Справа № 278/791/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року

Житомирський районний суд
Житомирської області

у складі: головуючої судді - Баренко
С.Г.,

за участю секретаря судового засідання
Лабенської Л.І., відповідача,
представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Житомирі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та судових витрат,-

ВСТАНОВИВ:

Банк просить стягнути з ОСОБА_1 24149 грн.
26 коп .заборгованості за кредитом та
іншими платежами і 241 грн. 49 коп. судових
витрат. Позов мотивовано не
виконанням відповідачем зобов'язань
за укладеним договором.

Представник Банку позов підтримав,
просив вимоги задовольнити у повному
обсязі. Наполягав, що договір укладався
саме з ОСОБА_1, останній користувався
грошима Банку за карткою, знімав
готівку 19.06.2008 під час його
перебування у Польщі.

Відповідач позов не визнав.
Категорично заявляв, що він жодного
договору з Банком не укладав, лімітну
картку не отримав, грошима Банку не
користувався. Документи Банку на
отримання кредитного ліміту він
особисто не отримував, вони надавалися
Банком скопом для усіх ТОВ ММ ЛТД, де
він на той час працював. Свої
заперечення обґрунтував висновком
судово-почеркознавчої експертизи, за
яким спірний договір підписано не
ОСОБА_1, а іншою особою, а також даними
свого закордонного паспорту про
перебування в Україні на момент зняття
грошових коштів за карткою Банку.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлені обставини, які
відповідають зобов'язальному праву.

Суд розглядає справу на засадах
змагальності та диспозитивності.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень ,
крім випадків, встановлених 61 цього
кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення у справі і щодо яких у сторін
виникае спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

На обґрунтування свого позову Банк
надав суду заяву від 29.04.2008, якою було
підтверджено, що вона разом з умовами
надання банківських послуг, правилами
користування платіжною карткою є
договором, анкету де у відповідних
графах міститься прізвище відповідача,
завірені останнім сторінки копії
паспорту, ідентифікаційного коду(а.с.78 -
84). А також дані про отримання кредиту у
розмірі 1000 доларів США у вигляді
встановленого ліміту на платіжну
картку зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки (а.с. 11-18). За розрахунком Банку
внаслідок користування коштами за цим
договором за ОСОБА_1 рахується
заборгованість по кредиту - 915.69 доларів
США, відсотках - 1442.14 доларів США,
комісії - 460 доларів США, штраф
(фіксована частина) - 62.55 доларів США,
штраф (процентна складова) - 140,89 доларів
США, а всього на суму 3021,28 доларів США ,
що у гривневому еквіваленті складає 24149
грн. 06 коп. (а.с.7-10).

У разі укладення кредитного договору
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

За правилами ч.4 ст.203 ЦК України, даний
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Згідно із ч. 1 ст.
1055 ЦК України кредитний договір
укладається в письмовій формі. У ч.2 ст.
207 ЦК України передбачено, що правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його сторонами.

Поряд з цим відповідно до висновку
експерта від 27.02.2014 підписи на заяві
про отримання кредиту від 29.04.2008
виконані не ОСОБА_1, а іншою особою.
Окрім цього рукописні записи на
копіях сторінок його паспорту,
ідентифікаційного номеру написом
«Копія вірна» , а також підписи, що
розташовані після цього написи
виконані не ОСОБА_1, а іншою особою (а.с.
92-95).

Не знайшли свого документального
підтвердження і твердження Банку про
зняття відповідачем грошових коштів за
лімітною карткою 19.06.2008 у Польщі, так як
дослідженням в суді закордонного
паспорту відповідача, з"ясовано, що
протягом червня 2008 року за межами
державного кордону України ОСОБА_1
взагалі не перебував.

Таким чином, суд вважає, що Банк не
довів належними і допустимими
доказами укладання наведеного
договору саме з відповідачем, та
користування ним грошовими коштами
Банку, а тому він не стороною у
зобов"язанні(ст.ст.509,510 ЦК України).
Наведене е є підставою для відмови у
задоволенні позову.

У контексті ст.ст. 88-89 ЦПК України у
разі відмови у задоволенні позову
судові витрати стягуються з позивача,
у тому числі витрати установи за
проведення судово-почеркознавчої
експертизи (а.с.97).

Керуючись: ст.ст. 15, 16, 203, 207, 526, 551, 610, 625,
629, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 57, 60, 61, 88-89,
212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р
І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та судових витрат відмовити
за безпідставністю.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» на користь держави в
особі НДЕКЦ при УМВС в Житомирській
області (код 25574601 рахунок 1843, банк
одержувача: УДК в Житомирській області,
МФО: 811039, призначення платежу «за
експертні роботи, в т.ч. ПДВ») 900 грн. 48
коп. за проведення
судово-почеркознавчої експертизи.

Рішення суду вступає в законну силу
після закінчення строку на апеляційне
оскарження.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Житомирської області через
Житомирський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:
С.Г. Баренко