АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3908/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Казак С. Ю. Доповідач - Петренко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді - Петренко І.О.

суддів
- Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі
- Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 на рішення Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
17 лютого 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до Дніпропетровської міської
ради, третя особа Кіровська районна у м.
Дніпропетровську рада про
встановлення факту прийняття спадщини,
визнання права власності в порядку
спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом та
просив ухвалити рішення, яким
встановити факт прийняття спадщини
після померлого чоловіка ОСОБА_4, а
саме: індивідуального гаражу АДРЕСА_1 ,
а також визнати за нею право власності
на вказаний гараж.

В обґрунтування заявленого позову
позивач посилався на те, що з 10 липня 1960
року по ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала у шлюбі
з ОСОБА_4 Останньому рішенням виконкому
Кіровської районної ради народних
депутатів м. Дніпропетровська від 18
квітня 1997 року №213 було дозволено у
дворі житлового будинку АДРЕСА_1
встановити залізобетонний гараж.
Згідно вказаного рішення ОСОБА_4
повинен був після закінчення
будівництва гаражу пред'явити його на
прийняття державній комісії та
одержати МБТІ технічний паспорт. В 1998
році останній звернувся до БТІ для
виготовлення технічного паспорту на
індивідуальний гараж АДРЕСА_1 для
подальшого оформлення права власності.
Проте, передчасна смерть ІНФОРМАЦІЯ_1
не дозволила йому оформити право
власності на гараж.

Після смерті чоловіка позивачка
вступила у володіння гаражем та
отримала у БТІ технічний паспорт на
нього. В подальшому вона звернулась до
суду з позовом про визнання права
власності на гараж за набувальною
давністю, але рішенням Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
14 серпня 2013 року їй було відмовлено в
задоволенні позову з зазначенням, що
вона не позбавлена права звернутись до
нотаріуса із заявою про видачу
свідоцтва про право на спадщину, до
якої входить право забудовника, яке
набув ОСОБА_4 Позивачка звернулась до
нотаріальної контори та 24 вересня 2013
року отримала листа про відмову
державного нотаріуса в оформленні
спадщини через ненадання
правовстановлюючого документу, про
належність спадкового майна
спадкодавцеві. Оскільки будівництво
гаражу здійснювалось на підставі
рішення від 18 квітня 1997 року №213, згідно
висновку ТОВ «СОДЕЛЬ» останній
побудовано у відповідності до основних
будівельних норм і правил, гараж не є
самочинним будівництвом. Крім того
вважає, що своїми діями прийняла гараж
у спадщину, фактично вступивши у
володіння та користування останнім.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 17 лютого 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити її позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно відхили, а
рішення суду залишити без змін з
наступних підстав.

Судом встановлено, що в 1997 році
колишнім чоловіком позивачки ОСОБА_4 у
дворі будинку АДРЕСА_1 було побудовано
гараж.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер,
за життя не оформивши право власності
на збудований гараж.

В березні 2013 року
позивачка звернулась до суду з позовом
про визнання права власності на гараж
за набувальною давністю, в задоволенні
якого рішенням Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 14 серпня
2013 року було відмовлено.

В вересні 2013 року позивачка
звернулась до нотаріальної контори з
заявою про видачу свідоцтва про право
власності на гараж після померлого
чоловіка ОСОБА_4 та отримала відмову
нотаріуса через відсутність
правовстановлюючого документу, що
підтверджує право власності
спадкодавця на останній.

Як вбачається з рішення
виконкому Кіровської районної ради
народних депутатів м. Дніпропетровська
від 18 квітня 1997 року №213 ОСОБА_4 було
дозволено встановити залізобетонний
гараж у комунальній зоні двору будинку
АДРЕСА_1.

Також, вказаним рішенням
ОСОБА_4 було зобов'язано одержати
необхідні правовстановлюючі документи
на земельну ділянку під гараж в
Управлінні земельних ресурсів,
одержати в міській інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю дозвіл на виконання
будівельних робіт, закінчений
будівництвом гараж пред'явити на
прийняття державній приймальній
комісії та інше.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_4 за життя не набув права
власності на гараж у встановленому
діючим на той час законодавством
порядку, а позивачка, як спадкоємець
ОСОБА_4, також не може набути права
власності на гараж та до неї переходять
лише майнові права, які належали
спадкодавцю на час відкриття спадщини -
право власності на будівельні
матеріали, обладнання, а якщо
будівництво здійснювалось згідно із
законом - право забудовника..

Оцінивши зібрані у справі докази в їх
сукупності, суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив ОСОБА_4 в
задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не можна
визнати переконливими, оскільки вони
не містять посилань на докази, які б
спростовували висновки суду першої
інстанції.

Так , твердження про те , що суду першої
інстанції слід було своїм рішенням
встановити факт прийняття позивачкою
спадщини , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 , визнати обґрунтованим не можна
, оскільки цивільне законодавство , що
діяло на той час не передбачало такої
можливості , а суд зобов»язаний
керуватись законодавством , що діяло на
час виникнення спірних правовідносин.

Не можуть бути визнані обґрунтованими
і твердження апелянта про те , що у
відповідності до положень ст. 549 ЦК
України ( в редакції 1963 року) позивачка
прийняла спадщину та вступила у права
користування та володіння нею ,
оскільки спадщиною може бути лише
майно , на яке у спадкодавця було право
власності. Оскільки ОСОБА_4 власником
спірного гаражу не був , спадщина на
нього і не відкривалася.

Таким чином колегією суддів не
встановлено таких порушень норм
процесуального та матеріального права,
які могли стати підставою відповідно
до вимог ст.. 309 ЦПК України для
перегляду рішення суду першої
інстанції та ухваленні нового про
задоволення позову.

Рішення суду ґрунтується на повно і
всебічно досліджених обставинах
справи, ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування в межах
доводів апеляційної скарги та
заявленого позову не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 17 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Судді: