Справа № 277/1329/13-ц
Номер рядка звіту 30
РІШЕННЯ

Іменем України

"14" травня 2014 р.
смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд
Житомирської області

в складі: головуючого - судді
Дармограй І.І.

при секретарі
Євтушок М.Т.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, поданим в її інтересах та
інтересах малолітньої ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної
і моральної шкоди та шкоди дитині,
заподіяної смертю потерпілого в
результаті ДТП,-

В С Т А Н О В
И В :

ОСОБА_1 в інтересах малолітньої
ОСОБА_3 звернувся в суд з вказаним
позовом до ОСОБА_4.

В позові зазначено, що 11.06.2013 року
біля 14 год. 40 хв. по вул. Дніпровська
навпроти будинку 1-а в м. Києві
відповідач ОСОБА_4 керуючи автомобілем
марки «Рено Кенго» д/н НОМЕР_1, здійснив
наїзд на пішохода, її чоловіка, ОСОБА_5,
якого було госпіталізовано до ЛШМД м.
Києва де останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
12.06.2013 року по факту ДТП слідчим
управлінням ГУМВС України в м. Києві
було відкрито кримінальне провадження,
за ознаками кримінального
правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286
КК України. 23.07.2013 року досудове
розслідування по даному кримінальному
провадженні було закрите у зв'язку з
відсутністю в діях ОСОБА_4 складу
злочину. В результаті ДТП ОСОБА_3 були
завдані тяжкі тілесні ушкодження, в
результаті яких декілька днів до
смерті він знаходився у лікарні і
протягом цього часу нею затрачались
кошти на його лікування. Всього на
лікування ОСОБА_3 було затрачено коштів
на загальну суму 14106, 54 грн. Позивач
вважає, що дані кошти повинен
відшкодувати відповідач, оскільки
чинним законодавством України
встановлена відповідальність
володільця джерела підвищеної
небезпеки за шкоду, яка стала наслідком
дії джерела підвищеної небезпеки,
незалежно від наявності вини в цьому
його володільця.

Також позивач, в позовній заяві
вказала, що з потерпілим ОСОБА_3 вона
перебувала в зареєстрованому шлюбі від
якого, ІНФОРМАЦІЯ_2, в них народилась
дочка ОСОБА_3, а тому у зв'язку зі смертю
її батька вона має право на
відшкодування шкоди до досягнення нею
18 років.

Крім того, у зв'язку зі смертю її
чоловіка їй та її дитини було завдано
моральних та душевних страждань. Після
смерті чоловіка вона залишилась одна з
дитиною без засобів існування, так як
фактично родину утримував чоловік.
Вона психологічно не могла перенести
такі страждання, постійно переймалась
про втрату блиької людини, не могла
рівноцінно жити, спілкуватись з людьми,
тому вона вважає, що відповідач
зобов'язаний відшкодувати їй завдану
моральну шкоду.

В позові позивач просила суд
стягувати з відповідача шкоду на
користь дочки ОСОБА_3 в розмірі 800 грн.
до досягнення нею повноліття та
стягнути з відповідача матеріальні
збитки в розмірі 14 106, 54 гривень і
моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

В судовому засіданні позивач
заявлені позовні вимоги підтримала,
зіславшись на обставини викладені в
позовній заяві, та на запитання судді
відповіла, що не оскаржувала постанову
про закриття кримінального
провадження, підтвердила тей факт, що
відповідач добровільно надавав кошти
на витрати пов'язані з лікуванням її
чоловіка в розмірі не менше чотирьох
тисяч гривень.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, дав
пояснення аналогічні поясненням
позивача та просив задовольнити
позовну заяву.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надав до суду заяву про
розгляд справи без його участі в якій
вказав, що позов не визнає, як не
обгрунтований, він також надавав кошти
на лікування потерпілого ОСОБА_3 Всього
ним було затрачено 14000 грн. В
попередньому судовому засіданні
відповідач позов не визнав.

В судовому засіданні свідки
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 показали,
що вони багато років знали ОСОБА_5, який
був хорошим сім'янином, працював,
матеріально забезпечував сім'ю,
спиртними напоями не зловживав.

Вислухавши пояснення позивача,
представника позивача, покази свідків,
дослідивши матеріали справи:
ксерокопію паспорта позивача;
ксерокопії чеків про придбання
медичних препаратів поданих позивачем;
ксерокопію квитанції про сплату за
реєстрацію смерті; ксерокопії
накладних за надані ритуальні послуги
та поминальний обід; ксерокопію
свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2
від 05.06.2004 року; ксерокопію свідоцтва
про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 від
19.07.2010 року; ксерокопію свідоцтва про
смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 від 18.06.2013
року; довідку Варварівської сільської
ради Ємільчинського району
Житомирської області № 769 від 07.11.2013
року про те, що на день смерті ОСОБА_3 на
його утриманні перебувала малолітня
дочка ОСОБА_3; ксерокопію довідки ТОВ
«Факро - ТЛ» № 21 від 15.07.2013 року про
заробітну плату ОСОБА_3; висновок
експерта № 1603/2 від 11.07.2013 року; висновок
експерта № 259/ат від 24.07.2013 року;
постанову про закриття кримінального
провадження від 23.07.2013 року; ксерокопії
чеків про придбання відповідачем
медичних препаратів; ксерокопію
видаткової накладної № 713 від 12.06.2013
року про придбання відповідачем
медичних препаратів; характеристику
ОСОБА_3 з місця проживання видану
Варварівською сільською радою
Ємільчинського району Житомирської
області від 20.02.2014 року; характеристику
ОСОБА_3 з місця його роботи видану ТзОВ
«Факкро-ТЛ» від 21.02.2014 року; протокол
експертно-психологічного обстеження
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 28.02.2014 року, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню за відсутністю вини
відповідача в завданні шкоди. Так в
судовому засіданні встановлено, що
11.06.2013 року біля 14 год. 40 хв. по вул.
Дніпровська навпроти будинку 1-а в м.
Києві відповідач ОСОБА_4 керуючи
автомобілем марки «Рено Кенго» д/н
НОМЕР_1, здійснив наїзд на пішохода,
ОСОБА_5, якого було госпіталізовано до
ЛШМД м. Києва де останній помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 Із постанови про закриття
провадження від 23.07.2013 року слідує, що
причиною дорожньо-транспортної
пригоди являються необачні,
неправомірні дії самого пішохода
ОСОБА_3 на проїзній частині, тобто
порушення правил дорожнього руху, а в
діях ОСОБА_4 порушень Правил дорожнього
руху не вбачається, а отже в його діях
відсутній склад злочину, тобто дії
ОСОБА_4 визнанні правомірними, вина
ОСОБА_4 в заподіянні шкоди - відсутня.
Також згідно висновку експерта № 259/ат
від 24.07.2013 року відповідач не мав
технічної можливості уникнути наїзду
на пішохода, оскільки небезпека для
руху ОСОБА_4 виникла на відстані меншій
ніж відстань на якій водій зміг
попередити наїзд на пішохода, отже
ОСОБА_4 в даному випадку не міг усунути
факт заподіяння шкоди та не бажав
настанню негативних наслідків. Згідно
ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала
шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини. Також п. 5
Постанови Пленуму Верховного суду
України № 4 від 31.03.1995 року передбачає,
особа звільняється від
відповідальності по відшкодуванню
моральної шкоди, якщо доведе, що
остання заподіяна не з її вини. Під час
досудового слідства було доведено, що
шкода була заподіяна не з вини
відповідача, що слідує з постанови про
закриття провадження від 23.07.2014 року та
підтверджується висновками експертиз.
Позивач також не заперечувала того, що
ДТП сталася не з вини відповідача, а з
вини ОСОБА_3

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються ст. 1166 ЦК
України.

На підставі наведеного, ст. 1166 ЦК
України, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 208, 209, 213,
214, 215, 216, ч. 1 ст. 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 поданим в
її інтересах та інтересах малолітньої
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування
шкоди малолітній ОСОБА_3,
відшкодування, ОСОБА_1, матеріальної
шкоди в розмірі 14106 (чотирнадцять тисяч
сто шість гривень) гривень 54 копійки та
моральної шкоди в розмірі 100000 (сто
тисяч) гривень, заподіяної сметрю
потерпілого - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Житомирської
області через Ємільчинський районний
суд протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя І. І. Дармограй