У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Нагорняк В.А.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 20 листопада 2013 року, рішення
апеляційного суду Київської області
від 27 березня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа:
Фурсівська сільська рада
Білоцерківського району Київської
області, про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою; за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Фурсівської сільської ради
Білоцерківського району Київської
області, виконавчого комітету
Фурсівської сільської ради
Білоцерківського району Київської
області, треті особи: Білоцерківська
районна державна нотаріальна контора,
приватний нотаріус Білоцерківського
районного нотаріального округу
Київської області ОСОБА_5, Друга
Білоцерківська міська державна
нотаріальна контора, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання недійсними
державних актів на право власності на
земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_2
про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що у 2011
році став власником жилого будинку
АДРЕСА_1 та земельної ділянки 0,0959 для
будівництва та обслуговування цього
жилого будинку та господарських споруд
за цією ж адресою. Весною 2012 року ОСОБА_3
за участю землевпорядника визначив
межові знаки своєї земельної ділянки і
було виявлено факт самозахвату його
земельної ділянки в різних місцях на 1,2
-0,2 м, власником сусіднього будинку
АДРЕСА_2 ОСОБА_2, у зв'язку з чим просив
задовольнити його позовні вимоги.

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3,
Фурсівської сільської ради
Білоцерківського району Київської
області, виконавчого комітету
Фурсівської сільської ради
Білоцерківського району Київської
області про визнання недійсними
державних актів на право власності на
земельну ділянку.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 20 листопада 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою за
адресою: Білоцерківський район
АДРЕСА_1, шляхом перенесення дерев'яної
тимчасової споруди на відстань 1 м від
межі земельної ділянки, що належить
ОСОБА_3; розрідження і обрізання
насаджень, які знаходяться на межі та
біля самої межі між земельними
ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_2;
перенесення паркану з земельної
ділянки ОСОБА_3 в частині самозахвату.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат. У задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 27 березня 2014 року рішення
суду першої інстанції в частині
задоволення позовних вимог
ОСОБА_3 скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову у задоволенні
позову. В іншій частині рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та рішення апеляційного суду
в частині відмови у задоволенні її
зустрічних вимог та ухвалити в цій
частині нове рішення про задоволення
позовних вимог.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи
без змін рішення суду першої інстанції
про відмову у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2, правильно встановив
характер правовідносин сторін у справі
та застосував норми матеріального
права, які регулюють ці правовідносини,
вирішив спір з урахуванням меж
заявлених позовних вимог та конкретних
обставин справи на підставі наданих
сторонами доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками суду апеляційної інстанції
та з їх оцінкою.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення не дають підстав
для висновку, що судом апеляційної
інстанції при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судового
рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження в справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа:
Фурсівська сільська рада
Білоцерківського району Київської
області, про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою; за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Фурсівської сільської ради
Білоцерківського району Київської
області, виконавчого комітету
Фурсівської сільської ради
Білоцерківського району Київської
області, треті особи: Білоцерківська
районна державна нотаріальна контора,
приватний нотаріус Білоцерківського
районного нотаріального округу
Київської області ОСОБА_5, Друга
Білоцерківська міська державна
нотаріальна контора, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання недійсними
державних актів на право власності на
земельну ділянку.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
В.А. Нагорняк