АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/1541/14
інстанції Іванищук А.А.
Доповідач: Орловська Н.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року травня місяця 20 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Орловської Н.В.

Суддів: Майданіка В.В.

Кутурланової
О.В.

при секретарі Гончар
К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Херсоні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Дніпровського районного
суду м. Херсона від 27 березня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А:

13 лютого 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про
визнання такими, що втратили право
користування житловим приміщенням.

Позивач зазначив, що є власником
квартири АДРЕСА_1 де зареєстровані
відповідачі. Оскільки відповідачі
з жовтня 2011 року понад рік за місцем
реєстрації у належній йому квартирі не
проживають, а тому просив визнати їх
такими, що втратили право користування
житлом з підстав ч.2 ст. 405 ЦК України.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 27 березня 2014 року
позовні вимоги задоволені частково.
Визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням за
адресою АДРЕСА_2. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, та невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог щодо ОСОБА_4, оскільки суд не
врахував, що вона не проживає у
належній йому на праві власності
квартирі понад три роки.

Заслухавши доповідача,
перевіривши законність рішення суду в
межах, визначених ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено і сторони не
заперечували, що квартира АДРЕСА_3
належить на праві власності
позивачеві ОСОБА_2 на підставі
договору дарування від 24.10.2011р.,
укладеного між ним та ОСОБА_4 за згодою
його батьків ОСОБА_3 і ОСОБА_5
Відповідачі зареєстровані у
зазначеній квартирі як члени сім`ї
власника. Однак ОСОБА_3 проживає у
іншому помешканні, у зв'язку із чим суд
визнав його таким, що втратив право
користування житлом у спірній
квартирі.

Разом з тим, ОСОБА_4, яка є бабусею
позивача, іншого власного житла не має,
станом на час дарування квартири
позивачеві зберігала за собою право
на проживання у ній, проте через
неспроможність утримувати житло
тимчасово проживає в АДРЕСА_4, який теж
мало придатний до проживання. У
спірній квартирі відповідачка
зберігає належне їй майно.

За змістом ч. 2 ст. 405 ЦК України
член сім`ї власника житла втрачає право
на користування житлом у разі його
відсутності понад один рік без
поважних причин, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом. Предметом
доведення у такому випадку мають бути
причини відсутності члена сім`ї
власника житла понад встановлений
строк.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_4
посилалась на відсутність у неї іншого
постійного місця проживання, а у
спірній квартирі зберігається її
майно.

В ході розгляду даної справи
наведені заперечення позивачем не
спростовані. При цьому доказів
неповажності причин, за яких
відповідачка не проживає у вказаній
квартирі, не надані.

Враховуючи, що в ході розгляду
справи не доведені обставини з якими
позивач пов`язує факт втрати ОСОБА_4
права користування житловим
приміщенням в квартирі, суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку про те, що відсутність
останньої за місцем реєстрації
обумовлено поважними причинами, а тому
правомірно відмовив у задоволенні
цієї частини позовних вимог.

Отже, надавши належну оцінку
наданим сторонами доказам, суд
розглянув справу з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстави
для скасування рішення суду відсутні.

На підставі викладеного, Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» від 11.12.2003р., керуючись ст.ст.
303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Дніпровського районного
суду м. Херсона від 27 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції з часу
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: