АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 22-ц/796/6249/2014
Головуючий у 1-й інстанції -Середа К.О.
Доповідач Рубан С.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого
судді Рубан С.М.

суддів
Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі
Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 26 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Октопус Девелопмент
Груп» про стягнення пені,-

В С Т А Н О В И
Л А :

Рішенням Печерського районного
суду м. Києва від 26 березня 2014 рокув
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Октопус Девелопмент
Груп» про стягнення пені - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні
представник позивача підтримала
апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явились, про час і місце
розгляду справи повідомлені належно,
тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх
неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позов про стягнення пені за договором
було подано до суду лише 04.03.2014 року,
тобто поза межами строку спеціальної
позовної давності для даного виду
вимог, який згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України становить один рік і
починається із спливом строку
виконання - з 16.03.2009 року по 16.03.2010 року.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

14.03.2008 року між ТОВ «Октопус
Девелопмент Груп», за договором
виконавець, та ОСОБА_1, за договором
замовник, укладено договір № 9/С8А
підряду на будівництво житлового
об'єкту (двокімнатної квартири в
будинку за адресою: АДРЕСА_1, за умов
якого замовник замовляє виконавцю та
зобов'язується оплатити та прийняти
роботи по будівництву житлового
об'єкту, а виконавець зобов'язується за
завданням замовника на свій ризик
виконати та передати йому у строк
встановлений цим договором закінчені
роботи по будівництву житлового
об'єкту в рамках капітального
будівництва будинку і надати замовнику
всі необхідні документи для оформлення
житлового об'єкту у власність за умови
виконання останнім своїх зобов'язань у
повному обсязі.

Пунктом 2.5. договору сторони погодили,
що запланована дата передачі будинку
під заселення - 15.03.2009 року.

На виконання умов договору, позивач
здійснив оплату вартості будівництва в
розмірі 441 471,00 грн. шляхом внесення
грошових коштів на рахунок відповідача
в повному обсязі, що підтверджується
наявним у матеріалах справи
меморіальним ордером № 01-005 від 17.03.2008.
(а.с.14).

Відповідно до ст.525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу - ст.526 ЦК України.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Однак, відповідач взяті на себе
зобов'язання за вказаним договором не
виконав, зокрема, не передав у
встановлені договором строки
закінчені роботи по будівництву
житлового об'єкту - двокімнатної
квартири в будинку за адресою: АДРЕСА_1.

17.03.2014 року через канцелярію суду
відповідач подав заяву про долучення
до матеріалів справи належним чином
завірену копію Декларації про
готовність об'єкта до експлуатації від
27.02.2014 (а.с. 27-29).

Даний документ не може свідчити про
виконання відповідачем взятих на себе
договірних зобов'язань у встановлені
договором строки.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у
разі порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Пунктом 7.6 договору сторонами
погоджено, що у випадку несвоєчасної
здачі будинку в експлуатацію, тобто
пізніше дати, вказаної в п. 2.5 (15.03.2009
року), виконавець зобов'язаний сплатити
замовнику штрафну неустойку у вигляді
пені, яка дорівнює 0,5% від загальної
суми договору, за кожний місяць
прострочення.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання;
боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

В судовому засіданні представник
відповідача звернувся до суду із
заявою про застосування строку
позовної давності, оскільки вважає, що
позивачем було пропущено строк
звернення до суду з відповідними
позовними вимогами.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна
давність в один рік застосовується,
зокрема, до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила,
а відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Виходячи з того, що зобов'язання
відповідачем фактично виконано 27.02.2014
року, що не оспорюється сторонами,
колегія суддів дійшла висновку, що з
відповідача належить стягнути на
користь позивача пеню за останній рік,
як передбачено статтею 258 ЦК України.

При цьому колегія суддів виходить з
того, що ст. 526 ЦК України передбачено,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Отже, аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК
України дає підстави для висновку про
те, що стягнення неустойки (пені,
штрафу) обмежується останніми 12
місяцями перед зверненням кредитора до
суду, а починається з дня (місяця), з
якого вона нараховується, у межах
строку позовної давності за основною
вимогою.

Аналогічні висновки містяться в
ухвалах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 вересня 2011
року та від 7 листопада 2012 року.

Виходячи з наведеного, з відповідача на
користь позивача, підлягає стягненню
пеня за останні 12 місяців, а саме 26 488
грн. 20 коп. (2 207, 35 грн. x 12).

Виходячи з наведеного, рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,309,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 26 березня 2014 року - скасувати
та ухвалити нове рішення, яким позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Октопус Девелопмент
Груп» на корить ОСОБА_1 26 488 грн. 20 коп.
(двадцять шість тисяч чотириста
вісімдесят вісім) грн. 20 коп. пені.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Октопус Девелопмент
Груп» 264 грн. 88 коп. судових витрат в
дохід держави.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий : (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя: С.М. Рубан

Помічник судді: М.В. Мурга