Єдиний унікальний номер 233/2503/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1498/2014
Єдиний унікальний номер 227/2503/13-ц
Номер провадження 22ц-/775/1498/14
Головуючий в I інстанції
Суддя доповідач Кішкіна І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді
Новосядлої В.М.,

суддів Баркова
В.М., Кішкіної І.В.,

при секретарі Козаку
І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Донецьку справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 27 червня 2013 року
у цивільній справі за позовом
Харківського національного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов'язаних
з навчанням,

в с т а н о в и в :

В квітні 2013 року Харківський
національний університет внутрішніх
справ звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов'язаних
з навчанням, посилаючись на те, що
наказом ХНУВС № 241 о/с від 26 липня 2005
року відповідача було зараховано до
складу курсантів ХНУВС. 01 вересня 2007
року між ХНУВС та ОСОБА_1 було укладено
договір про підготовку фахівця у
вищому навчальному закладі
Міністерства внутрішніх справ України.
Відповідно до наказу ХНУВС № 251 о/с від
27 червня 2009 року, після закінчення
ХНУВС, курсанта 4-го курсу ОСОБА_1 було
відраховано зі складу курсантів та
відкомандировано для подальшого
проходження служби. Наказом ГУМВС
України в Донецькій області №315 о/с від
04 серпня 2011 року лейтенанта міліції
ОСОБА_1 було звільнено з органів
внутрішніх справ за п. 66 (за
дискредитацію звання рядового та
начальницького складу) Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом ОВС. Відповідно
до п 2.3.6 договору про підготовку
фахівця у вищому навчальному закладі
від 01 вересня 2007 року відповідач
зобов'язується у разі відрахування з
навчального закладу чи звільнення з
органів внутрішніх справ по закінченню
навчання до встановленого трирічного
терміну перебування на службі
відшкодувати фактичні витрати,
пов'язані з його утриманням під час
навчання в університеті згідно з
затвердженим розрахунком. Сума витрат
складає 22682,62 грн. Відповідно до п. 4.4
договору про підготовку фахівця у
вищому навчальному закладі від 01
вересня 2007 року у разі відмови особи
добровільно відшкодувати витрати,
стягнення їх суми здійснюється в
судовому порядку. Просить стягнути з
відповідача на його користь вказану
суму витрат, пов'язаних з навчанням, в
сумі 22682,62 грн., судові витрати покласти
на відповідача.

Рішенням Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 27 червня 2013 року позов Харківського
національного університету внутрішніх
справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат,
пов'язаних з навчанням, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Харківського національного
університету внутрішніх справ суму
фактичних витрат, пов'язаних з
навчанням, в сумі 22682 грн. 62 коп.

З вказаним рішенням не погодився
відповідач ОСОБА_1 та оскаржив його в
апеляційному порядку, в апеляційній
скарзі просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що суд не прийняв до уваги той
факт, що він не відмовлявся від
проходження служби, а був звільнений за
дискредитацію звання рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ України, а підстави
для відшкодування витрат на підготовку
згідно із п. 3 договору не передбачають
відшкодування у зв'язку зі звільненням
за дискредитацію.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
апеляційної інстанції підтримав
доводи апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

Представник відповідача Харківського
національного університету внутрішніх
справ у судове засідання апеляційного
суду не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, надав заяву, згідно якої просить
справу розглянути за відсутності
представника, апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача, дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Справа судами розглядалась
неодноразово.

Рішенням Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 27 червня 2013 року позов Харківського
національного університету внутрішніх
справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат,
пов'язаних з навчанням, задоволено.

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 06 серпня 2011 року рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ 04 грудня 2013 року
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 06 серпня 2013 року скасовано,
справу передано на новий розгляд до
апеляційного суду Донецької області.

Судом першої інстанції встановлено та
як вбачається з матеріалів справи, що
наказом ХНУВС №241 о/с від 26 липня 2005
року ОСОБА_1 прийнято на службу в органи
внутрішніх справ і зараховано
курсантом 1-го курсу Харківського
національного університету внутрішніх
справ за спеціальністю
«Правознавство» з 03 серпня 2005 року.

01 вересня 2007 року між Харківським
національним університетом внутрішніх
справ та ОСОБА_1 було укладено договір
про підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі Міністерства
внутрішніх справ України (а.с. 3-5).

Згідно із п. 2.1.3 зазначеного договору в
обов'язки університету входить
забезпечення ОСОБА_1 харчуванням,
речовим майном та грошовим утриманням
за нормами, затвердженими
нормативно-правовими актами МВС
України.

Відповідно до п. 2.3.6 вказаного договору
ОСОБА_1 зобов'язується в разі
відрахування з навчального закладу чи
звільнення з органів внутрішніх справ
по закінченню навчання до
встановленого трирічного терміну
перебування на службі за підставами,
передбаченими п. 3 цього договору,
відшкодувати фактичні витрати,
пов'язані з його утриманням під час
навчання в університеті.

Пунктом 3 зазначеного договору
передбачені підстави відшкодування
фактичних витрат на підготовку, а саме:

- 3.1. дострокове розірвання договору про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі МВС України у
зв'язку з небажанням особи
продовжувати навчання або порушення
нею дисципліни,

- 3.2. відмова від подальшого
проходження служби на посадах
начальницького складу в органах
внутрішніх справ протягом перших трьох
років після закінчення навчання.

Згідно із наказом ХНУВС № 251 о/с від 27
червня 2009 року ОСОБА_1 відраховано зі
складу курсантів та відрекомендовано
для подальшого проходження служби до
ГУМВС України в Донецькій області.

Відповідно до наказу ГУМВС України в
Донецькій області № 315 о/с від 04 серпня
2011 року лейтенанта міліції ОСОБА_1
звільнено з органів внутрішніх справ у
запас за дискредитацію звання рядового
начальницького складу за п. 66 (за
дискредитацію звання рядового та
начальницького складу) Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом ОВС (а.с.7).

З розрахунку Харківського
національного університету внутрішніх
справ вбачається, що сума фактичних
витрат, пов'язаних з утриманням
відповідача у ХНУВС складає 22682,62 грн.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
не виконав умови договору та не
відпрацював три роки після закінчення
навчання, оскільки був звільнений за
ініціативою роботодавця за
дискредитацію звання рядового та
начальницького складу.

З такими висновками суду погодитись не
можна, оскільки ці висновки суперечать
вимогам закону та не ґрунтуються на
матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно із ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Порядок відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ України затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 01 березня 2007 року № 313 «Про
затвердження порядку відшкодування
особами витрат, пов'язаних з їх
утриманням у вищих навчальних закладах
Міністерства внутрішніх справ
України» .

Відповідно до ст. 1 Порядку визначено
механізм відшкодування особами,
навчання яких за державним замовленням
у вищих навчальних закладах
Міністерства внутрішніх справ України
прирівнюється до проходження
військової служби, витрат, пов'язаних з
їх утриманням у таких закладах, у разі:

- дострокового розірвання договору про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі Міністерства
внутрішніх справ України у зв'язку з
небажанням особи продовжувати
навчання або порушенням нею
дисципліни;

- відмови від подальшого проходження
служби на посадах начальницького
складу в органах внутрішніх справ
протягом перших трьох років після
закінчення навчання.

Згідно із ст. 3 Порядку витрати
відшкодовуються згідно з договором про
підготовку фахівця в навчальному
закладі, який укладається між
навчальним закладом, головним
управлінням або управлінням
Міністерства внутрішніх справ України
та особою.

Аналогічні підстави відшкодування
витрат, пов'язаних з утриманням осіб,
навчання яких здійснювалось за
державним замовленням, зазначені і в п.
3 Типового договору про підготовку
фахівців у вищому навчальному закладі
МВС України, затвердженому наказом МВС
України № 150 від 14 травня 2007 року.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про
міліцію» курсанти вищих навчальних
закладів Міністерства внутрішніх
справ України у разі дострокового
розірвання договору через небажання
продовжувати навчання або через
недисциплінованість чи в разі відмови
від подальшого проходження служби на
посадах начальницького складу органів
внутрішніх справ після закінчення
вищого навчального закладу, а також
особи начальницького складу органів
внутрішніх справ, які звільняються із
служби протягом трьох років після
закінчення вищого навчального закладу
Міністерства внутрішніх справ України
за власним бажанням, через службову
невідповідність або за порушення
дисципліни, відшкодовують
Міністерству внутрішніх справ України
витрати, пов'язані з їх утриманням у
вищому навчальному закладі, в порядку,
установленому Кабінетом Міністрів
України. У разі відмови від
добровільного відшкодування витрат
таке відшкодування здійснюється в
судовому порядку.

Відповідно до п. 3.1 договору про
підготовку фахівця, за яким підставами
відшкодування фактичних витрат на
підготовку є дострокове розірвання
договору про підготовку фахівця у
вищому начальному закладі МВС України
у зв'язку з небажанням особи
продовжувані навчання або порушення
нею дисципліни, відповідач в період
навчання у вищому навчальному закладі
дисципліни не порушував і навчання
пройшов у повному обсязі.

Відповідно до другої підстави для
відшкодування витрат на навчання
згідно із п.3.2 договору, за яким є
відмова від подальшого проходження
служби в ОВС України протягом перших
трьох років після закінчення навчання,
відповідач також не відмовлявся від
проходження служби, а був звільнений за
ініціативою роботодавця за
дискредитацію звання рядового
начальницького складу за п. 66 (за
дискредитацію звання рядового та
начальницького складу) Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом ОВС.

Таким чином, підстави для
відшкодування витрат на підготовку,
згідно із п.3 Договору, не передбачають
відшкодування у зв'язку зі звільненням
за ініціативою роботодавця за
дискредитацію звання рядового
начальницького складу за п. 66 (за
дискредитацію звання рядового та
начальницького складу) Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом ОВС.

Таким чином, з огляду на викладене,
апеляційний суд Донецької області
вважає, що позивач не довів, що
відповідач повинен відшкодувати
фактичні витрати, пов'язані з його
утриманням під час навчання в
університеті.

За таких обставин, вимоги позивача щодо
стягнення витрат, пов'язаних з
навчанням, є необґрунтованими.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального права.

Оскільки до висновків, щодо
задоволення позовних вимог позивача
суд першої інстанції дійшов внаслідок
порушення та неправильного
застосування норм матеріального права,
рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 307, 309, 314-316 ЦПК
України, апеляційний суд,

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 27 червня 2013 року скасувати.

В задоволенні позову Харківського
національного університету внутрішніх
справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат,
пов'язаних з навчанням, відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді