Справа № 666/3974/13-ц
Провадження № 2/666/18/14
РІШЕННЯ

Іменем України

20.05.2014 року Дніпровський районний суд
м. Херсона у складі:

головуючого
судді Стамбули М.І.

при секретарі
Григораш О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа - ОСОБА_4 про визнання
правочину недійсним, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом,
посилаючись на те, що він 29 лютого 2008
року придбав у власність житловий
будинок та земельну ділянку площею 0,0499
га за адресою: АДРЕСА_1.

29 квітня 2009 року позивач і відповідач
ОСОБА_2 уклали договір про поділ
спільного майна подружжя, за яким
земельну ділянку площею 0,0499 га за
адресою: АДРЕСА_1 було виділено в
особисту приватну власність ОСОБА_2 7
червня 2011 року відповідач ОСОБА_2
продала цю земельну ділянку
відповідачу ОСОБА_3 Про це позивачу
стало відомо 6 жовтня 2011 року під час
розгляду апеляційним судом
Херсонської області цивільної справи
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання договору про поділ спільного
майна подружжя недійсним.Рішенням
Дніпровського районного суду м.
Херсона від 21.06.2012 р. у цивільній справі
укладений ОСОБА_1 і ОСОБА_2 договір про
поділ спільного майна подружжя від
29.04.2009 р. визнано недійсним. Позивач
вважає, що за визнаним судом недійсним
договором про поділ спільного майна
подружжя від 29.04.2009 р. відповідач ОСОБА_2
не набула права власності на земельну
ділянку площею 0,0499 га за адресою:
АДРЕСА_1. Позивач заперечує дійсність
спірного договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 07.06.2011 р.,
оскільки вважає, що уклавши цей договір
відповідачі порушили його право
власності на предмет договору -
земельну ділянку площею 0,0499 га за
адресою: АДРЕСА_1.

Позивач у судове засідання не з'явився,
про час та місце слухання справи
повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав на підставах,
викладених в позовній заяві.

Відповідачі у судове засідання не
з'явилися, про час та місце слухання
справи повідомлялися належним чином.

У судовому засіданні представник
відповідачів позов не визнав,
пославшись на законність спірного
правочину, оскільки на момент його
вчинення відповідач ОСОБА_2 була
одноосібною власницею земельної
ділянки площею 0,0499 га за адресою:
АДРЕСА_1 і тому мала право
розпорядитися цим майном на свій
розсуд.

Третя особа у судове засідання не
з'явилися, про час та місце слухання
справи повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні представник
третьої особи позов не визнав,
пославшись на законність спірного
правочину.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін і
третьої особи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що з 10 жовтня 1992 року
до 15 листопада 2010 року позивач ОСОБА_1 і
відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі.

29 лютого 2008 року за посвідченим
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 за
реєстр. № 1264 договором купівлі-продажу
позивач придбав у власність житловий
будинок (з господарчими та побутовими
будівлями і спорудами) та земельну
ділянку площею 0,0499 га за адресою:
АДРЕСА_1.

2 грудня 2008 року Херсонською міською
радою було видано «Державний акт про
право власності на земельну ділянку»
Серія ЯЕ № 951908 у якому позивача вказано
одноосібним власником земельної
ділянки кадастровий номер :28:002:0121,
площею 0,0499 га, за адресою: АДРЕСА_1.

29 квітня 2009 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2
перебуваючи у зареєстрованому шлюбі
уклали договір про поділ спільного
майна подружжя, за яким земельну
ділянку площею 0,0499 га за адресою:
АДРЕСА_1 було виділено в приватну
власність відповідача ОСОБА_2 Цей
договір було посвідчено приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 за реєстр. № 1050 .

7 червня 2011 року відповідачі уклали
спірний договір купівлі-продажу, за
яким ОСОБА_2 продала ОСОБА_3 земельну
ділянку площею 0,0499 га, за адресою:
АДРЕСА_1 за 400 000 грн. Цей договір було
посвідчено приватним нотаріусом ХМНО
ОСОБА_7 за реєстр. № 1526.

У подальшому, набравшим законної сили
рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 21 червня 2012 року по
цивільній справі «Договір про поділ
спільного майна подружжя» від 29.04.2009 р.
було визнано недійсним.

За нормою частини першої статті 216 ЦК
України недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. За нормою
частини першої статті 236 ЦК України
правочин, визнаний судом недійсним, є
недійсним з моменту його вчинення.

Зваживши на вказані обставини та норми
права, суд дійшов висновку, що за
визнаним судом недійсним «Договором
про поділ спільного майна подружжя»
від 29.04.2009р. відповідач ОСОБА_2 не набула
права особистої приватної власності на
земельну ділянку площею 0,0499 га,
кадастровий номер :28:002:0121, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Суд також дійшов висновку, що оскільки
на момент укладення відповідачами 07
червня 2011 року спірного договору
купівлі-продажу відповідач ОСОБА_2 не
набула права власності на предмет
цього договору - земельну ділянку
площею 0,0499 га за адресою: АДРЕСА_1, то
відчуження нею вказаної земельної
ділянки на користь відповідача ОСОБА_3
суперечить нормі статті 658 ЦК України,
за якою право продажу товару, крім
випадків примусового продажу та інших
випадків, встановлених законом,
належить власникові товару.

Позивач заперечує дійсність спірного
правочину, оскільки вважає, що уклавши
спірний договір відповідачі порушили
його майнові права, як власника
предмета цього договору - земельної
ділянки площею 0,0499 га, кадастровий
№:28:002:0121, що за адресою: АДРЕСА_1.

За нормами частини першої і другої
статті 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Способом
захисту цивільних прав та інтересів,
зокрема, може бути визнання правочину
недійсним.

Відповідно до частини третьої статті 215
ЦК України, якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним.

За нормою частини першої статті 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 203
ЦК України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

Суд дійшов висновку, що за встановлених
обставин зміст спірного правочину
суперечить нормі статті 658 ЦК України,
що є підставою для застосування норм
частини першої статті 203 ЦК України і
частин першої, третьої статті 215 ЦК
України та визнання цього правочину
недійсним.

Керуючись статтями 16, 203, 215, 216 , 658 ЦК
України, статтями 10,11,60,214,215 ЦПК України,
суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3, третя
особа - ОСОБА_4 про визнання правочину
недійсним-задовольнити.

Визнати недійсним укладений 7 червня 2011
року ОСОБА_2, як продавцем, і ОСОБА_3, як
покупцем, та посвідчений приватним
нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстр.
№ 1526 договір купівлі-продажу земельної
ділянки кадастровий № :28:002:0121,
площею 0,0499 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області протягом 10
днів з дня його проголошення шляхом
подачі апеляційної скарги через
Дніпровський районний суд м. Херсона.

Суддя
Стамбула
М.І.