Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08.04.2014
Провадження №2/425/248/14

Справа №753/16953/13

08 квітня 2014 року
Рубіжанський міський суд Луганської
області у складі:

головуючого - судді Нагорної
Н.В.,

при секретарі Гайворонській
І.В.,

за участю відповідачки ОСОБА_1,
представника третьої особи - Служби у
справах дітей Рубіжанської міської
ради Кравцової О.В.,

у відкритому судовому засіданні,
у залі суду м.Рубіжне Луганської
області, розглянувши цивільну справу
за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
третя особа Служба у справах дітей
Рубіжанської міської ради, про
повернення дитини до попереднього
місця проживання та зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Служба у
справах дітей Рубіжанської міської
ради, про визначення місця проживання
малолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду
з позовом, в обґрунтування якого
вказав, що він з 05.08.2011 року перебуває в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1. За час
перебування в шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_2
народилась донька ОСОБА_4. Оскільки він
зареєстрований та проживає в квартирі
батьків за адресою: АДРЕСА_1, то його
дружина разом з донькою проживають
разом з ним. Під час перебування у стані
вагітності ОСОБА_1 перебувала на «Д»
обліку по вагітності в жіночій
консультації КНП «КДЦ №2 Дарницького
району м.Києва». З народження дитина
також була поставлена на облік у КНП
«ЦПМСД №3». Дружина з грудня 2012 року
працевлаштувалась на роботу на посаду
оператора РПА у ПрАТ «Фармацевтична
фірма «Дарниця», звідки й пішла у
відпустку у зв'язку з вагітністю та
народженням дитини. 23.09.2013 року коли він
прийшов додому, то виявив, що дружина
разом з дитиною вдома були відсутні,
тому він вимушений був звернутись до
правоохоронних органів. Також він
виявив відсутність дитячих речей,
коляски та іншого спільного майна. Від
правоохоронних органів йому стало
відомо, що дружина з донькою
знаходяться у матері відповідачки в
м.Рубіжному. Потім дружина в телефонній
розмові повідомила йому, що не бажає
його бачити та дитина буде проживати
разом з нею. 07.10.2013р. він приїхав до
дружини в м.Рубіжне, але до дитини його
не пустили, внаслідок чого він
вимушений був звернутись до міліції та
заявити про факт протиправної
поведінки з боку родичів дружини, які
перешкоджали його побаченню з дитиною.
Мати дружини ОСОБА_5 має на доньку -
відповідачку по справі великий вплив,
та у разі виховання його доньки за
участю ОСОБА_5 він вбачає негативні
наслідки. Він вважає, що відповідно до
ст..151 СК України він має переважне
право перед іншими особами на особисте
виховання дитини, тому наполягає на
переїзді жінки та повернення дитини до
нього додому за місцем його проживання:
АДРЕСА_1. На підставі викладеного
позивач просить суд зобов'язати ОСОБА_1
повернути дитину ОСОБА_4 на попереднє
місце проживання.

Відповідачка ОСОБА_1, не
погодившись з вимогами ОСОБА_3, подала
до суду зустрічну позовну заяву, в якій
просила визначити місце проживання
малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з нею
за адресою: АДРЕСА_2. В обґрунтування
позову ОСОБА_1 вказала, що з 05.08.2011 року
по 20.01.2014 року вони з ОСОБА_3 перебували
у зареєстрованому шлюбі. Від спільного
проживання вони мають доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2. В період шлюбу вона разом
з чоловіком проживала у батьків
чоловіка в АДРЕСА_1. З 23.09.2013 року шлюбні
відносини між ними фактично були
припинені, тому вона переїхала жити
разом з донькою за місцем своєї
реєстрації в АДРЕСА_2. Вона вважає, що
матеріальний стан позивача,
морально-психологічний клімат в його
родині та житлово-побутові умови в
квартирі ОСОБА_3 не забезпечать
нормальних умов для проживання,
утримання та виховання доньки. Крім
того за фактом її насильницького
викрадення та дитини, яке сталось
02.11.2013р., відносно ОСОБА_3 відкрито
кримінальне провадження за ч.1 ст.146 КК
України. Також після народження доньки
батько не приймав участі у вихованні
доньки. Це виразилось у тому, що він
лише раз відвідував її в пологовому
будинку, після її виписки з лікарні
додому він переїхав жити в іншу
кімнату, щоб дитина йому не заважала,
він категорично відмовлявся прописати
дитину за місцем своєї реєстрації.
ОСОБА_3 наполягав на тому, щоб вона
переоформила на нього матеріальну
допомогу, а він витрачав ці кошти на
оплату кредиту на купівлю автомобіля,
який він оформив 22.07.2013р. після
народження дитини. Вона відмовила йому
в переоформленні допомоги, тому він
став знущатись з неї та дитини, фізично,
економічно та психологічно тиснути, у
зв'язку з чим вона вимушена була
переїхати проживати за місцем своєї
реєстрації в м.Рубіжне. Проживаючи в
м.Рубіжне нею створені всі умови для
виховання, розвитку та утримання
дитини. Вона з донькою своєчасно
відвідує лікаря-педіатра. Крім того
донці виповнилось лише 8 місяців та
вона знаходиться на грудному
годуванні. Таким чином вона вважає, що
проживання дитини спільно з нею буде
максимально відповідати інтересам
доньки, тому, на її думку, дитина
повинна проживати разом з нею.

Представник третьої особи -
Служби у справах дітей Рубіжанської
міської ради Кравцова О.В. заперечувала
проти задоволення первісного позову,
мотивуючи тим, що дитина ще досить
маленька, щоб проживати з батьком.
ОСОБА_3 не звертався до них з приводу
участі у вихованні доньки. Стосовно
позовних вимог за зустрічним позовом
ОСОБА_1, то представник третьої особи
пояснила, що вони не заперечують проти
їх задоволення. Орган опіки та
піклування вважає за доцільне
проживання дитини разом з матір'ю,
оскільки це відповідає інтересам
дитини.

В судове засідання позивач ОСОБА_3
не з'явився, про час та місце розгляду
справи щоразу повідомлявся належним
чином рекомендованими листами, про що в
матеріалах справи маються
рекомендовані повідомлення про
вручення поштового відправлення
(судової повістки) (а.с.109, 110, 111). 12.03.2014р.
від ОСОБА_3 на адресу суду надійшло
письмове клопотання про розгляд справи
за його позовом в його відсутність
(а.с.64-66). При цьому ОСОБА_3 будь-яких
пояснень, заперечень або доказів з
приводу вимог по зустрічній позовній
заяві суду не надав, не надав він також
заяви про поважність причин неявки в
судове засідання, хоча в матеріалах
справи маються докази того, що він
отримав зустрічну позовну заяву ОСОБА_1
про визначення місця проживання
малолітньої дитини, ухвалу про
об'єднання зустрічного позову з
первісним позовом ОСОБА_3, ухвалу про
залучення третьої особи Служби у
справах дітей Рубіжанської міської
ради (а.с.104, 112). За таких обставин суд
вважає за необхідне розглянути справу
на підставі тих доказів, які маються в
матеріалах справи.

Суд, вислухавши пояснення
відповідача ОСОБА_1, представника
третьої особи, розглянувши справу в
межах заявлених вимог, повно і всебічно
з'ясувавши обставини справи, вважає
позовні вимоги за первісним позовом
ОСОБА_3 необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають, а позовні
вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1
обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлені наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Сторони по справі з 05.08.2011 року
перебували в зареєстрованому шлюбі, що
підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.5).
Рішенням Рубіжанського міського суду
від 20.01.2014 року, яке 11.02.2014 року набрало
законної сили, шлюб було розірвано
(а.с.93 - 93а).

Від спільного проживання у
подружжя ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2
народилась донька ОСОБА_4, у свідоцтві
про народження якої сторони записані
батьками дитини (а.с.6).

ОСОБА_1 знаходиться у відпустці по
догляду за дитиною до досягнення нею
трьох років з 16.09.2013 року, що
підтверджено витягом з наказу
генерального директора ПрАТ
«Фармацевтична фірма «Дарниця» №244к
від 16.09.2013р. (а.с.8).

Рішенням Рубіжанського міського
суду від 17.10.2013 року, що набрало
чинності 11.11.2013р., з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4
частини усіх видів заробітку щомісяця,
починаючи з 30.09.2013р. й до досягнення
дитиною повноліття (а.с.117).

Згідно довідки про реєстрацію від
19.02.2014р. №905, виданої ПП "Ромалекс", та
акту обстеження житлово-побутових умов
від 01.04.2014 року ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_4
зареєстровані та проживають за
адресою: АДРЕСА_2, разом з ОСОБА_5, яка є
матір'ю ОСОБА_1 (а.с.92, 115). В акті
обстеження також зазначено, що в даній
квартирі зроблений ремонт, мається
місце для відпочинку та гри дитини,
ОСОБА_5 допомагає донці у вихованні
ОСОБА_4. Відносини в родині
доброзичливі, спокійні. Женев'єва
відчуває себе спокійно, дівчинка
прив'язана до матері. У дитини мається
все для її розвитку та виховання в цій
родині.

Також судом встановлено, що з
22.10.2013 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
перебуває на обліку в дитячій міській
лікарні м.Рубіжне, що підтверджено
медичною карткою розвитку дитини,
оригінал якої був досліджений в
судовому засіданні, та копії якої
знаходяться в матеріалах справи
(а.с.41-47, 116). Згідно даних, зазначених в
медичній картці, малолітня ОСОБА_4
двічі на місяць оглядається
лікарем-педіатром, їй зроблено всі
необхідні щеплення за віком.

Після встановлення зазначених
обставин, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд приходить до
наступного висновку.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_3 за
первісним позовом суд зазначає
наступне.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.18 СК України
кожен учасник сімейних відносин, який
досяг чотирнадцяти років, має право на
безпосереднє звернення до суду за
захистом свого права або інтересу.

Обґрунтовуючи свої позовні
вимоги ОСОБА_3 зазначив, що він має
право на захист своїх батьківських
прав відносно доньки ОСОБА_4 на
підставі ст..ст.161, 162 СК України.

За нормами ст..ст.160, 161 СК України
місце проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків, а у разі, якщо батьки не
досягли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватись органом
опіки та піклування або судом. З
вказаних норм права вбачається, що
місце проживання малолітньої дитини у
віці до десяти років може визначатися
обома батьками за погодженням, тобто
шляхом домовленості, яка може бути
усною або оформленою у вигляді
письмового документа; або рішенням
суду чи рішенням органу опіки та
піклування.

Проте позивачем не надано суду
будь-яких доказів того, що місце
проживання малолітньої ОСОБА_4 було
визначено з ним.

Крім того позивач ОСОБА_3 в
доводах свого позову вказав, що між ним
та матір'ю дитини не було досягнуто
згоди щодо місця проживання дитини. У
зв'язку з чим суд зазначає, що на цій
підставі та згідно положень ст.161 СК
України позивач повинен був звернутись
до суду з вимогою про визначення місця
проживання малолітньої доньки разом з
ним, проте, як вбачається з матеріалів
справи, такі вимоги в межах розгляду
даної справи ОСОБА_3 не заявлялись.

Також судом встановлено, що
рішеннями Рубіжанського міського суду
Луганської області від 17.10.2013 року про
стягнення аліментів та від 20.01.2014 року
про розірвання шлюбу встановлено, що
малолітня ОСОБА_1 Женев'єва проживає
разом з матір'ю ОСОБА_1. Вказані рішення
суду ним не оскаржувались та набрали
законної сили. Це свідчить про те, що
ОСОБА_3 не заперечував проти того, що
донька проживає разом з матір'ю.

Отже аналізуючи спірні
правовідносини в контексті ст..161 СК
України суд зазначає, що позивачем не
заявлялись вимоги про визначення місця
проживання малолітньої ОСОБА_4 разом з
ним, тому суд не вбачає підстав для
захисту прав ОСОБА_3 у спосіб,
передбачений ст..161 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.162 СК України
якщо один з батьків або інша особа
самочинно, без згоди другого з батьків
чи інших осіб, з якими на підставі
закону або рішення суду проживала
малолітня дитина, або дитячого закладу
(установи), в якому за рішенням органу
опіки та піклування або суду

проживала дитина, змінить її місце
проживання, у тому числі способом її
викрадення, суд за позовом
заінтересованої особи має право
негайно постановити рішення про
відібрання дитини і повернення її за
попереднім місцем проживання.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам в контексті статті 162
СК України суд зазначає, що норми даної
статті регулюють спірні
правовідносини, які виникли вже після
того, як між сторонами було вирішено
питання щодо визначення місця
проживання малолітньої дитини. Однак
позивачем ОСОБА_3 не надано суду
належних та допустимих доказів в
обґрунтування того, що місце
проживання малолітньої ОСОБА_4 було
визначено саме з ним або за
домовленістю з матір'ю дівчинки ОСОБА_1
або за рішенням суду. Оскільки такі
доказі відсутні, тому звернення ОСОБА_3
до суду з позовом в порядку ст..162 СК
України є передчасним, оскільки права
його не порушені.

На підставі викладеного суд
приходить до висновку про
необґрунтованість вимог ОСОБА_3 за
первісним позовом, тому в їх
задоволенні слід відмовити з
зазначених вище підстав.

Також суд зазначає, що посилання
ОСОБА_3 на те, що він бажає зберегти
доньку та дружину, проживати з ними
однією сім'єю за місцем його реєстрації
та проживання в м.Києві, не
заслуговують на увагу, оскільки як було
встановлено судом шлюб між ним та
ОСОБА_1 розірваний. Згідно ч.4 ст.56 СК
України примушування до збереження
шлюбних відносин є порушенням права
дружини, чоловіка на свободу та
особисту недоторканість. З наведеного
вбачається, що він не може вимагати він
ОСОБА_1, яка не являється його дружиною,
виконувати права та обов'язки його
дружини, а суд не може примусити ОСОБА_1
зберегти шлюбні відносини з колишнім
чоловіком ОСОБА_3, оскільки це є
порушенням її прав.

Суд оцінює як неналежні докази,
надані позивачем, а саме: довідки про
те, що ОСОБА_1 перебувала на обліку по
вагітності та пологам в жіночій
консультації КДЦ №2 Дарницького району
м.Києва, та про те, що ОСОБА_1 Женев'єва
також знаходиться на обліку в КНП
«ЦПМСД №3 Дарницького району» (а.с.10, 11),
оскільки вони не являються доказом
того, що у встановленому законом
порядку місцем проживання малолітньої
ОСОБА_4 визначено разом з батьком.

Також неналежними є докази:
сертифікат на ім'я ОСОБА_3 про
проходження профілактичного
наркологічного огляду та його
характеристика з місця роботи (а.с.79, 80),
тому що такі докази мають місце при
вирішенні спору між батьком та матір'ю
щодо визначення місця проживання
дитини. Проте, як було встановлено
судом, таких вимог ОСОБА_3 не заявляв та
вони не були предметом розгляду в межах
його позовних вимог.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 за
зустрічним позовом суд зазначає
наступне.

В силу статті 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

За нормами частини 1 та 2 статті 155
СК України, здійснення батьками своїх
прав та виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України
якщо мати та батько, які проживають
окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким
із них буде проживати малолітня дитина,
спір між ними може вирішуватися
органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо
місця проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.161 СК України орган
опіки та піклування або суд не можуть
передати дитину для проживання з тим із
батьків, хто не має самостійного
доходу, зловживає спиртними напоями
або наркотичними засобами, своєю
аморальною поведінкою може зашкодити
розвиткові дитини.

Отже суд при визначенні місця
проживання дитини враховує вік дитини,
якій на час ухвалення рішення
виповнилось лише 9 місяців. З точки зору
психології між дитиною та її матір'ю в
ранньому віці існує дуже тісний
зв'язок, розірвання якого накладає
глибокий слід в майбутньому на психіці
та навіть на фізичному розвитку дитини.
Та й самою природою було закладено
спроможність забезпечення необхідних
умов побуту, виховання, розвитку дитини
саме в жінці. Врахування психологічних
особливостей віку, статі дитини, її
відносин з кожним із батьків є
необхідною умовою винесення судом
справедливого та законного рішення.

Суд також враховує ту обставину,
що дівчинка Женев'єва знаходиться на
грудному годуванні, що підтверджено
записами в медичній картці дитини, тому
розлучення її з матір'ю може привести
до негативних наслідків, які можуть
вплинути як на стан здоров'я дитини так
і на її психологічний стан.

Також суд під час вирішення спору
щодо місця проживання малолітньої
дитини враховує Принцип 6 Декларації
прав дитини від 20.11.1959 року, за яким
малолітня дитина не повинна, крім
випадків, коли є виключні обставини,
бути розлученою з матір'ю.

Крім того суд, відповідно до ч.6
ст.19 СК України, приймає до уваги
висновки Органу опіки та піклування
Рубіжанської міської ради від 07.04.2014р.
(а.с.114), оскільки він є обґрунтованим, не
суперечить інтересам дитини, та
узгоджується з наявними у справі
доказами.

Отже, ураховуючи положення вище
наведених норм закону, та керуючись
принципом максимального забезпечення
інтересів дитини, суд вважає за
необхідне визначити місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю ОСОБА_1, оскільки
в такому випадку будуть враховані всі
вимоги для правильного вирішення спору
щодо місця проживання малолітньої
дитини, передбачені Принципом 6
Декларації прав дитини та ст.161 СК
України, а також це буде повною мірою
відповідати інтересам малолітньої
дитини.

При визначенні місця проживання
дитини суд вважає за необхідне не
зазначати адресу, за якою буде
проживати дитина, а саме: АДРЕСА_2, як то
просить ОСОБА_1 в своїх позовних
вимогах, оскільки суть даного спору
полягає в тому, щоб визначити, з ким
саме з батьків буде проживати дитина, а
не за якою адресою. Головне тут не те, де
дитина юридично зареєстрована, а те, з
ким вона фактично буде проживати.

Крім того суд вважає за необхідне
зазначити, що позивач ОСОБА_3 не втрачає
своїх прав та обов'язків по вихованню
малолітньої доньки ОСОБА_4, та
відповідно до ч.2 ст.157 СК України він
має право на спілкування з дитиною та
право брати участь в її вихованні.

Судові витрати відповідно до ст..88
ЦПК України слід присудити наступним
чином. По первісному позову судові
витрати в сумі 114,71грн. відносяться на
рахунок позивача, оскільки в позові
відмовлено. Судові витрати за
зустрічним позовом в сумі 243,60грн.
підлягають стягненню з відповідача
ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.3, 5-11, 57-61, 88, 209, 212-215,
292 ЦПК України, на підставі Декларації
прав дитини від 20.11.1959 року, ст..ст.18, 141,
155, 161, 162 Сімейного Кодексу України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні первісного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа Служба у
справах дітей Рубіжанської міської
ради, про повернення дитини до
попереднього місця проживання -
відмовити за необґрунтованістю.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, третя особа Служба у справах
дітей Рубіжанської міської ради, про
визначення місця проживання
малолітньої дитини - задовольнити
частково.

Визначити місце проживання
малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з
матір'ю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 судовий збір у сумі 243 (двісті
сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду Луганської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Рубіжанський міський суд
Луганської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційна скарга не була подана. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Н.В.Нагорна