Справа № 715/914/14-ц
Провадження № 2/715/400/14
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2014 року Глибоцький
районний Чернівецької області
у складі головуючого судді
секретаря судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом прокурора
Глибоцького району Чернівецької
області в особі обласної комунальної
установи «Лікарня швидкої медичної
допомоги» до ОСОБА_1 про відшкодування
витрат на лікування особи, яка
потерпіла від злочину, -
Прокурор звернувся до суду з даним
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що
відповідача ОСОБА_1 звільнено від
кримінальної відповідальності за
вчинення злочину передбаченого ст. 128
КК України і провадження у справі
закрито у зв'язку із дійовим каяттям.
Потерпілим від даного злочину є
малолітній ОСОБА_2, який отримав тяжкі
тілесні ушкодження, які небезпечні для
життя та перебував на стаціонарному
лікуванні 2 ліжко - день в
нейрохірургічному відділенні обласної
комунальної установи «Лікарня швидкої
медичної допомоги». Вартість одного
ліжка дня на момент лікування склала
179,95 грн., загальна вартість лікування
склала 359,90 грн. У зв'язку з наведеним
просив суд стягнути з відповідача на
користь обласної комунальної установи
«Лікарня швидкої медичної допомоги»
витрати на лікування потерпілого
ОСОБА_2 в розмірі 359,90 грн..
Прокурор прокуратури Глибоцького
району Сака А.М. в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі та просила позов задовольнити,
посилаючись на обставини, які
викладені в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
повторно не з'явилася, хоча була
належним чином повідомлена про час та
місце розгляду справи, не просила суд
відкласти розгляд справи.
За таких обставин суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
Заслухавши пояснення прокурора,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
обґрунтовані та підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.93-1 КПК України кошти,
витрачені закладом охорони здоров'я на
стаціонарне лікування особи,
потерпілої від злочину, за винятком
випадку завдання такої шкоди при
перевищенні меж необхідної оборони або
в стані сильного душевного хвилювання,
що раптово виникло внаслідок
протизаконного насильства чи тяжкої
образи з боку потерпілого, стягуються
судом при постановлені вироку за
позовом закладу охорони здоров'я,
органу Міністерства фінансів України
або прокурора в порядку, передбаченому
статтею 28 та частинами другою і третьою
статті 93 цього Кодексу.
У разі, коли при постановлені вироку
рішення про відшкодування коштів,
витрачених на стаціонарне лікування
потерпілого, не було прийнято,
стягнення їх провадиться в порядку
цивільного судочинства за позовом
осіб, зазначених у частині першій цієї
статті.

У такому ж порядку відшкодовуються
витрати на стаціонарне лікування
особи, яка постраждала від злочинного
діяння, в разі закриття кримінальної
справи чи відмови у порушенні справи за
обставин, передбачених пунктами 3, 6
частини першої статті 6, статтями 7, 7-2, 8,
9 і 10 цього Кодексу.

Положеннями ст.1166 ЦК України
передбачено відшкодування
матеріальної шкоди при наявності
складу правопорушення: протиправних
дій особи, заподіяння шкоди, причинний
зв'язок між протиправною поведінкою і
наслідками, вини особи, що причинили
збиток.

Відповідно до ст.1206 ЦК України особа,
яка вчинила злочин, зобов'язана
відшкодувати витрати закладові
охорони здоров'я на лікування
потерпілого від цього злочину.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про
відшкодування витрат на стаціонарне
лікування особи, яка потерпіла від
злочину, та судових витрат" № 11 від
07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що
питання про відшкодування витрат на
стаціонарне лікування потерпілого
вирішується згідно з "Порядком
обчислення розміру фактичних витрат
закладу охорони здоров'я на
стаціонарне лікування потерпілого від
злочинного діяння та зарахування
стягнених з винних осіб коштів до
відповідного бюджету і їх
використання", затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України № 545 від 16
липня 1993 року. Як передбачено цим
Порядком, сума коштів, що підлягає
відшкодуванню, визначається закладом
охорони здоров'я, в якому перебував на
лікуванні потерпілий, з урахуванням
кількості ліжко-днів, проведених ним у
стаціонарі, та щоденної вартості його
лікування. Термін і обґрунтованість
перебування потерпілого від злочину на
стаціонарному лікуванні визначається
на підставі даних лікувального
закладу, де він перебував на лікуванні.
До справи має бути приєднана довідка -
розрахунок бухгалтерії цього закладу
із записом про вартість одного
ліжко-дня та загальну суму фактичних
витрат на лікування потерпілого.
Витрачені на стаціонарне лікування
кошти підлягають відшкодуванню у
повному обсязі і зараховуються до
відповідного державного бюджету
залежно від джерел фінансування
закладу охорони здоров'я або на рахунок
юридичної особи, якій належить
останній.

Згідно абз. 2 п. 2 Порядку обчислення
розміру фактичних витрат закладу
охорони здоров'я на стаціонарне
лікування потерпілого від злочинного
діяння та зарахування стягнених з
винних осіб коштів до відповідного
бюджету і їх використання,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 545 від 16 липня 1993
року, визначення суми витрат на
лікування потерпілого за один
ліжко-день провадиться виходячи з
фактичної кількості ліжко-днів і
загальної суми фактичних витрат за
місяць (в якому проводилось лікування)
на утримання лікувального закладу, за
винятком витрат на капітальні
вкладення, капітальний ремонт і
придбання інвентарю та обладнання.

Судом встановлено, що ухвалою
Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 08 квітня 2014
року ОСОБА_1 звільнено від
кримінальної відповідальності за
вчинення злочину передбаченого ст. 128
КК України і провадження у справі
закрито у зв'язку із дійовим каяттям.
Потерпілим від даного злочину є
малолітній ОСОБА_2, який отримав тяжкі
тілесні ушкодження, які небезпечні для
життя.

Відповідно до довідки обласної
комунальної установи «Лікарня швидкої
медичної допомоги» від 02 квітня 2014
року № 407, ОСОБА_2 знаходився на
стаціонарному лікуванні 2 ліжко - день в
нейрохірургічному відділенні
обласної комунальної установи
«Лікарня швидкої медичної допомоги».

Вартість одного ліжка дня на момент
лікування становила 179,95 грн., загальна
вартість лікування склала 359,9 грн.

Враховуючи наведене, суд прийшов до
висновку, що заявлений позов підлягає
задоволенню, а тому з відповідача
ОСОБА_1 слід стягнути на користь
обласної комунальної установи
"Чернівецька обласна клінічна лікарня"
витрати на стаціонарне лікування
потерпілого від злочину в сумі 359,9 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача підлягають стягненню
судові витрати.

На пiдставi викладеного, ст. 1206 ЦК
України, керуючись ст.ст. 3-11, 15, 57-60, 79, 88,
209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р I
Ш И В :

Позовні вимоги прокурора Глибоцького
району в інтересах обласної
комунальної установи «Лікарня швидкої
медичної допомоги» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
проживає в АДРЕСА_1 на користь обласної
комунальної установи «Лікарня швидкої
медичної допомоги», витрати на
лікування потерпілого в розмірі 359
(триста п'ятдесят дев'ять) гривень 90
копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
суму судового збору в сумі 243,60 гривень.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Чернівецької області через Глибоцький
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення суду може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя