Справа №340/65/14-ц
провадження № 2/340/71/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
селище Верховина

Верховинський районний суд
Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Данилюк М.П.

секретаря Фурманюк В.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в селищі
Верховина справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд із
позовом до відповідача про розірвання
шлюбу

Позов мотивує тим, що одружилася
із відповідачем 04 листопада 2001 року.
Від спільного проживання у них
народився син: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В
якості підстав розірвання шлюбу
наводить те, що протягом останніх років
шлюбні відносини між ними поступово
погіршились, у їхніх відносинах
відсутнє порозуміння та повага. Від
постійних суперечок та скандалів
погіршилося її самопочуття, вона
перебуває в стані постійного стресу. У
неї порушився сон і працездатність.
Фактичні шлюбні відносини припинені з
початку січня 2014 року. Шлюб став носити
формальний характер. Примирення між
ними неможливе, а тому просить шлюб
розірвати.

В судове засідання позивачка не
з'явилася, до суду подала заяву в якій
заявлений позов підтримала, просить
справу розглядати за її відсутності,
позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином судом був повідомлений про час та
місце розгляду справи, про що свідчать
розписки судових повісток, а тому
справу слід розглядати на підставі
наявних доказів в матеріалах справи.

Суд, вивчивши матеріали справи та
оцінивши зібрані по справі докази
вважає за доцільне позовні вимоги
задовольнити.

У відповідності до ч. 2 ст. 112
Сімейного кодексу України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей.

У судовому засіданні встановлено, що
подружжя разом не проживає, та не
підтримує шлюбних відносин, позивачка
настоює на розірванні шлюбу, так як
втратила душевний спокій, погіршився
стан її здоров'я із-за поведінки
відповідача, а тому суд вважає, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам позивачки, а тому шлюб слід
розірвати.

Відповідно до положень ст. 51
Конституції України, ч.1 ст.24 Сімейного
Кодексу України шлюб грунтується на
добровільній згоді жінки та чоловіка,
примушування жінки та чоловіка до
шлюбу не допускається.

Вирішуючи питання проживання дитини
суд виходить із вимог ч. 2 ст. 160
Сімейного кодексу України місце
проживання дитини, яка досягла десяти
років, визначається за спільною згодою
батьків та самої дитини.

Оскільки відповідач позовні вимоги не
заперечив та в судове засідання не
з'явився, суд вважає, що позовні вимоги
слід задовольнити.

На підставі ст. ст. 104, 110, 112, 160, Сімейного
кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11,
209, 212, 213-215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, укладений 04
листопада 2001 року у виконкомі
Буковецької сільської ради, актовий
запис № 7 - розірвати.

Дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
залишити на проживання при матері
ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Івано-Франківської області через
Верховинський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий
М.П. Данилюк