Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1924/14
Головуючий у 1-й інстанції: Гончаренко
Суддя-доповідач: Кочеткової І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Савченко О.В.,

При секретарі: Мосіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Запорізького районного суду
Запорізької області від 06 березня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
(далі-Банк) звернувся до суду із
вищевказаним позовом, в обґрунтування
якого зазначав, що 29.08.2006 року між
Банком та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір без номеру, за
умовами якого останній отримав кредит
у розмірі 5 300 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну карту зі сплатою відсотків за
користуванням кредитом у розмірі 36% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Відповідач свої зобов'язання
за кредитним договором не виконав,
внаслідок чого станом на 30.04.2013 року
утворилась заборгованість у розмірі 29
338,06 грн., із яких заборгованість по
кредиту - 5 295,26 грн., заборгованість за
відсотками - 22 169,56 грн., штраф (фіксована
частина) у розмірі 500 грн., штраф
(процентна складова) у розмірі 1 373,24 грн.
Посилаючись на зазначені обставини,
Банк просив суд стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
та судові витрати.

Рішенням Запорізького районного суду
Запорізької області від 6 березня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування
судового рішення і ухвалення нового
про задоволення позову, ПАТ КБ
«ПриватБанк» посилається на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відмовляючи Банку у задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що Банком пропущений строк
позовної давності, а тому відповідно до
п.7 ч.11 ст.11 Закону України „Про захист
прав споживачів" він не вправі вимагати
повернення кредиту, строк давності
якого минув.

Висновки суду відповідають фактичним
обставинам справи і зібраним у справі
доказам.

Встановлено, що 29 серпня 2006 року між ПАТ
КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір шляхом приєднання
(частина перша статті 634 ЦК України).
Відповідно до нього 29 серпня 2006 року
ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 5 300 грн.
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
процентів за користування кредитом у
розмірі 36 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом із кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки (а.с. 6, 7-10).

Згідно пункту 9.12 умов і правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він пролонгується на такий
самий термін. Відповідно до пунктів 3.1.1,
5.4 правил користування платіжною
карткою граничний строк дії картки
(місяць і рік) указано на ній і вона
дійсна до останнього календарного дня
такого місяця, строк погашення
процентів за кредитом визначено
щомісячними платежами, а строк
погашення кредиту в повному обсязі
визначено останнім днем місяця
вказаного на картці (поле MONTH) (а.с.7-10).

Із копії особистого рахунку боржника
вбачається, що жодного платежу на
погашення кредиту позичальник не
вносив, остання операція по платіжній
карті - зняття коштів була здійснена у
листопаді 2006 року, строк дій кредитної
картки - 36 місяців, тобто до останнього
дня серпня 2009 року. З відповідним
позовом до суду Банк звернувся у серпні
2013 року (а.с.2, 4-5).

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України). Для окремих видів
вимог законом встановлена спеціальна
позовна давність. Зокрема, частина
друга статті 258 ЦК України передбачає,
що позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно правової позиції, висловленої
Верховним Судом України в постанові
від 19 березня 2014 року (справа №6-14 цс 14),
яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для всіх судів України,
відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Зважаючи на те, що перебіг позовної
давності щодо повернення кредиту в
повному обсязі починається зі спливом
останнього місяця дії картки - серпень
2009 року, а з відповідним позовом до суду
Банк звернувся у серпні 2013 року,
відповідач просив про застосування
строків позовної давності, подавши
відповідну заяву до ухвалення судового
рішення (а.с.39-40), висновки суду першої
інстанції про пропуск позивачем строку
позовної давності і відмову у позові
відповідають зібраним у справі доказам
і ґрунтуються на вимогах закону.

За таких обставин доводи апеляційної
скарги про порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права являються
безпідставними, а тому відповідно до
ст.308 ЦПК України апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст.307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 06 березня 2014
року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: