Справа № 201/2171/14-ц
Провадження 2/201/987/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року
Жовтневий районний суд
м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Трещова
В.В., при секретарі Горбатенко Д.К.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
стягнення безпідставно перерахованих
коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач у лютому 2014 року
звернувся до суду з вищезазначеним
позовом. В обґрунтування заявлених
вимог зазначив, що 19 грудня 2013 року
позивач через електронний платіжний
засіб (термінал) ПАТ КБ «ПриваБанк» мав
намір перерахувати кошти на рахунок
НОМЕР_1. Через помилку, кошти
безпідставно були перераховані на
рахунок НОМЕР_2. Позивач звернувся до
ПАТ КБ «ПриватБанк» з проханням
повернути йому безпідставно
перераховані кошти, але кошти
повернуті не були, тому позивач просив
суд зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк»
повернути йому безпідставно
перераховані кошти в розмірі 3800
гривень та стягнути судовий збір.

Позивач у судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, в
надісланому суду клопотанні просив
справу розглянути без його участі,
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі.

Представник відповідача надала заяву з
проханням справу розглядати без її
участі, проти задоволення позову
заперечувала, посилаючись на його
безпідставність та необґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі, і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно листа
наданого представником відповідача в
ПАТ КБ «ПриватБанк» рахунок №НОМЕР_1 -
відсутній. Встановлено, також, що 19.12.2013
року на рахунок №НОМЕР_2 грошові кошти
в сумі 3800 гривень не надходили, що
підтверджується листом ПАТ КБ
«ПриватБанк» наявним в матеріалах
справи (а.с. 35)

Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події, та до вимог, зокрема, про
повернення виконаного однією із сторін
у зобов'язанні.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України
повернення в натурі безпідставно
набутого майна. Набувач зобов'язаний
повернути потерпілому безпідставно
набуте майно в натурі. У разі
неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

Оцінюючи критично, у сукупності з
іншими доказами у справі, надіслану
позивачем разом з позовом керокопію
фіскального чеку (а.с.2) про
перерахування коштів суд приходить до
наступного. Даний доказ, по перше, є
недопустимим, оскільки позивачем не
надано суду ні його оригіналу, ні
належним чином засвідченої копії. А, по
друге, в ньому містяться дані про
перерахування коштів на рахунок
НОМЕР_1, в той же час позивач стверджує,
що ним було перераховано кошти на
рахунок №НОМЕР_2.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що факт перерахування коштів в
сумі 3800 гривень позивачем 19.12.2013 року на
рахунок №НОМЕР_2 не знайшов свого
об'єктивного підтвердження, а рахунок
№НОМЕР_1 в ПАТ КБ «ПриватБанк» взагалі
не існує, тому підстави для стягнення
вказаних коштів з відповідача
відсутні.

Враховуючи викладене, проаналізувавши
фактичні обставини справи у їх
сукупності та взаємозв'язку суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення позову,
оскільки факт порушення відповідачем
прав свобод чи інтересів позивача не
знайшов свого підтвердження, жодних
правових підстав для задоволення
позову судом не встановлено, а
позивачем не надано.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати
у справі покладаються на сторону, проти
якої постановлене рішення, тобто у
даному випадку не відшкодовуються
позивачу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 212 - 215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити у
повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10 днів з дня його проголошення
шляхом подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд
м.Дніпропетровська.

Суддя