Провадження № 2/200/5293/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року Бабушкінський
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді -
Кудрявцевої Т.О.

при секретарі -
Ханберовій Н.О.

за участю прокурора -
Усенко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - виконавчий
комітет Бабушкінської районної у м.
Дніпропетровську ради, про позбавлення
батьківських прав, -

В С
Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом
до відповідача про позбавлення
батьківських прав. В обґрунтування
позовних вимог позивач посилається на
те, що 18.09.1999 року між нею та
відповідачем був зареєстрований шлюб,
який був розірваний 18.07.2005 року. Від
шлюбу вона ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку
ОСОБА_3, яку з народження виховує
самостійно, оскільки відповідач
залишив сім»ю ще до народження дитини,
дізнавшись про її вагітність. На той
час він вже мав стосунки з іншою жінкою,
тому ні моральної ні матеріальної
підтримки від нього не було. Відповідач
знав про народження доньки ОСОБА_3, але
до пологового будинку не приходив і
додому 17.12.2001 року після виписки їх не
забрав.

Після відмови відповідача добровільно
допомогати у вихованні та матеріально
утримувати доньку вона подала на
аліменти, які після винесення рішення
суду надходили до неї нерегулярно,
заборгованість по їх сплаті станом на
01.11.2013 року становить 19 115,21 грн. Крім
того, відповідач декілька останніх
років більшість часу працює за
кордоном - Ірані, Афганістані,
щомісячні виплати по контракту в
валюті приховує та аліменти з них на
утримання доньки не виплачує. За 12
років відповідач жодного разу не був
присутній на дні народженні доньки,
ніколи не відвідував з нею дитячу
поліклініку, дитячий садок, школу,
театр, цирк, зоопарк, він не цікавиться
захопленнями доньки, не піклується про
її фізичний та духовний розвиток,
постійно плутає дату народження дитини
та її ім»я.

Враховуючи, що ОСОБА_3 з народження має
слабке здоров»я, відповідач жодного
разу не схотів допомогти їй сплатити
вартість путівки в
санаторно-оздоровчий заклад для
покращення стану здоров»я дитини та
взагалі ніяк не сприяє зміцненню її
здоров»я. Навіть вкрай рідкі і
короткострочні візити відповідача до
них додому ніяк не пов»язані із
зацікавленістю до доньки. У разі
відсутності дитини удома на момент
візиту батька, останній ніколи не буде
чекати її повернення зі школи або з
прогулянки. Батьки відповідача також
жодного разу не були присутні у них
вдома на сімейних дитячих святах,
незважаючи на запрошення і ініціатива
спілкування була тільки з її боку. За 12
років ОСОБА_3 тільки 4 рази (не більше 3-4
днів) відвідувала у Кривому Розі свою
бабусю, надовго там залишатися
гостювати нема можливості, оскільки
відповідач має дуже скандальний та
неврівноважений характер, залишати
дитину без свого нагляду, наодинці із
батьком теж неможливо, так як
неодноразово траплялися випадки, коли
він після зловживання спиртними
напоями втрачав контроль. Ті подарунки,
які дитина дуже рідко отримувала від
тата - колготки, ляльку, курточку,
комп»ютер, були куплені ним після її
тривалих умовлянь. Навіть на зустріч з
ОСОБА_3 відповідач погоджувався тільки
після її, позивачки, довготривалих
телефонних переговорів з ним. Вказане,
за твердженням позивача, свідчить про
те, що між донькою та батьком порушені
соціально прийняті взаємостосунки,
проте вона намагалася заради дитини
найти спільну мову з відповідачем,
ніколи не настроювала доньку проти
нього.

Позивач зазначає, що відповідач
свідомо ухиляється від повноцінного
спілкування і виховання ОСОБА_3 та
самоусунувся від виконання
батьківських обов»язків щодо
матеріальної та моральної підтримки
доньки. Нехтування батьківськими
обов»язками з його боку принижує
гідність дитини та може призвести до
негативних наслідків у її житті як з
моральної так і з правової точки зору.

Позивач просить постановити рішення,
яким позбавити ОСОБА_2 батьківських
прав відносно його доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, визначити місце
проживання дитини разом з нею.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала, посилаючись на
обставини, викладені у позові.

Прокурор судовому засіданні вважала
позовні вимоги не обгрунтованими.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та просив у їх
задоволенні відмовити, посилаючись на
те, що він приймає участь у виховані
дитини.

Представник третьої особи в судовому
засіданні вважала позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Вислухавши пояснення осіб, які
з»явилися, свідків, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги позивача
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані піклуватися
про здоров'я дитини, її фізичній,
духовний та моральний розвиток.

У відповідності до ст. 155 Сімейного
Кодексу України дитина належить до
сім»ї своїх батьків і тоді, коли вона з
ними не проживає.

Згідно зі ст. 164 Сімейного кодексу
України батьки можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вони
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Згідно до ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу
України мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вона, він: не забрали дитину з
пологового будинку або з іншого
закладу охорони здоров»я без поважної
причини і протягом шести місяців не
виявляли щодо неї батькіського
піклування; ухиляються від виконання
своїх батьківських обов»язків по
вихованню дитини; жорстоко поводяться
з дити ною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного
кримінального правопорушення щодо
дитини.

У відповідності до ст. 165 цього Кодексу
право на звернення до суду з позовом
про позбавлення батьківських прав
мають один з батьків, опікун,
піклувальник, особа, в сім»ї якої
проживає дитина, заклад охорони
здоров»я, в якому вона перебуває, орган
опіки та піклування, прокурор, а також
сама дитина, яка досягла чотирнадцяти
років.

Як встановлено у судовому засіданні,
позивачка з 18.09.1999 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем,
який був розірваний 18.07.2005 року, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, виданим
18.07.2005 року Красногвардійським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, актовий запис № 287.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач,
що підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1, виданим
Відділом реєстрації актів
громадянського стану
Красногвардійського районного
управління юстиції м.
Дніпропетровська, актовий запис № 09.

Судом встановлено, що шлюбні відносини
між сторонами припинені під час
вагітності позивачки, після народження
та по цей час донька ОСОБА_3 проживає
разом з матір'ю ОСОБА_1 та зі своєю
сестрою - донькою матері від іншого
шлюбу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою
АДРЕСА_1, де вони зареєстровані.
Відповідно до «Акту обстеження
житлово-побутових умов сім»ї
неповнолітнього» від 21.11.2013 року,
складеного комісією спеціалістів СШ №
62, позивачкою за вказаною адресою
створені належні умови для проживання
дитини.

ОСОБА_3 навчається в комунальному
закладі освіти «Середня
загальноосвітня школа №62»
Дніпропетровської міської ради.
Відповідно до виданої директором
вказаного закладу характеристики на
ученицю, ОСОБА_3 позитивно
характеризується, вихованням дитини
займається мати, яка постійно стежить
за її шкільним життям, підтримує
контакт з класним керівником,
регулярно відвідує батьківські збори.
Як зазначено в характеристиці, батько з
сім»єю не проживає, шкільним життям
дитини не цікавиться, жодного разу в
школі не був.

Твердження позивачки про неналежну
участь відповідача у вихованні доньки
підтвердили в судовому засіданні
свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7, яка
є соціальним педагогом школи, де
навчається ОСОБА_3, пояснила, що батька
дитини в школі ніколи не бачила, до
школи він не приходиться та навчанням
доньки не цікавиться, зрідка приходить
до них додому. Виховує дівчинку та
утримує мати. Дитина в розмові з нею
повідомила, що хотіла би бачити батька
частіше.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснила, що вона сусідка позивачка,
батька ОСОБА_3 бачила один раз, коли він
приходив за місцем проживання
відповідачки. Зі слів позивачки він
подарив доньці плаття, яке позивачка
йому повернула.

Свідок ОСОБА_9, яка є старшою донькою
позивачки, в судовому засіданні
пояснила, що з часу вагітності
позивачки донькою ОСОБА_3, відповідач
залишив її, матеріально не утримує
доньку, він рідко приїздить до них
додому, при цьому не звертає увагу на
ОСОБА_3, скандалить з матір'ю з приводу
того, щоб вона відмовилась від
аліментів.. він не часто спілкується з
донькою, задає при цьому їй питання
загального характеру, не знає про що з
нею розмовляти.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровська від
14.02.2002 року, ухваленим у цивільній
справі № 2-0704/2002, з ОСОБА_2 стягнуто
аліменти на утримання доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини зі всіх
видів заробітку щомісячно, до її
повноліття на користь матері ОСОБА_1

Відповідно до Розрахунку
заборгованості по аліментам від 19.12.2013
року, складеного державним виконавцем
Красногвардійського ВДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції, заборгованість
відповідача по сплаті аліментів станом
на 01.11.2013 року складає 19 115,21 грн.
Відповідно до наданих відповідачем
суду квитанцій, борг по сплаті
аліментів у розмірі 7367,93 грн. ним
погашений.

Відповідно до Висновку виконавчого
комітету Бабушкінської районної у м.
Дніпропетровську ради від 24.03.2014 року
виконавчий комітет як орган опіки та
піклування вважає можливим позбавити
батьківських прав ОСОБА_2 відносно його
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом з цим, в судовому засіданні
відповідач пояснив, що він не
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов»язків по вихованню
доньки, відвідує її за місцем
проживання приблизно 2 рази на місяць,
телефонує їй по телефону, цікавиться її
життям, сплачує аліменти на її
утримання, купує дарунки, одежу, а
зокрема з поїздки привіз їй плаття, яке
позивачка не захотіла брати та
повернула йому. Часто відвідувати
доньку він не має змоги, оскільки,
працюючи пілотом літака, часто
перебував у відрядженнях у інших
країнах - Ірані, Афганістані ОАЕ, а
зокрема, з червня 2013 до кінця 2013 року
він перебував в зв»язку з виконання
робочих обов»язків за межами України.
Наразі розуміє необхідність у
частішому спілкуванні з донькою та
важливість приймання більш активної
участі у її вихованні, приділенні уваги
її навчанню та матеріальному
забезпеченню, відчуває до дитини
батьківську любов.

Періодичне відвідування доньки
відповідачем за місцем її проживання
підтвердили в судовому засіданні в
якості свідків ОСОБА_3, ОСОБА_5 та
позивачка, яка при цьому пояснила, що
відповідач відвідує дитини тільки
після її неодноразових запрошень.

В судовому засідання ОСОБА_3 в якості
свідка пояснила, що батько рідко
приходить до них додому, проте вона
повідомила, що хотіла би щоб у неї був
цей батько і хотіла би більше з ним
спілкуватися.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 зареєстрований за адресою
АДРЕСА_2, на обліку у лікарів нарколога
та психіатра не перебуває, з січня 2013
року перебуває на пенсії, проте
періодично, за контрактами працює
пілотом літака, в зв»язку з чим
перебуває у відрядженнях у інших
країнах - Ірані, Афганістані, ОАЕ, що не
заперечувалося позивачем.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін, при
цьому кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
письмових доказів, речових доказів,
зокрема звуко- і відеозаписів,
висновків експертів.

У відповідності до ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об»єктивному та
безпосередньому дослідженні наданих у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв»язок
доказів у їх сукупності.

Зважаючи на наведені обставини та
вказані положення
цивільно-процесуального
законодавства, суд розглядає справу на
підставі наявних у справі доказів.

Суд вважає, що позивачка в судовому
засіданні не надала належних та
допустимих доказів свідомого ухилення
відповідача від виконання
батьківських обов»язків по вихованню
дитини, відсутності з його боку участі
у її фізичному та духовному розвитку,
відсутності проявів до неї щонайменшої
батьківської турботи та доказів того,
що позбавлення батьківських прав
відповідача відповідатиме інтересам
доньки ОСОБА_3, зважаючи на те, що вона в
судовому засіданні висловила бажання
спілкуватися з дитиною.

Згідно до п. 15 постанови Верховного
Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
позбавлення батьківських прав, що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов»язків, а тому
питання про його застосування слід
вирішувати лише після всебічного,
об»єктивного з»ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Зважаючи на встановлені судом
обставини, ставлення батька до дитини,
з урахуванпям того, позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов»язків, усвідомлення
відповідачем свого високого обов»язку
батька у участі у вихованні дитини, що
на думку суду знайшло підтвердження в
судовому засіданні, суд вважає, що
підстави для позбавлення батьківських
прав відповідача відносно доньки
ОСОБА_3, передбачені ст. 164 СК України,
на час розгляду даної справи відсутні,
тому позовні вимоги позивача
задоволенню не підлягають.

Суд вважає, що вищезазначений висновок
органу опіки та піклування не може бути
достатнім доказом вважати про
доцільність позбавлення відповідача
батьківських прав відносно доньки,
оскільки у цьому висновку не наведені
достатні докази необхідності
застосування такого крайнього заходу
до відповідача, у ньому не достатньо
з»ясовані обставин відносин сторін та
відношення відповідача до доньки, його
участі у її вихованні.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
суд -

В И Р І
Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_2, третя особа -
виконавчий комітет Бабушкінської
районної у м. Дніпропетровську ради,
про позбавлення батьківських прав.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Бабушкінський районний суд
м.Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-ти денний строк
з дня його проголошення.

Суддя
Т.О. Кудрявцева