Справа № 369/2196/14-ц
Провадження №2/369/1406/14
РІШЕННЯ

Іменем України

13.05.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі головуючої судді
Медвідь Н.О.

при секретарі
Ткаченко В.В.

розглянувши у судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
виключення майна із спадкової маси та
визнання договору купівлі-продажу з
відкладальною умовою дійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
даним позовом , посилаючись на те, що
24.05.2005, на підставі свідоцтва про право
на спадщину за законом ОСОБА_4, ОСОБА_1
та ОСОБА_3 було видано державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0.066 га. для ведення садівництва,
яка знаходиться в с/г «Аврора»,
Бобрицької сільської ради в рівних
частинах по 1/3 на кожного.

Оскільки земельна ділянка була
отримана по 1/3 частині на кожного, вони,
як співвласники почали будувати
(дачний) садовий будинок. В подальшому
грошей на будівництво у його брата не
вистачало і вони домовились про те, що
він добудує будинок за власний кошт та
викупить в нього його частину.

В 2003 році він завершив будівництво,
було виготовлено технічний паспорт, та
подано документи до інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області для
введення об'єкта до експлуатації.

02.11.2012 листом ІДАБІ у Київській області
було прийнято рішення про повернення
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації.

Оскільки, його брату - ОСОБА_3 терміново
були потрібні кошти, за його 1/3 частину
позивач виплатив йому гроші, а після
отримання правовстановлюючих
документів він укладе з ним договір
купівлі-продажу.

Позивач передав кошти за його 1/3
частину будинку та земельної ділянки у
розмірі 60 000 грн., що підтверджується
розпискою, яку власноруч написав його
брат - ОСОБА_3, а також він виплачував
йому кожен місяць гроші в рахунок
погашення коштів за його частину
будинку та земельної ділянки що
становить 4587 доларів 50 центів США, що
еквівалентно до курсу гривні на день
подачі позову 45 829 грн. 12 коп.

ІНФОРМАЦІЯ_1 його брат ОСОБА_3 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина:
на квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1, а
також на 1/3 частину садового будинку в
садовому товаристві «Аврора» за
адресою: АДРЕСА_2, яку вважає, що
померлий фактично продав йому.

Серед спадкоємців першої черги за
законом є відповідачі.

Оскільки в них були дружні та
довірительні стосунки з покійним
братом тому потреби в укладанні
нотаріального договору купівлі
продажу вони вважали, що немає.

Вважає, що відповідачі не мають права
на успадкування 1/3 частини садового
будинку , оскільки права та обов'язки на
цю частину у ОСОБА_3 припинились в
момент передачі йому ним коштів за його
частину земельної ділянки та частини
(садового) будинку.

Тому просив визнати дійсним договір
купівлі-продажу з відкладальною
вимогою від 1.05.2012, на 1/3 садового
будинку та 1/3 частини земельної ділянки
в садовому товаристві «Аврора» за
адресою: АДРЕСА_2, укладеним між ОСОБА_3
та ОСОБА_1 дійсним. Виключити із складу
спадкового майна 1/3 частину цього
будинку та земельної ділянки.

В судовому засіданні позивач частково
змінив свої позовні вимоги та просив
визнати дійсним договір
купівлі-продажу з відкладальною
вимогою від 1 травня 2012 року, на 1/3
будівельних матеріалів, які були
використані на будівництво садового
будинку та 1/3 частини земельної ділянки
в садовому товаристві «Аврора» за
адресою: АДРЕСА_2, укладеним між ОСОБА_3
та ОСОБА_1 дійсним. Виключити із складу
спадкового майна 1/3 частину
будівельних матеріалів, які були
використані на будівництво садового
будинку та 1/3 частину земельної
ділянки.

Відповідачі ОСОБА_2,просила вирішити
спір на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав,
зазначив, що договори купівлі-продажу
повинні бути укладені у письмовій
формі та нотаріально посвідченими.

Вважає, що договір купівлі-продажу з
відкладальною умовою не є укладеним,
тому що: не була дотримана письмова
форма правочину, оскільки не вказано,
на якій підставі і за що були отримані
кошти; не було досягнуто ні однієї
істотної умови договору
купівлі-продажу; нема ніяких письмових
доказів про повне або часткове
виконання договору.

В розписці, не вказано: за що отримані
дані кошти.

Оскільки нема посилання ні на жоден з
вищеперерахованих фактів, а тим паче,
не вказано, що ці кошти були отримані за
продаж 1/3 частини дачі; не відомі
обставини, за яких були взяті або
повернуті ці кошти, інформація тільки
зі слів Позивача; якщо це договір
купівлі-продажу, то повинні бути
вказані істотні умови договору
купівлі-продажу згідно Глави 54 ЦКУ.
Тому вважати даний документ договором
купівлі-продажу недоречно. дану
розписку вважати договором позики
недоцільно.

Нема жодного документу не тільки про
те, що померлий мав бажання продати
свою частину, але й за які гроші чи при
яких обставинах він хотів це зробити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання,
не з»явилася, про день слухання справи
повідомлена належним чином, згідно
заяви її від 22.04.2014 позов визнає,
просила слухати справу за її
відсутністю.

Суд, вислухавши осіб, які приймають
участь у розгляді справи, вивчивши
матеріали справи, в позові відмовляє з
наступних підстав:

Судом встановлено, що 24.05.2005 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 18.04.2001 № 1935 відповідачам
ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,066 га. для
ведення садівництва, яка знаходиться в
с/т «Аврора», Бобрицької сільської ради
в рівних частинах по 1/3 на кожного.

На цій земельній ділянці завершено
будівництво, та виготовлено технічний
паспорт. Але 02.11.2012 листом ІДАБК у
Київській області було прийнято
рішення про повернення декларації про
готовність об'єкта до експлуатації, а
саме: садового будинку, сараю,
вбиральні, свердловини, доріжки,
огорожі за адресою: Київська обл.,
Києво-Святошинський район, с. Бобриця,
с/т «Аврора», на підставі п. 3.5 Порядку
до наказу № 91 а саме ч. 4 п. 2 не
узгоджується з технічним паспортом ч.
1 п. 3 не зазначається для садових
будинків ч.1 та ч. 3 п. 7 не узгоджується з
Державним актом., що свідчить про
самовільне будівництво садового
будинку.

Наполягаючи на своїх позовних вимогах,
як на єдиний доказ, позивач посилається
на розписку за 1/3 частину будинку та
земельної ділянки у розмірі 60 000 грн.,
яка написана його братом ОСОБА_3,

Також посилаючись на перелік платежів
з особистим підписом померлого ,
стверджував, що він сплачував йому 4587
доларів 50 центів США, що еквівалентно
до курсу гривні на день подачі позову 45
829 грн. 12 коп.

Крім цього в підтвердження своїх
позовних вимог а саме: виплати
позивачем коштів за 1/3 частини дачного
будинку та земельної ділянки,
посилається на розписку дружини його
брата - ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 брат позивача ОСОБА_3
помер.

Спадкоємцями першої черги за законом
є: відповідачі.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Ст. 1225 ЦК України передбачено, що право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення, та спадкоємців житлового
будинку, інших будівель та споруд
переходить право власності або право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені.

Відповідно до ст.. 655 ЦК України за
договором купівлі- продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 212 ЦК України особи,
які вчиняють правочин, мають право
обумовити настання або зміну прав та
обов'язків обставиною, щодо якої
невідомо, настане вона чи ні
(відкладальна обставина).

Відповідно до ст.218 ЦК України, якщо
правочин, для якого законом
встановлена його недійсність у разі
недодержання вимоги щодо письмової
форми, укладений усно і одна із сторін
вчинила дію, а друга сторона
підтвердила її вчинення, зокрема
шляхом прийняття виконання, такий
правочин у разі спору може бути
визнаний судом дійсним.

Згідно ст. 203 ЦК України є загальні
вимоги, додержання яких є необхідним
для чинності правочину, зокрема
правочин має вчинятись у формі
встановленій законом.

Згідно ч.1 ст. 205 ЦК України правочин
може вчинятись усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Згідно ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню,
крім договорів купівлі-продажу майна,
що перебуває в податковій заставі.

Отже, договори купівлі-продажу повинні
бути укладені у письмовій формі та
нотаріально посвідченими.

Згідно п. 1. ст. 638 ЦКУ договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Отже, дану розписку не можна вважати
ані договором позики . ані договором
купівлі-продажу чи наміром в
подальшому укласти договір
купівлі-продажу, , оскільки в розписці
не вказано з якою метою і на яких
підставах були взяти кошти від
позивача померлим.

Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК
України, незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Статтею 1282 ЦК України встановлено, що
спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині.

Як вбачається зі спадкової справи
№129/2013 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3 заяву про прийняття спадщини до
Вишневої міської державної
нотаріальної контори подали
відповідачі ОСОБА_4 ОСОБА_3.

Проте станом на день розгляду справи
ніхто з відповідачів не отримав
свідоцтва про право на спадщину, не
визначено розмір який відповідає
частці кожного з відповідачів у
спадщині, які не отримали свою частку
у натурі, більше того відповідач ОСОБА_2
не подала заяву про прийняття
спадщини.

Статтею 15 ЦК України визначено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Зважаючи на позицію Верховного Суду
України, викладену у Постанові Пленуму
«Про судове рішення у цивільній
справі» № 14 від 18 грудня 2009 року,
оскільки правом на звернення до суду за
захистом наділена особа в разі
порушення, невизнання або оспорювання
саме її прав, свобод чи інтересів, то
суд повинен встановити, чи були
порушені, невизнані або оспорені права,
свободи чи інтереси цих осіб, а якщо
були, то вказати, чи є залучений у
справі відповідач відповідальним за
це.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ст. 328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. При цьому, право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Як свідчать матеріали справи, а також
твердження позивача ним не
обґрунтовано та не надано жодних
доказів, які б вказували на правові
підстави для задоволення позовних
вимог.

Враховуючи положення глави 54 ЦК
України щодо правил укладання
договорів купівлі-продажу, щодо
зобов»язань , які виникають між
сторонами після укладення такого
правочину, також ст. 212 ЦК України, яка
містить положення щодо вчинення
правочину з відкладальною обставиною,
також ст.1218, 1225 ЦК України , які
закріплюють правила щодо складу
спадщини, також про спадкування права
на земельну ділянку суд вважає, що у
діях відповідачів відсутні
протиправність дій , та причинний
зв»язок з можливим порушенням прав та
законних інтересів позивача, про що
зазначено вище, а заявлені позовні
вимоги, не мають під собою ніякого
правового підґрунтя.

З огляду на наявні в справі матеріали,
позивач не довів, що сторони отримали
спадкове майно в натурі, вартість цього
майна, вартість частки спадкового
майна кожного з відповідачів. Суду було
надано лише розписку , що померлий взяв
у позивача 60000 гр., проте, в якій не
вказано: за що отримані ці кошти, з якою
метою, тому дану розписку не можна
вважати договором позики, а тим більше
договором купівлі-продажу.

Як вбачається з тексту позовної заяви,
також в судовому засіданні , позивач
вимагаючи виключення з складу
спадкового майна 1/3 частину
будівельних матеріалів які
використані на будівництво садового
будинку , не довів чи отримали
відповідачі спірне спадкове майно,
частки кожного з відповідачів, які
вимоги до відповідачки ОСОБА_2, яка не
приймала спадщину.

Тобто, позивач не довів тих обставин на
які посилався як на підставу позовних
вимог, не надав докази в обґрунтування
своїх вимог, не спростував тих
обставин на які посилався відповідач в
обґрунтування своїх заперечень, що є
його обов»язком відповідно до засад
змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК
України . При цьому суд створив всі
умови для змагального процесу ,
роз»яснював позивачу його права та
обов»язки.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх
сукупності, дійшов висновку про
необґрунтованість та недоведеність
вимог позивача, оскільки вони не
відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК
України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
203, 205, 218, 220, 638, 655, 657, 1218, 1225 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 209, 212-214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш
И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_7, ОСОБА_4 про виключення майна із
спадкової маси та визнання договору
купівлі-продажу з відкладальною умовою
дійсним, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Києво-Святошинський протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: