Єдиний унікальний номер 271/5254/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1423/2014
Єдиний унікальний номер 271/5254/13-ц
Номер апеляційного провадження
22ц/775/1423/2014 Головуючий 1
інстанції Воронков Д.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді
Новосядлої В.М.,

суддів Биліни Т.І.,
Кішкіної І.В.,

при секретарі Козаку
І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, в
інтересах якого діє ОСОБА_2, на рішення
Червоногвардійського районного суду
міста Макіївки Донецької області від 17
грудня 2013 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя
особа ОСОБА_5, про виселення з квартири,

в с т а н о в и в :

Рішенням Червоногвардійського
районного суду міста Макіївки
Донецької області від 17 грудня 2013 року
позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя
особа ОСОБА_5, про виселення з квартири
задоволено.

Виселено ОСОБА_1 з квартири за адресою
АДРЕСА_1.

З вказаним рішенням не погодився
відповідач ОСОБА_1, в інтересах якого
діє ОСОБА_2, та оскаржив його в
апеляційному порядку, в апеляційній
скарзі просить скасувати рішення,
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що позивачами жодної,
передбаченої законом, підстави для
його виселення не наведено, суть позову
зводиться до одного, що він не
подобається позивачам. Задовольняючи
позов позивачів, суд вийшов за межі
позовних вимог, по суті втрутився в
іншу сферу правовідносин, а саме в
сімейні правовідносини, позбавивши
відповідача права на проживання в
сім'ї, та позбавивши права співвласника
ОСОБА_6 розпоряджатися своєю часткою
майна на свій розсуд. Крім того,
проживання без реєстрації не створює
правових підстав для виселення.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_2, який діє на підставі договору, в
судове засідання апеляційного суду не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином,
згідно із заявою просить справу
розглянути за їх відсутності.

Позивачка ОСОБА_3 в судовому засіданні
апеляційного суду просила апеляційну
скаргу відхилити, рішення суду
залишити без змін.

Позивачка ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_5
в судове засідання апеляційного суду
не з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином, про
що свідчать рекомендовані
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

Заслухавши доповідача, пояснення
позивачки, дослідивши матеріали справи
та перевіривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і
як вбачається з матеріалів справи,
згідно свідоцтва про право власності
на житло № 4850 від 12 травня 1993 року,
виданого комісією по приватизації
житлового фонду ВО «Макіїввугілля та
зареєстрованого у КП «БТІ м.Макіївки»,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є
співвласниками двохкімнатної квартири
за адресою АДРЕСА_1 (а.с.6).

З домової книги вбачається, що за
зазначеною адресою зареєстровані
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.7-8).

Згідно довідки адресно-довідкового
підрозділу ГУМВС УМВС України в
Донецькій області ОСОБА_1
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2
(а.с.2).

Судом першої інстанції встановлено, що
співмешканець ОСОБА_5 відповідач
ОСОБА_1, даних на підтвердження
реєстрації шлюбу сторонами не надано,
вселився в спірну квартиру без згоди
співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
приводу користування ОСОБА_1 спірною
квартирою між ним та позивачами
виникають конфлікти.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_1 проживає у спірній квартирі без
реєстрації, тобто без відповідної
правової підстави, на його вселення не
було отримано згоди всіх співвласників
житла та на теперішній час між ОСОБА_1
та позивачами склалися неприязні
стосунки, з боку відповідача має місце
порушення прав позивачів, які
підлягають судовому захисту шляхом
виселення ОСОБА_1 зі спірного житла,
крім того, останній має власне житло, де
є зареєстрованим у встановленому
законом порядку, але не мешкає там.

З такими висновками погоджується суд
апеляційної інстанції.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася 17
липня 1997 року відповідно до Закону №
475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7
та 11 до Конвенції», закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд учиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК
України).

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК
України).

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд.

Обмеження чи втручання в право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з
урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
угоди з власником.

Аналіз змісту вказаних правових норм
свідчить про те, що право члена сім'ї
власника будинку (квартири)
користуватися цим житлом існує лише за
наявності у власника права приватної
власності на це майно.

Із зазначеного слід дійти висновку, що
виникнення права членів сім'ї власника
будинку (квартири) на користування цим
будинком (квартирою) та обсяг цих прав
залежить від виникнення у власника
будинку (квартири) права власності на
цей будинок (квартиру), а відтак -
припинення права власності особи на
будинок (квартиру) припиняє право
членів її сім'ї на користування цим
будинком (квартирою).

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про те, що відповідач
вселився в спірну квартиру без згоди
власника, проживає в спірній квартирі
без відповідної правової підстави та
чим порушує права власників квартири, є
вірним.

Таким чином, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, апеляційний
суд вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені правовідносини,
що склалися між сторонами і їм надана
належна оцінка, в судовому рішенні
повно відображені обставини, що мають
значення для справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги про не
відповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, не
знайшли свого підтвердження та не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
помилкового судового рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не
встановлено порушень судом першої
інстанції при розгляді цієї справи
вимог матеріального чи процесуального
законів або неправильної оцінки
досліджених по справі доказів, то
підстав для задоволення апеляційної
скарги і скасування судового рішення
немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України,
апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах
якого діє ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Червоногвардійського
районного суду міста Макіївки
Донецької області від 17 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді