Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2014 року Центральний
районний суд міста Миколаєва у складі
головуючого судді Батченка О.В. при
секретарі Цурканенко Г.С., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Миколаєві цивільну справу за
позовом

Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1, Центрального відділу ДВС
Миколаївського міського управління
юстиції про звільнення майна з-під
арешту, скасування постанови про
розшук майна, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «Приватбанк» (далі - Банк)
звернулось до суду з позовом до
відповідачів, просило звільнити з-під
арештів, накладених державними
виконавцями в рамках виконавчих
проваджень, автомобіль ЗАЗ-DAEWOO Т13110 2006
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, а також скасувати постанови про
розшук зазначеного майна та покладення
на Центральний ВДВС ММУЮ зобов'язань
вчинити дії, направлені на виключення
спірного автомобілю з бази обліку
арештів та розшуку автомобілів ДАІ. В
обґрунтування вимог позивач послався
на те, що задоволення вимог інших
стягувачів не може відбуватися шляхом
звернення стягнення на автомобіль, що
знаходиться у заставі Банку. Як на
правові підстави позову, позивач
послався на ст. 59 ЦК України в контексті
роз'яснень Пленуму Верховного суду
України, викладених у Постанові від 27
серпня 1976 року № 6 «Про судову практику
в справах про виключення майна з
опису».

В судове засідання сторони не
з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином.

Представник позивача згідно наданої
заяви, просила про розгляд справи у її
відсутність, позов підтримує.

Представник відповідача - Центрального
ВДВС ММУЮ - надав до суду заяву, в якій
просив про розгляд справи у його
відсутність, а також письмові
заперечення проти позову. В
обґрунтування заперечень посилався на
обставини наявності на примусовому
виконанні зведеного виконавчого
провадження, боржником у якому є
ОСОБА_1, а також на те, що державним
виконавцем, у межах повноважень, вжиті
ряд дій примусового характеру, в тому
числі і накладення арешту на майно
боржника, для примусового виконання
рішень суду, що повністю відповідає
вимогам чинного законодавства.

Відповідач - ОСОБА_1 - письмових
заперечень суду не надав, відомостей
про поважність причин неявки у судове
засідання матеріали справи не містять.

Дослідивши докази, суд встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

10 квітня 2007 року між Банком та ОСОБА_1
укладений кредитний договір № NKH3AW0022244A,
згідно умов якого позичальнику надано
кредит в розмірі 8210,66 дол. США. В той же
день на забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
його сторонами також укладений договір
застави, згідно якого ОСОБА_1 передав у
заставу банку транспортний засіб -
автомобіль ЗАЗ-DAEWOO Т13110 2006 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить йому на підставі свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
серії ВЕС № 009122.

В свою чергу, державним виконавцем
Центрального відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції 15 травня
2012 року винесено постанову про арешт
майна боржника (ОСОБА_1) та заборону
його відчуження, а також оголошення у
розшук спірного транспортного засобу.

В силу ст. 59 Закону України «Про
виконавче провадження» особа яка
вважає, що майно, на яке накладено арешт
належить їй, а не боржникові, може
звернутись до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення з-під арешту.

Відповідно п. 4 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 27 серпня 1976
року № 6 «Про судову практику в справах
про виключення майна з опису» за
правилами, встановленими для розгляду
позовів про виключення майна з опису,
розглядаються вимоги громадян і
організацій, що ґрунтуються на праві
власності на описане майно або на праві
володіння ним.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з
того, що згідно принципу
диспозитивності цивільного
судочинства суд розглядає справу не
інакше як за письмовою заявою, поданою
в порядку ЦПК України, в межах
заявлених вимог, на підставі доказів
сторін та третіх осіб.

Встановлені судом факти свідчать про
відсутність в позивача як права
власності на автомобіль ЗАЗ-DAEWOO Т13110 2006
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, так і права володіння ним, у
зв'язку з чим в суду відсутні підстави
для захисту цих прав шляхом зняття
обтяження в порядку ст. 59 ЗУ «Про
виконавче провадження».

Право заставодержателя щодо предмету
застави в даному спорі не є правом на
володіння майном, оскільки вони є
різнорідними за своєю правовою
природою.

В свою чергу, суд також не може покласти
в основу рішення доводи представника
позивача щодо порушень закону
державними виконавцями, оскільки такі
пояснення нею надані за межами
викладених у заяві підстав позову.

Таким чином, позов задоволенню не
підлягає.

Відмова в позові не перешкоджає ПАТ КБ
«Приватбанк» повторно звернутись в
загальному порядку до суду з цими же
вимогами, але з інших підстав.

В силу ст. 88 ЦПК України у зв'язку з
відмовою в позові судові витрати на
користь позивача присудженню з
відповідача не підлягають.

Керуючись ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано до апеляційного суду
Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
О.В. Батченко