про відкриття
провадження по справі 19 квітня 2013 року,
та змісту позову, предметом судового
розгляду є визнання права на страхову
виплату одноразової допомоги
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", як члену сім`ї
потерпілої ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно з ч. 7 ст. 34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі смерті
потерпілого внаслідок нещасного
випадку на виробництві його сім`ї
виплачується одноразова допомога.

Таким чином, позивач повинен був
довести суду, що він є членом сім'ї його
померлої матері. Встановлення інших
юридичних фактів законом для
розглядаємої справи не передбачено.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема копії свідоцтва про народження
від 30.04.1976 року ОСОБА_2 є сином ОСОБА_4 (а.
с. 7), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 6).
Вказана обставина не заперечувалась
представником відповідача.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного
кодексу України сім'ю складають особи,
які спільно проживають, пов'язані
спільним побутом, мають взаємні права
та обов'язки. Сім'я створюється на
підставі шлюбу, кровного споріднення,
усиновлення, а також на інших
підставах, не заборонених законом і
таких, що не суперечать моральним
засадам суспільства. Отже, про
утворення особами сім'ї може свідчити
не тільки укладення між ними шлюбу,
кровне споріднення, усиновлення, а й
інші обставини, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства. Про те,
що законодавець визнає можливість
створення сім'ї чоловіком і жінкою, які
не перебувають у шлюбі, свідчить
положення ст. 74 СК України.
Встановлення такого факту передбачено
в судовому порядку (ст. 256 ЦПК України).

В розумінні ст. 3 СК України сім`я -
це союз двох або кількох осіб, котрі є
членами сім`ї. Одинока особа не є сім`єю,
а лише має права члена сім`ї (ч.3 ст. 3 СК
України). Члени сім`ї пов`язані спільним
побутом, що стосується лише тих
випадків, коли члени сім`ї проживають
разом. Положення закону стосовно
наявності взаємних прав і обов`язків
членів сім`ї містять вказівку не на
ознаку сім`ї, а на наслідки визнання
спільних осіб сім`єю: якщо конкретні
особи визнаються членами однієї сім`ї,
то між ними існують сімейні відносини і
у них виникають взаємні права і
обов`язки.

Отже, проживання разом за однією
адресою однією сім`єю, яка створена
матір`ю та повнолітнім сином на
підставі кровного споріднення,
законом не заборонено і не суперечить
моральним засадам суспільства.

Як вбачається з довідки
Біляївського виробничого управління
житлово-комунального господарства від
04 грудня 2006 року, виконкому Біляївської
міської ради Одеської області від 17
січня 2011 року та копії домової книги,
позивач зареєстрований та проживав з
матір`ю ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1.
Таким чином, факт спільного проживання
позивача та померлої підтверджується
вказаними документами, та не
спростований відповідачем. При цьому,
на спростування доводів представника
відповідача до матеріалів справи було
приєднано копія свідоцтва про
розірвання шлюбу від 22.03.2006 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а. с. 31). Відомості про
повторний шлюб позивача і його окреме
проживання від матері в матеріалах
справи відсутні. Жодного доказу на
спростування твердження позивача про
проживання ним з загиблою матерію
однією родиною представником
відповідача згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК
України суду не надано. За таких
обставинах, судова колегія вважає
доведеним факт проживання ОСОБА_2
однією сім`єю разом з матір`ю ОСОБА_4 у
квартирі АДРЕСА_1 до дня її смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_2. При цьому, підстав
сумніватися у встановлених обставинах
у суду не має, оскільки за наявності
кровного споріднення між позивачем та
померлою, виходячи зі звичайної
практики спільного мешкання батьків та
дітей, за умови реєстрації за однієї
адресою (ст. 29 ЦК України)
представником відповідача повинні
бути спростовані встановлені
обставини та законодавчо закріплені
презумпції. Втім іншого суду у
встановленому ЦПК України не доведено.
При цьому, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
помилково ототожнив члена сім`ї з
особами, які перебувають на утриманні
і прийшов до неправильного
висновку, що досягнення особою
повноліття, наявність самостійного
заробітку, а відтак не перебування на
утриманні потерпілого, унеможливлює
набуття членом сім`ї права на
отримання після смерті потерпілого
внаслідок нещасного випадку
одноразової допомоги у розмірі не
меншому за п'ятирічну заробітну плату
потерпілого. Разом з тим, згідно з ч. 7
ст. 34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі смерті
потерпілого внаслідок нещасного
випадку або професійного захворювання
розмір одноразової допомоги його сім'ї
повинен бути не меншим за п'ятирічну
заробітну плату потерпілого і, крім
того, не меншим за однорічний заробіток
потерпілого на кожну особу, яка
перебувала на його утриманні, а також
на його дитину, яка народилася протягом
не більш як десятимісячного строку
після смерті потерпілого. За змістом
зазначених норм законодавства право на
отримання після смерті потерпілого
вищезгаданих виплат виникає за
наявності двох обставин: належності до
складу сім'ї померлого та факту
перебування на його утриманні. При
цьому, члени сім`ї і особи, які
перебували на утриманні у потерпілого
на час смерті - не є тотожними
поняттями, оскільки утриманці не
обов`язково є членами сім`ї утримувача.
Тому законодавець у ч.7 ст. 34 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
зазначив про право сім`ї на отримання у
разі смерті потерпілого внаслідок
нещасного випадку або професійного
захворювання одноразової допомоги у
розмірі не меншому за п'ятирічну
заробітну плату потерпілого та крім
того (тобто крім виплати на сім`ю),
також право кожної особи, яка
перебувала на утриманні потерпілого на
час його смерті на отримання
одноразової допомоги у розмірі не
меншому за однорічний заробіток
потерпілого.

Оскільки, судом першої інстанції було
невірно засновані норми матеріального
права та в зв'язку з цим помилково
відмовлено в задоволенні позовних
вимог, то колегія суддів на підставі
п.п. 3,4 ч. 2 ст. 309 ЦПК України скасовує
рішення суду першої інстанції та
задовольняє заявлені позовні вимоги в
повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 209, 303, 304, 307, п.п. 3,4 ст. 309, 313, 314, 316,
317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Біляївського районного суду Одеської
області від 20 серпня 2013 року -
задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 20 серпня 2013 року -
скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_2 до Біляївського
відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань про встановлення факту
спільного проживання однією сім'єю та
визнання права на отримання страхових
виплат у зв'язку зі смертю матері -
задовольнити.

Встановити факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з його
матір'ю ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 до серпня 2008
року.

Визнати за ОСОБА_2 право на страхову
виплату одноразової допомоги в порядку
ч.7 ст. 34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", як члену сім`ї
потерпілої ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.І. Дрішлюк

М.В. Процик

А.П. Заїкін