У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів:
Амеліна В.І., Карпенко С.О.,

Парінової І.К., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за кредитним
договором, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
заочне рішення Веселівського
районного суду Запорізької області від
19 червня 2013 року, рішення апеляційного
суду Запорізької області від 13 серпня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
указаним позовом, просило стягнути з
ОСОБА_3 заборгованість за кредитним
договором від 14 лютого 2008 року у
розмірі 41 159 грн 10 коп.

Свої вимоги мотивувало тим, що 14 лютого
2008 року між сторонами укладено
кредитний договір, який складається із
заяви позичальника та Умов надання
кредиту фізичним особам («Розстрочка»
(СТАНДАРТ)). За умовами цього договору
відповідачу надано кредит у розмірі 5 141
грн 27 коп. зі сплатою 12 % річних на суму
залишку заборгованості за
користування кредитом.

Станом на 29 березня 2013 року розмір
заборгованості позичальника становить
41 159 грн 10 коп. (яка складається із
заборгованості за кредитом - 5 141 грн 27
коп., за процентами за користування
кредитом - 682 грн 27 коп., заборгованості
з комісії за користування кредитом - 2714
грн 58 коп., пені за порушення виконання
зобов'язань - 30 184 грн 83 коп., штрафу
(фіксована частина) - 500 грн, штрафу
(процентна складова) - 1936 грн 15 коп.).

Заочним рішенням Веселівського
районного суду Запорізької області від
19 червня 2013 року позов задоволено
частково. Стягнуто з відповідача на
користь позивача заборгованість за
кредитним договором від 14 лютого 2008
року у розмірі 5 141 грн 27 коп. Вирішено
питання про розподіл судових витрат. В
іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 13 серпня 2013
року заочне рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» просить скасувати
судові рішення у справі, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права, та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що 14 лютого 2008 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3
укладено кредитно-заставний договір №
ZPXRRX0550350 (який складається із заяви
позичальника та умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка» (СТАНДАРТ)), за умовами
якого позичальник отримав кредит у
розмірі 5 141 грн 27 коп. до 14 лютого 2010
року зі сплатою 12 % річних на суму
залишку заборгованості за кредитом
(далі - Кредитний договір).

Станом на 29 березня 2013 року
заборгованість ОСОБА_3 за Кредитним
договором становить 41 159 грн 10 коп.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив із того, що з
відповідача на користь позивача
необхідно стягнути заборгованість у
розмірі 10 974 грн 27 коп. (що складається
із заборгованості за кредитом - 5 141 грн
27 коп., заборгованості за процентами за
користування кредитом - 682 грн 27 коп.,
заборгованості з комісії за
користування кредитом - 2 714 грн 58 коп.,
штрафу (фіксована частина) - 500 грн,
штрафу (процентна складова) - 1936 грн 15
коп.). Пеня у розмірі 32 620 грн 98 коп. не
підлягає стягненню, оскільки стягнення
одночасно штрафу та пені є подвійним
притягненням боржника до
цивільно-правової відповідальності за
одне й те ж порушення умов Кредитного
договору.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, апеляційний суд дійшов
висновку про пропуск позивачем строку
звернення до суду з вимогою про
повернення споживчого кредиту та
відмовив у позові.

Із висновками судів першої та
апеляційної інстанцій погодитись не
можна з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Статтею 256 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки, а відповідно до
вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Як убачається із підписаної ОСОБА_3 14
лютого 2008 року заяви позичальника, яка
є складовою Кредитного договору, він
ознайомився та згодний із Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка» (СТАНДАРТ).

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив із
того, що сторони не досягли
домовленості про збільшення позовної
давності до 50 років, оскільки Умови
надання споживчого кредиту фізичним
особам позивачем не підписані.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Із наявних у матеріалах справи Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам, які досліджували суди під час
вирішення спору, не зрозуміло, чи є вони
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»
(СТАНДАРТ), із якими було ознайомлено
боржника, чи іншими Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам, що
унеможливлює встановлення обставин,
які мають значення для правильного
вирішення спору (а.с. 5-23).

За змістом ст. 61 Конституції України
ніхто не може бути двічі притягнутий до
юридичної відповідальності одного
виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2
ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК
України).

Виходячи із аналізу зазначених
правових норм сплата неустойки є
єдиним видом відповідальності за
порушення зобов'язання незалежно від
виду неустойки (штраф або пеня).

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд у порушення
ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України належним
чином не перевірив та не спростував
доводи апеляційної скарги ПАТ КБ
«ПриватБанк» про те, що банк
нараховував пеню та штраф за різні
порушення умов Кредитного договору; не
з'ясував, чи передбачено договором
сплату пені та штрафу за одне й те саме,
чи різні правопорушення.

З огляду на допущені порушення норм
процесуального права, рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню із направленням справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції відповідно до положень ч. 3
ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 13 серпня 2013 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

А.С. Олійник

Судді:
В.І. Амелін

С.О. Карпенко

І.К. Парінова

В.О. Савченко