Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого судді
Григоренка М.П.,

суддів: Максимчук З.М.,
Рожина Ю.М.

секретар судового засідання Демчук
Ю.Ю., з участю позивача, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Сарненського районного суду від 25
березня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору відділ державної виконавчої
служби Сарненського районного
управління юстиції про зменшення
розміру аліментів та стягнення
аліментів,

В С Т А Н О
В И Л А :

07 березня 2014 року ОСОБА_2
звернувся в Сарненський районний суд з
позовом до ОСОБА_1, третьої особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору відділу ДВС Сарненського РУЮ, в
якому просив припинити стягнення з
нього аліменти на користь відповідача
на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає з ним, і якого він утримує та
зменшити розмір аліментів, що з нього
стягуються на користь відповідача до 1/3
частини його заробітку, а також
стягнути з відповідача на його користь
аліменти на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх
видів її доходів щомісячно, починаючи з
дня звернення до суду і до повноліття
дитини.

Рішенням Сарненського районного
суду від 25 березня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Зменшено визначений рішенням
Сарненського районного суду розмір
аліментів, які підлягають стягненню з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання
дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

______________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/887/2014
Головуючий у 1 інстанції :
Березень Ю.В.

Доповідач :
Григоренко М.П.

та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, визначивши їх у
розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку
(доходу) щомісяця, але не менше ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи із
07 березня 2014 року до повноліття ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повернуто виконавчий документ №
2-1474 від 22 грудня 2006 року до
Сарненського районного суду без
виконання, закінчивши зазначене
виконавче провадження з 07 березня 2014
року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини всіх
видів заробітку (доходу) щомісячно, але
не менше ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 07 березня 2014 року до
повноліття дитини.

Рішення в частині стягнення
аліментів в межах місячного платежу
підлягає негайному виконанню. Також
вирішено питання щодо стягнення
судового збору.

В поданій на рішення суду апеляційній
скарзі ОСОБА_1, покликається на його
незаконність, через порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи.

Вказує, що при ухваленні оскаржуваного
рішення судом не враховано наявність у
платника аліментів інших дітей.

Зазначає, що на її утриманні
знаходяться двоє малолітніх дітей:
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_5.

Крім того судом не враховано, що вона
ніде не працює, так як знаходиться у
частково оплачувальній відпустці по
догляду за дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Також вказує, що в довідці № 704 від
04.03.2014 року виданої Стрільською
сільською радою Сарненського району не
зазначено з якого часу ОСОБА_3 проживає
з батьком, в судовому засіданні було
встановлено, що дитина проживає з
батьком з листопада 2013 року, а
зареєстрована з січня 2014 року.

Судом не було враховано, що ОСОБА_2
постійно ухиляється від сплати
аліментів згідно рішення Сарненського
районного суду від 22.12.2006 року № 2-1474 та
має заборгованість по аліментам в сумі
65287 грн. 73 коп., що підтверджується
довідкою відділу ДВС № 362/03 від 04.03.2014
року, яка до даного часу не погашена, а
тому вважає, що повернення виконавчого
листа до суду змушує її звертатися із
новим позовом до ОСОБА_2 про стягнення
суми заборгованості по аліментах.

Із цих підстав просить скасувати
оскаржуване рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким:

- зменшити визначений рішенням
Сарненського районного суду від 22.12.2006
року розмір аліментів, які підлягають
стягненню з ОСОБА_2 на її користь на
утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, стягнувши їх у
розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку
(доходу) щомісячно;

- виконавчий лист виданий Сарненським
районним судом № 2-1474 від 22 грудня 2006
року залишити на виконанні у відділі
ДВС Сарненського РУЮ до погашення
заборгованості по аліментах в сумі 65287
грн. 73 коп.;

- у стягненні з неї аліментів на користь
ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити;

- у стягненні з неї на користь держави
судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. -
відмовити.

В ході апеляційного розгляду справи
позивач просив відхилити апеляційну
скаргу, а рішення суду залишити без
змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги та вивчивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Приймаючи оскаржуване рішення,
суд першої інстанції керувався
положеннями ст.ст. 180, 181, ч. 1 ст. 192 СК
України та ч. 4 ст. 223 ЦПК України та
виходив із того, що на час розгляду
справи одна дитина сторін, а саме
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, став проживати
разом із своїм батьком.

Рішення про повернення
виконавчого документу № 2-1474 від 22
грудня 2006 року до Сарненського
районного суду без виконання, суд
першої інстанції жодним чином не
мотивував і будь-які дані про те, що
позивач заявляв вимоги з даного
приводу в матеріалах справи відсутні.

Проте, на розсуд колегії суддів,
оскаржуване рішення підлягає
скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до довідки відділу
державної виконавчої служби
Сарненського районного управління
юстиції від 04.03.2014 року (а.с. 9) із
позивача, на підставі виконавчого
листа № 2-1474 від 22 грудня 2006 року,
виданого Сарненським районним судом
Рівненської області, на користь ОСОБА_1
стягуються аліменти на утримання дітей
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у
розмірі 12 частини від всіх видів
заробітку (доходу) але не менше ніж 30%
встановленого прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
починаючи із 07 грудня 2006 року і до
досягнення дітьми повноліття.

Обидві сторони по справі
підтверджують ту обставину, що на даний
час неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7,
проживає разом із своїм батьком і
знаходиться на його утриманні, а інші
двоє дітей сторін по справі
продовжують рахуватись такими, що
проживають разом із своєю матір'ю,
відповідачем по справі.

Стаття 141 СК України встановлює,
що мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини і відповідно до
статті 180 СК України мають утримувати
її до досягнення нею повноліття.

З огляду на те, що на даний час разом із
відповідачем залишилось проживати
двоє дітей, а на утриманні позивача
знаходиться одна дитина, а саме ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_7, тому колегія суддів, на
підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає
за необхідне зменшити розмір
аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1, відповідно до
виконавчого листа № 2-1474 від 22 грудня 2006
року, виданого Сарненським районним
судом Рівненської області, з 12 частини
до 1/6 частини всіх видів заробітку
(доходу), щомісячно, але не менше ніж 30
відсотків встановленого прожиткового
мінімуму для дитини відповідно віку, і
які в подальшому підлягають стягненню
лише на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
починаючи із 07 березня 2014 року.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_7, колегія суддів вважає за
необхідне відмовити, оскільки у
відповідача залишається на повному її
утриманні інший неповнолітній син
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якого
позивач вже не буде зобов'язаний
сплачувати аліменти.

Одночасне стягнення аліментів із обох
сторін на утримання неповнолітніх
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на даний час призведе
лише до додаткових витрат і не буде
мати будь-якого практичного значення.

Крім того, колегія суддів враховує, що
відповідач має на своєму утриманні ще
одну дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, і
ОСОБА_1 на даний час не працює.

Після досягнення ОСОБА_4 повноліття, чи
у разі виникнення інших обставин,
позивач не позбавляється права
ставити питання про стягнення
аліментів із відповідача на утримання
неповнолітнього ОСОБА_3 чи про зміну
розміру аліментів, які стягуються із
нього на утримання його неповнолітньої
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, за
наявністю для цього відповідних
підстав.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Сарненського районного суду
від 25 березня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які
стягуються із ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1, відповідно до виконавчого
листа № 2-1474 від 22 грудня 2006 року,
виданого Сарнеським районним судом, з
12 частини до 1/6 частини всіх видів
заробітку (доходу), щомісячно, але не
менше ніж 30 відсотків встановленого
прожиткового мінімуму для дитини
відповідно віку, і які в подальшому
підлягають стягненню лише на утримання
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, починаючи із 07
березня 2014 року і досягнення останньою
повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Григоренко М.П.

Судді :
Максимчук З.М.

Рожин Ю.М.