інстанції Борець Є.О.Провадження №
22-ц/780/436/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

14 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Голуб С.А.

суддів
Таргоній Д.О., Поліщук М.А.

при секретарі
Черепинець А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 20 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
треті особи, які не заявляють
самостійні вимоги щодо предмета спору:
ОСОБА_4, приватний нотаріус
Бориспільського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання недійсним заповіту, про
визнання недійсними свідоцтв про право
на спадщину за заповітом,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2012 року позивач звернувся
до суду із даним позовом, посилаючись
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6,
якій належала квартира АДРЕСА_1 та
земельна ділянка площею 0,058 га з
цільовим призначенням для відведення
садівництва, що розташовується в СТ
«Факел» на території Процівської
сільської ради Бориспільського району.
У померлої був син ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3. Позивач по справі є сином
останнього та онуком спадкодавця.
Відповідно на підставі ст. 1266 ЦК
України позивач є спадкоємцем першої
черги за законом.

Позивач звернувся до нотаріуса із
заявою про прийняття спадщини, але не
зміг отримати свідоцтво про право на
спадщину за законом, так як за час свого
життя ОСОБА_6 склала заповіт, яким
квартиру АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1, а
земельну ділянку площею 0,058 га з
цільовим призначенням для відведення
садівництва, що розташовується в СТ
«Факел» на території Процівської
сільської ради Бориспільського району
- ОСОБА_2 У зв'язку із наведеними
обставинами позивач втратив право на
спадкування. Позивач вважав, що
померла ОСОБА_6 на момент укладення
заповіту не усвідомлювала значення
своїх дій та не могла керувати ними, а
тому позивач звернувся до суду за
захистом та відновлення порушеного
права на спадкування.

На підставі викладеного позивач просив
визнати недійсним заповіт та свідоцтва
про право на спадщину за заповітом.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 20 листопада 2013 року позов
задоволено.

Заповіт ОСОБА_6, посвідчений 14
травня 2012 року приватним нотаріусом
Бориспільського міського
нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстрований в реєстрі № 353, визнано
недійсним.

Свідоцтва про право на спадщину
за заповітом, видані 28 грудня 2012 року на
ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнані
недійсними.

Не погоджуючись із таким рішенням
суду відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
подали апеляційну скаргу, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

Зокрема не погоджуються із тим, що
в основу свого рішення суд поклав акт
судово-психіатричної експертизи, який
суперечить іншим доказам, що
містяться в матеріалах справи. Суд, на
думку відповідачів, мав оцінити усі
докази у справі в їх сукупності та
взаємов»язку і обґрунтувати своє
рішення.

На думку відповідачів, суд
безпідставно відмовив їм у задоволенні
клопотання про призначення повторної
судової психіатричної експертизи з
посилання на порушення строків
розгляду справи.

Просять рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
сторін та їх представників,
перевіривши матеріали справи у межах
доводів апеляційної скарги вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_6 була матір'ю
ОСОБА_7 Це підтверджується копією
повторного свідоцтва про народження
серії НОМЕР_1, виданого 29 жовтня 2012 року
на його ім'я (а.с.10 т.1). Позивач є сином
ОСОБА_7 та онуком ОСОБА_6 Це
підтверджується копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_2, виданого 12
листопада 1985 року на ім'я ОСОБА_3 (а.с.9
т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер. Ця
обставина підтверджуються копією
повторного свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_3, виданого 14 вересня 2005 року на
його ім'я (а.с.11 т.1). У зв'язку з цим
ОСОБА_3 набув право на спадкування тієї
частки спадщини, яка б належала ОСОБА_7
після смерті ОСОБА_6

Проте 14 травня 2012 року ОСОБА_6
склала заповіт (а.с.50 т.1), яким квартиру
АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1, а земельну
ділянку площею 0,058 га з цільовим
призначенням для ведення садівництва,
що розташовується в садівницькому
товаристві «Факел» на території
Процівської сільської ради
Бориспільського району, - ОСОБА_2

У такий спосіб у ОСОБА_3
припинилось його право на спадкування
цих об'єктів нерухомого майна.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла. Це
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_4, виданого 23
листопада 2012 року на її ім'я (а.с.7 т.1). З
копії спадкової справи №6/2012, заведеної
4 липня 2012 року після смерті ОСОБА_6
(а.с.181-229 т.1), вбачається, що відповідачі
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини подали заяви про прийняття
спадщини.

У такий спосіб вони прийняли
спадщину, та 28 грудня 2012 року ОСОБА_1
отримала свідоцтво про право на
спадщину за заповітом щодо квартири
АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 - свідоцтво про право
на спадщину за заповітом щодо
земельної ділянки площею 0,058 га з
цільовим призначенням для ведення
садівництва, що розташовується в
садівницькому товаристві «Факел» на
території Процівської сільської ради
Бориспільського району.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що в
судовому засіданні на підставі
показань свідків, медичної
документації та акту посмертної
комісійної судово-психіатричної
експертизи №131ц від 25 вересня 2013 року
(а.с.30-32 т.2) встановлено, що під час
складення заповіту ОСОБА_6 не могла
розуміти характер та значення своїх
дій та керувати ними.

Проте судова колегія не може
погодитись із такими висновками суду
першої інстанції, оскільки вони
зроблені з порушенням норм
процесуального законодавства.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього кодексу.

Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Відповідно до ст. 66 ЦПК України
висновок експерта є одним із доказів у
справі.

Відповідно до ст. 145 ЦПК України
призначення експертизи є обов»язковим
за клопотання хоча б однієї сторони,
якщо у справі необхідно встановити
психічний стан особи.

Скориставшись наданим йому
правом для доведення заявлених ним
позовних вимог позивач заявив
клопотання про призначення посмертної
судово-психіатричної експертизи. Дане
клопотання судом було задоволено.

Відповідно до акту посмертної
комісійної судово-психіатричної
експертизи №131ц від 25 вересня 2013 року
(а.с.30-32 т.2) під час складення заповіту
ОСОБА_6 страждала на стійкий психічний
розлад у вигляді судинної деменції. Цей
психічний розлад позбавляв її
можливості під час підписання заповіту
розуміти характер та значення своїх
дій та керувати ними.

Однак відповідачі не погодились
із висновками експерта у зв»язку із чим
відповідно до вимог ст.. 150 ЦПК України
заявили клопотання про призначення
повторної комісійної експертизи з
обґрунтуванням причин своєї незгоди.

Однак суд відмовив у задоволення
даного клопотання з тих мотивів, що
проведення повторної експертизи
призведе до затягування розгляду
справи.

Колегія суддів не може
погодитись із такими підставами для
відмови у призначення експертизи і
вважає, що таким чином суд позбавив
відповідачів можливості надавати свої
докази на спростування доказів
наданих позивачем, внаслідок чого
обставини, що мають значення для справи
судом не були встановлені і висновки
суду не відповідають обставинам
справи.

При розгляді апеляційної скарги
судова колегія, користуючись наданими
їй ст.ст.. 301,303, 304 ЦПК України
повноваженнями призначила повторну
комісійну судово-психіатричну
експертизу щодо ОСОБА_6 на вирішення
якої поставила питання чи могла ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними під час
складання заповіту 14 травня 2012 року.

Відповідно до акту комісійної
судово-психіатричної експертизи від
26.03.2014 року проведеної Київським
міським центром судово-психіатричної
експертизи, ОСОБА_6 під час складання
заповіту від 14.05.2012 року страждала
психічним порушенням у вигляді
Органічного ураження головного мозку
судинного ґенезу з психоорганічним
синдромом (F07.9), який за ступенем своєї
вираженості тоді не позбавляв її
можливості усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними. (а.с.214-220)

При проведення експертизи
експертами були використані матеріали
цивільної справи в якій, зокрема
міститься медична документація,
прослухані фонограми судових засідань
від 12.02.2013 року, 13.02.2013 року, 15.02.2013 року ,
25.02.2013 року у яких допитувались свідки,
відповідачі, третя особа і на підставі
вказаних доказів експерти прийшли до
викладеного в акті висновку.

Судова колегія вважає, що
висновок експертизи не суперечить
іншим доказам у справі. Жоден із
свідків не вказував про такі обставини,
які явно могли би свідчити про той
факт, що ОСОБА_6 14 травня 2012 року
знаходилась в такому психічному стані,
який би позбавляв її можливості
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними.

З врахуванням наведеного, судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги знайшли своє підтвердження в
судовому засіданні, а тому апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду першої інстанції в даній справі
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК
України колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київськолї
області від 20 листопада 2013 року в даній
справі скасувати і ухвалити нове
рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, треті особи, які не
заявляють самостійні вимоги щодо
предмета спору: ОСОБА_4, приватний
нотаріус Бориспільського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання недійсним заповіту, про
визнання недійсними свідоцтв про право
на спадщину за заповітом відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене до
суду касаційнї інстанції протягом
двадцяти днів.

Судді:
С.А. Голуб

М.А.Поліщук

Д.О. Таргоній