УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Писаної Т.О.,Маляренка
А.В., Юровської Г.В.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк», яке діє через
представника Шуліку Аліну
Володимирівну, на рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 09
жовтня 2013 року та рішення апеляційного
суду Миколаївської області від 11
грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулося до суду з указаним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що 07 вересня
2006 року між банком та ОСОБА_6 укладено
кредитний договір, відповідно до якого
відповідач отримав кредит у розмірі
2593,50 грн зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25,08%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом. Відповідач належним чином
зобов'язання не виконував, у зв'язку з
чим утворилась заборгованість, яка
станом на 20 вересня 2013 року склала 33 416,54
грн. З урахуванням вказаного позивач
просив стягнути вказану
заборгованість з відповідача.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 09 жовтня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 11 грудня
2013 року рішення суду першої інстанції
скасовано і ухвалено нове рішення, яким
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 18 859,74
грн. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ
«Приватбанк», посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить скасувати
судові рішення та ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню на
таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване
рішення суду апеляційної інстанції не
відповідає.

Судами встановлено, що 07 вересня 2006
року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6
було укладено кредитний договір, який
складається із заяви позичальника,
Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам та Тарифів.

Відповідно до заяви позичальника банк
надав відповідачу кредит у розмірі 2593,50
грн строком до 08 вересня 2008 року
включно зі сплатою 2,09 % на місць на
суму залишку заборгованості за
кредитом. Погашення заборгованості
здійснюється з 3 по 10 число кожного
місяця у розмірі 138,98 грн.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК
України).

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України визначено,
що позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін.

Відповідно до п. 5.5. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
термін позовної давності по вимогах
про стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років.

Разом з тим, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Скасовуючи рішення місцевого суду,
апеляційний суд дійшов висновку, що
позивач звернувся із вимогою про
захист свого цивільного права в межах
строку позовної давності, однак
стягнув заборгованість в межах строку
позовної давності, заява щодо
застосування якого сторонами не
заявлена.

У порушення вимог статей 213- 215 ЦПК
України рішення апеляційного суду
містить суперечливі немотивовані
висновки щодо встановлених обставин, а
саме про часткове задоволення позову в
межах строку позовної давності з
урахуванням своєчасного звернення
позивача з заявленими вимогами.

За таких обставин, рішення суду
апеляційної інстанції не може бути
визнаним мотивованим та обґрунтованим
і підлягає скасуванню із направленням
справи на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції в силу ч. 3 ст. 338
ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк», яке діє через
представника Шуліку Аліну
Володимирівну, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 11 грудня
2013 року скасувати, справу направити
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді: А.О.
Леванчук А.В. Маляренко Т.О. Писана Г.В.
Юровська