Справа № 466/7251/13
Головуючий у 1 інстанції: Білінська
Провадження № 22-ц/783/3190/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк
Категорія справи:27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Шеремети Н.О. і Зверхановської
Л.Д.,

при секретарі Служалі А.Ю.,

за участю позивачки ОСОБА_3 і її
представника - адвоката ОСОБА_4;
відповідача ОСОБА_5 і Очича Т.М. -
представника ПАТ „ВіЕс Банк",

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Очича Тараса
Михайловича, представника Публічного
акціонерного товариства „ВіЕс Банк",
на рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 24 лютого 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ПАТ „Фольксбанк"
(правонаступником якого є ПАТ „ВіЕс
Банк" - а.с. 44-46) і ОСОБА_5, третя особа -
приватний нотаріус ОСОБА_7, про
визнання недійсним іпотечного
договору, який було укладено 04
листопада 2008 року між згаданими
відповідачами та посвідчено приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 (в
подальшому - „Іпотечний договір"), а
також про зобов'язання згаданого
нотаріуса зняти з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна заборону на відчуження квартири
АДРЕСА_1 (в подальшому - „спірна
квартира") та виключити з Державного
реєстру іпотек запис про обтяження
іпотекою цієї спірної квартири.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим,
що 10.10.2008 року між відповідачами ПАТ
„Фольксбанк" і ОСОБА_5 (з яким вона на
той час перебувала у зареєстрованому
шлюбі) було укладено кредитний договір,
з метою забезпечення виконання
зобов'язання за яким між згаданими ж
сторонами 04.11.2008 року був укладений
Іпотечний договір, предметом іпотеки
по якому виступає спірна квартира,
однак своєї згоди на укладення цього
договору іпотеки вона не давала, а тому
просить його визнати недійсним (а.с. 2-4).

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково та визнано
Іпотечний договір недійсним. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено (а.с. 55).

Дане рішення оскаржив Очич Т.М. -
представник ПАТ „ВіЕс Банк".

Апелянт просить рішення суду скасувати
і ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог,
покликаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права.

Вважає, що судом неправомірно не взято
до уваги доводи представника ПАТ „ВіЕс
Банк" про правомірність укладення
Іпотечного договору, який було
укладено з дотриманням вимог
Цивільного кодексу України та Закону
України „Про іпотеку" (а.с. 69).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта на підтримання
доводів апеляційної скарги та
заперечення цих доводів зі сторони
відповідача ОСОБА_5, позивачки ОСОБА_3 і
її представника, перевіривши матеріали
справи та законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції, а
також оглянувши в судовому засіданні
матеріали цивільної справи
Шевченківського районного суду м.
Львова № 2/466/448/2013 за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ПАТ
„Фольксбанк" про визнання частково
недійсними договорів (в подальшому -
„справа № 2/466/448/2013"), колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
до задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи №
2/466/448/2013, рішенням суду по даній справі
від 11.02.2013 року договір купівлі-продажу
спірної квартири, укладений між ОСОБА_8
(продавець) та ОСОБА_9 (покупець) та
26.12.2007 року посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_10, в частині покупця
згаданої квартири визнано недійсним та
переведено право покупця за даним
договором на ОСОБА_3 і ОСОБА_5 - по 1/2
частці за кожним.

Цим же рішенням визнано недійсним
договір дарування спірної квартири від
29.12.2007 року, згідно якого ОСОБА_9
подарувала цю квартиру ОСОБА_5

Вище згадане рішення набрало законної
сили, а відтак у відповідності до цього
рішення спірну квартиру по договору
купівлі-продажу від 26.12.2007 року купили
саме ОСОБА_3 (позивачка) і ОСОБА_5, які з
цього часу і були її власниками.

В той же час, ОСОБА_3, будучи
співвласником спірної квартири з 26.12.2007
року (у відповідності до вище згаданого
рішення суду від 11.02.2013 року), своєї
згоди на укладення Договору іпотеки
між ОСОБА_5 та ПАТ „Фольксбанк", який
було укладено між згаданими
відповідачами по даній справі 04.11.2008
року, не давала.

За вище наведених обставин суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про визнання згаданого Договору
іпотеки від 04.11.2008 року недійсним і
доводи апеляційної скарги цього
висновку не спростовують.

За вище наведених обставин, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дав належну оцінку всім обставинам і
доказам по справі в їх сукупності та
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому приходить до висновку про те, що
підстави для його скасування відсутні
і апеляційну скаргу на нього слід
залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314
ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу Очича Тараса
Михайловича, представника Публічного
акціонерного товариства „ВіЕс Банк",
відхилити та залишити рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 24 лютого 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскарженою
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Суддя:

Судді: