Справа № 256/8148/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 травня 2014 року

Калінінський районний суд м.
Донецька Донецької області в складі:

головуючого судді
- Токарєвої Н.М.,

при секретарі
- Дегтярьової І.О.,

за участю:

позивача
- ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за
участю третіх осіб: ОСОБА_4,
Універсальної біржі товарів, робіт,
майнових прав та послуг «Епіцентр» про
визнання права власності на спадкове
майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом з урахуванням уточнень
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третіх
осіб: ОСОБА_4, Універсальної біржі
товарів, робіт, майнових прав та послуг
«Епіцентр» про визнання права
власності на спадкове майно - квартиру
АДРЕСА_1.

Позивачка свої позовні вимоги
обґрунтовувала тим, що ОСОБА_5 був її
батьком, що підтверджуються свідоцтвом
про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 серія
НОМЕР_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивачки
помер, що підтверджено свідоцтвом про
смерть від ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_2.
Після його смерті відкрилась спадщина
на майно - квартиру АДРЕСА_1, яка
належала померлому на підставі
біржового контракту купівлі-продажу
домоволодіння від 08.04.1998 року. У
відповідності до ст. 1261 ЦК України
спадкоємцями першої черги за законом
після смерті ОСОБА_5 є позивачка - дочка
померлого, відповідач ОСОБА_2 - дружина
померлого та відповідач ОСОБА_3 - син
померлого. Згідно із ч. І ст.1268 ЦК
України спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її. У жовтні 2013 року
відповідачами була написана відмова у
прийнятті спадщини на користь
позивача. Позивач звернулась до
нотаріуса з проханням оформити
Свідоцтво на спадщину за законом та
отримала відмову у вчиненні
нотаріальної дії, оскільки зазначена
квартира придбана на підставі біржової
угоди, а згідно діючого законодавства
договір відчуження потребує
нотаріального посвідчення. Просила суд
визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

У судовому засіданні позивачка
підтримала позовні вимоги і дала
пояснення аналогічні, викладеним у
позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у
судове засідання не з'явилися, до суду
надали заяву, в якій просили справу
розглянути у їх відсутність.

Третя особа ОСОБА_4, представник
третьої особи Універсальної біржі
товарів, робіт, майнових прав та послуг
«Епіцентр» у судові засідання не
з'явилися. Про день, час і місце
розгляду справи були сповіщені у
встановленому законом порядку, що
підтверджується представленими в
матеріалах справи документами. У
справі мається досить матеріалів про
права і взаємини сторін, тому суд
вважає можливим розглянути дану справу
у відсутність третіх осіб на підставі
наявних досліджених у судовому
засіданні доказів.

Розглянувши справу в межах
позовних вимог, вислухавши пояснення
позивача, дослідивши матеріали справи
та докази, суд дійшов висновку, що позов
є обґрунтованим та підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 57 ЦПК України передбачає,
що доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін та інших обставин,
що мають істотне значення для
вирішення справи.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України,
кожна із сторін зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Вимогами ст. 61 ЦПК України
визначені підстави звільнення від
доказування. Обставини, визнані
сторонами та іншими особами, що беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню. Обставини, визнані судом
загальновідомими, не потребують
доказування.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК
України суд приймає рішення про
задоволення позовних вимог, якщо
відповідач визнав позов та за
наявністю законних на те підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 17 Загальної
декларації прав людини кожна людина
має право володіти майном як
одноособово, так і разом з іншими. Ніхто
не може бути безпідставно позбавлений
свого майна.

У частинах 1, 2, 5 статті 319 ЦК
України закріплено, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону. Власник
лише не може використовувати право
власності на шкоду правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства.

Відповідно до ст. 321 ЦК України
ніхто не може бути протиправно
позбавленим права приватної власності
чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом.
Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону, або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України
встановлено, що спадкуванням є перехід
прав і обов'язків від померлої
фізичної особи до інших осіб.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадку входять всі права та
обов'язки, які належали спадкодавцю на
момент відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України
спадкоємцями по закону можуть бути
фізичні особи, які являються живими на
час відкриття спадку.

Право на спадок виникає в день
відкриття спадку відповідно до вимог
ст. 1223 ЦК України.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують
право на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені

після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України
відсутність свідоцтва про право на
спадок не позбавляє спадкоємця права
на спадок.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є
батьком позивачки ОСОБА_1 та
відповідача ОСОБА_3, і був чоловіком
відповідачки ОСОБА_2, що
підтверджуються свідоцтвами про
народження, свідоцтвами про укладення
шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що
підтверджено свідоцтвом про смерть від
ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_2.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась
спадщина на майно - квартиру АДРЕСА_1,
яка належала померлому на підставі
біржового контракту купівлі-продажу
домоволодіння № 98-048/04 від 08.04.1998 року,
укладеного на Універсальній біржі
товарів, робіт, майнових прав та послуг
«Епіцентр» між ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

У відповідності до ст. 1261 ЦК
України спадкоємцями першої черги за
законом після смерті ОСОБА_5 є
позивачка - дочка померлого, відповідач
ОСОБА_2 - дружина померлого та
відповідач ОСОБА_3 - син померлого.

Відповідно до положень ч. І ст.1268
ЦК України спадкоємець за заповітом чи
за законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її.

11 жовтня 2013 року відповідачами
була написана відмова у прийнятті
спадщини на користь позивача.

Позивач звернулась до нотаріуса
з проханням оформити Свідоцтво на
спадщину за законом та отримала
відмову у вчиненні нотаріальної дії,
оскільки зазначена квартира придбана
на підставі біржової угоди, а згідно
діючого законодавства договір
відчуження потребує нотаріального
посвідчення.

Правовідносини, що склалися між
сторонами біржової угоди, мали місце до
набрання чинності ЦК України в
редакції 2004 року, тому відповідно до п. 4
Прикінцевих положень підлягають
застосуванню положення ЦК УРСР в
редакції 1963 року.

Відповідно до вимог ст. 45 ЦК УРСР
недодержання форми угоди, якої вимагає
закон, тягне за собою недійсність
угоди лише в разі, якщо такий наслідок
прямо зазначено

в законі.

Відповідно до вимог ст. 47 ЦК УРСР
нотаріальне посвідчення угод
обов'язкове лише у випадках,
зазначених у законі. Недодержання в
цих випадках нотаріальної

форми тягне за собою недійсність угоди
з наслідками, передбаченими частиною
другою статті 48 цього Кодексу. Якщо
одна з сторін повністю або частково
виконала угоду, що

потребує нотаріального посвідчення, а
друга сторона ухиляється від
нотаріального оформлення угоди, суд
вправі за вимогою сторони, яка виконала
угоду, визнати угоду дійсною. В цьому
разі наступне нотаріальне оформлення
угоди не вимагається.

Відповідно до вимог ст. 48 ЦК УРСР
недійсною є та угода, що не відповідає
вимогам закону, в тому числі ущемляє
особисті або майнові права
неповнолітніх дітей. По недійсній
угоді кожна з сторін зобов'язана
повернути другій стороні все одержане
за угодою, а при неможливості повернути
одержане в натурі - відшкодувати його
вартість у грошах, якщо інші наслідки
недійсності угоди не передбачені
законом.

Відповідно до вимог ст. 227 ЦК УРСР
договір купівлі-продажу жилого
будинку повинен бути нотаріально
посвідчений, якщо хоча б однією з
сторін є громадянин.

Недодержання цієї вимоги тягне
недійсність договору (стаття 47 цього
Кодексу). Договір купівлі-продажу
жилого будинку підлягає реєстрації у
виконавчому комітеті місцевої Ради
народних депутатів.

Відповідно до вимог ст. 15 Закону
України «Про товарну біржу» від 10.12.1991
№ 1956-XII біржовою операцією визнається
угода, що відповідає сукупності
зазначених нижче умов: а) якщо вона
являє собою купівлю-продаж, поставку
та обмін товарів, допущених до обігу на
товарній біржі; б) якщо її учасниками є
члени біржі; в) якщо вона подана до
реєстрації та зареєстрована на біржі
не пізніше наступного за здійсненням
угоди дня. Угоди, зареєстровані на
біржі, не підлягають нотаріальному
посвідченню.

Біржовий контракт
купівлі-продажу домоволодіння № 98-048/04
від 08.04.1998 року, укладений на
Універсальній біржі товарів, робіт,
майнових прав та послуг «Епіцентр» між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 це угода
купівлі-продажу квартири, яка була
зареєстрована на Універсальній біржі
товарів, робіт, майнових прав та послуг
«Епіцентр» та відповідно до норм
діючого законодавства на той час не
потребувала обов'язкового
нотаріального посвідчення. Така угода
вважається укладеною з моменту її
реєстрації на біржі та подальшої
реєстрації у БТІ м. Донецька. У статті 15
Закону України «Про товарну біржу»
зазначено, що угоди, які зареєстровані
на товарній біржі не підлягають
нотаріальному посвідченню, угода
вважається укладеною з моменту її
реєстрації на біржі. Крім цього,
біржовий контракт № 98-048/04 від 08.04.1998
року зареєстровано на Універсальній
біржі товарів, робіт, майнових прав та
послуг «Епіцентр» 09.04.1998 року.

Біржовий контракт був укладений
відповідно до вимог ст.153 ЦК УРСР (в
редакції 1963 року).

Статтею 153 ЦК УРСР (в редакції 1963
року) передбачено, договір вважається
укладеним, коли між сторонами в
потрібній у належних випадках формі
досягнуто згоди по всіх істотних
умовах. Істотними є ті умови договору,
які визнані такими за законом або
необхідні для договорів даного виду, а
також всі ті умови, щодо яких за заявою
однієї з сторін повинно бути досягнуто
згоди.

15.04.1998 року згідно реєстраційного
посвідчення БТІ м. Донецька квартира
АДРЕСА_1 на підставі біржового
контракту Універсальної біржі товарів,
робіт, майнових прав та послуг
«Епіцентр» від 08.04.1998 року належала на
праві власності померлому ОСОБА_5.

Таким чином, на час укладення Біржового
контракту купівлі-продажу
домоволодіння № 98-048/04 від 08.04.1998 року на
Універсальній біржі товарів, робіт,
майнових прав та послуг «Епіцентр» між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, - було додержано
вимоги законодавства щодо форми
договору.

Факт домовленості померлого ОСОБА_5 та
попереднього власника квартири щодо
всіх істотних умов договору
купівлі-продажу квартири
підтверджується копією технічного
паспорту, копією договору
купівлі-продажу квартири, копією
реєстраційного посвідчення БТІ м.
Донецька, згідно з яким за ОСОБА_5
зареєстровано право власності на
квартиру.

Тому, на підставі контракту
купівлі-продажу від 09.04.1998 року, який
зареєстрований у БТІ м. Донецька 15.04.1998
року, за реєстром № 494, ОСОБА_5 набув
право власності на квартиру АДРЕСА_1.

З огляду наведеного, наданих
позивачем доказів, і, оскільки позивач
не має інших способів захисту свого
права на спадщину, суд вважає, що
відповідно до ст. 16 ЦК України цивільне
право позивача підлягає захисту шляхом
визнання за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись ст.ст. 3, 8,10, 11, 15,16,57,
58,59,60,61,79,84,88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, за участю третіх осіб: ОСОБА_4,
Універсальної біржі товарів, робіт,
майнових прав та послуг «Епіцентр» про
визнання права власності на спадкове
майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається до Апеляційного суду
Донецької області протягом десяти днів
з дня його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Токарєва Н.М.

15.05.2014