22-ц/775/515/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Ікорська Є.С.
Доповідач Ігнатоля Т.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Мироненко І.П., Попової
С.А.,

при секретарі Макаровій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом Об'єднання співвласників
житлового будинку «Орбіта» (далі ОСЖБ
« Орбіта») до ОСОБА_1, третя особа: ККП
«Маріупольтепломережа», про стягнення
заборгованості за теплову енергію,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
25 грудня 2013 року,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року позивач
звернувся до суду з даним позовом. В
обґрунтування посилався на те, що на
балансі ОСЖБ «Орбіта» утримується
житловий будинок АДРЕСА_1. З ККП
«Маріупольтепломережа» укладений
договір №54 на відпуск теплової енергії
для житлового фонду від 01 жовтня 2005
року, за яким позивач збирає грошові
кошти з мешканців будинку та
перераховує їх ККП
«Маріупольтепломережа». Внаслідок
несплати послуг з теплопостачання у
відповідачки виникла заборгованість
за період з 01 травня 2011 року по 01 червня
2013 року в сумі 3627,71 грн. У зв'язку з
вищенаведеним, позивач просив стягнути
з відповідачки вказану суму
заборгованості та відшкодувати
витрати на оплату судового збору при
зверненні до суду.

Заочним рішенням Жовтневого
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 25 грудня 2013 року позов
ОСЖБ «Орбіта» задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_1 заборгованість з
теплопостачання за період з 01 травня
2011 року по 01 червня 2013 року в сумі 3627, 71
грн. та витрати на оплату судового
збору в сумі 229, 40 грн.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, ставить питання про скасування
рішення з ухваленням нового про
відмову в позові.

Зокрема, посилається на те, що
вона є власницею нежитлового
приміщення, тому суд не обґрунтовано
застосував положення ст.ст. 151, 162, 179 ЖК
України та ЗУ «Про житлово - комунальні
послуги»; суд проігнорував наявні в
матеріалах справи документи, а саме
особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1,
який за своєю ініціативою, на неіснуючу
квартиру, без правовстановлюючих
документів, відкрила голова ОСЖБ
"Орбіта" Коваленко; проігноровано
договір № 54 від 01 жовтня 2005 року, зі
змісту якого вбачається, що він був
укладений між двома юридичними
особами, а оскільки вона не є
мешканцем будинку, вона не має ніякого
відношення до цього договору; крім
того, суд не врахував, що між нею та ККП
«Маріупольтеплормержа» і ОСЖБ
«Орбіта» відсутній договір про надання
послуг; позивачем пропущено строк
позовної давності для звернення до
суду; не взято судом до уваги, той факт,
що в приміщенні,власником якого вона є
немає опалення і цей факт підтверджено
актом ККП «Маріупольтепломережа» від
15 жовтня 2012 року; судом не перевірено
розрахунок боргу та підстави його
виникнення.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове
засідання апеляційного суду не
з'явилася, направила заяву про розгляд
справи у її відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача,
заперечення проти скарги
представників ОСЖБ «Орбіта»
Гуленко Т.В. та Коваленко Л.П.,
представника третьої особи -
Лук»янченка М.Г., які просили скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без
зміни, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК У країни
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи, що
власником приміщення АДРЕСА_1 є ОСОБА_1
Відповідно до витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
приміщення АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на
праві приватної власності на підставі
договору дарування №2-1720 від 14 липня 2009
року (а.с.8).

Згідно зі Статутом ОСЖБ «Орбіта»,
який перереєстровано рішенням
виконкому Маріупольської міської ради
від 15 вересня 2004 р. №355, об'єднання
створено шляхом реорганізації ОСЖБ
«Орбіта», виключно для обслуговування,
ремонту і реконструкції житлового
будинку та утримання прибудинкової
території за кошти об'єднання.

Відповідно до п.4.1. договору на
відпуск теплової енергії для житлового
фонду №54 від 01.10.2005 року, укладеного між
ОСЖБ «Орбіта» та ККП
«Маріупольтепломережа», за теплову
енергію, що отримується абонентами, які
проживають в житлових будинках, ОСЖБ
«Орбіта» проводить збір грошових
коштів з фізичних осіб з метою
подальшого перерахування ККП
«Маріупольтепломережа» не пізніше 20
числа місяця, наступного за звітним, по
узгодженим тарифам (а.с.9-13).

Згідно з розрахунком
заборгованості, складеним на підставі
особистого рахунку, ОСОБА_1 має
заборгованість по оплаті послуг з
теплопостачання в розмірі 3627,71 грн.
за період з 01 травня 2011 року по 01
червня 2013 року.

Задовольняючи позов ОСЖБ
«Орбіта» про стягнення з відповідачки
заборгованості за надання послуг з
теплопостачання, суд виходив з того, що,
з урахуванням невиконання
відповідачкою обов'язків по оплаті
послуг з теплопостачання, вона
зобов'язана погасити наявну
заборгованість в розмірі 3627,71 грн., яка
утворилася за період з 1 травня 2011 року
по 1 червня 2013 року.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він відповідає як обставинам
справи так і вимогам закону.

Відповідно до ст.322 ЦК України, власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до положень ст. 162 ЖК
України, п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про
житлово - комунальні послуги" та п.30
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№630 від 21 липня 2005 року, з наступними
змінами (далі Правила), наймачі, як
споживачі наданих послуг, зобов'язані
своєчасно та в установлені договором
строки оплачувати надані послуги.
Плата за комунальні послуги береться
крім квартирної плати за затвердженими
в установленому порядку тарифами.

Питання оплати комунальних
послуг для власників квартир також
регулюються п.17 Правил користування
приміщеннями житлових будинків,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 8 жовтня 1992 року
№572 ( в редакції постанови Кабінету
Міністрів України від 24 січня 2006 року
№ 45), та ст.22 Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку»,
відповідно до яких власник квартири
зобов'язаний оплачувати надані
житлово - комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.20,21 Закону України
«Про житлово - комунальні послуги
визначені обов'язки споживача та
виконавця житлово - комунальних послуг.
Зокрема, обов'язком споживача є
укладення договору про надання
житлово - комунальних послуг, а також
оплата цих послуг у строки,
встановлені договором або законом. До
обов'язків виконавця відноситься -
надання послуг вчасно та відповідної
якості, згідно із законодавством та
умовами договору, а також підготовка
та укладення зі споживачем договору
про надання житлово - комунальних
послуг з визначенням відповідальності
за дотриманням умов його виконання.

Відповідно до положень ст.
13,17,22 Закону України «Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку» для забезпечення виконання
власниками приміщень своїх
зобов'язань об'єднання має право
вимагати своєчасної та у повному
обсязі сплати всіх встановлених
Законом та Статутом об'єднання
платежів, зборів, внесків від
власників приміщень. Відмова від
укладення договору, від оплати
рахунків або несплата рахунків не
допускається. Такі дії є порушенням
прав членів об'єднання і підставою для
звернення до суду про стягнення
заборгованості зі сплати по
відповідних рахунках у примусовому
порядку.

Колегія суддів вважає, що
вирішуючи спір, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та відповідні їм правовідносини,
поясненням сторін та наданим доказам
дав належну оцінку, правильно
застосував матеріальний закон і дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позову. Оскільки законом
передбачено обов'язок для осіб, які не є
членами об'єднання оплачувати рахунки,
пов'язані із наданням житлово -
комунальних послуг, однак, ОСОБА_1 з
травня 2011 року не проводиться оплата
послуг з теплопостачання, суд
обґрунтовано стягнув з неї суму
заборгованості з теплопостачання в
розмірі 3627,71 грв.

Будь - яких доказів на
підтвердження неправильності
наданого позивачем розрахунку
заборгованості відповідачкою в
апеляційній скарзі не наведено та
апеляційному суду не надано.

Доводи відповідачки про те, що
приміщення, власником якого вона є,
не отримує тепло у зв'язку з
відключенням від централізованого
опалення, є безпідставними.

Відповідно до ст. 24 Закону
України "Про теплопостачання" споживач
теплової енергії має право на вибір
одного або декількох джерел теплової
енергії чи теплопостачання, якщо це
можливо за існуючими технічними
умовами. Це право не є абсолютним, воно
може бути реалізоване за певних умов.

Питання відключення від мережі
централізованого опалення
регулюється Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630 ( далі Правила
№630 від 21 липня 2005 року), в яких з метою
захисту прав усіх мешканців
багатоквартирних будинків передбачено
відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води не окремих
квартир багатоквартирного будинку, а
відключення цілих багатоквартирних
будинків з ініціативи споживачів.

Відповідно до п. 25 зазначених
Правил, відключення споживачів від
мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється
в порядку, що затверджується
центральним органом виконавчої влади
з питань житлово - комунального
господарства. Самовільне відключення
від мереж централізованого опалення
та постачання гарячої води
забороняється.

Пунктом 26 цих Правил
передбачено, що відключення
споживачів від системи здійснюється у
разі, коли технічна можливість такого
відключення передбачена затвердженою
органом місцевого самоврядування,
відповідно до Закону України "Про
теплопостачання", схемою
теплопостачання, за умови забезпечення
безперебійної роботи інженерного
обладнання будинку та вжиття заходів
щодо дотримання в суміжних приміщеннях
вимог будівельних норм і правил з
питань проектування житлових будинків,
опалення, вентиляції, кондиціювання,
будівельної теплотехніки; державних
будівельних норм з питань складу,
порядку розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва, а також норм
проектування реконструкції та
капітального ремонту в частині
опалення.

Порядком відключення окремих
житлових будинків від мереж
централізованого опалення,
затвердженим наказом Міністерства
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
України № 4 від 22 листопада 2005 року із
змінами, внесеними наказом
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України №169 від 6 листопада 2007 року (
далі Порядок), установлено, що таке
відключення відбувається на підставі
рішення постійно діючої міжвідомчої
комісії, створеної органом місцевого
самоврядування або місцевим органом
виконавчої влади.

Згідно даного Порядку
відключення окремих житлових будинків
від мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання (в редакції постанови
КМ України №169 від 6 листопада 2007 року)
для вирішення питання відключення
житлового будинку (будинків) від мереж
централізованого опалення його
власник (власники) повинен (повинні)
звернутися до Комісії з письмовою
заявою про відключення від мереж ЦО і
ГВП. У заяві про відключення від мереж
ЦО і ГВП власник (власники) будинку
зазначає причини відключення. До заяви
додається копія протоколу загальних
зборів мешканців будинку щодо
створення ініціативної групи з
вирішення питання відключення від
мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про
влаштування у будинку системи
індивідуального або автономного
опалення. Рішення про відключення
будинку від системи централізованого
опалення з улаштуванням
індивідуального опалення повинно бути
підтримане всіма власниками
(уповноваженими особами власників)
приміщень у житловому будинку (п.2.1).
Комісія розглядає надані документи за
наявності затвердженої органом
місцевого самоврядування в
установленому порядку оптимізованої
схеми перспективного розвитку систем
теплопостачання населеного пункту та у
відповідності до неї. Комісія, після
вивчення наданих власником
(власниками) документів, у місячний
строк приймає рішення щодо відключення
від мереж ЦО і ГВП, улаштування
індивідуальної (автономної) системи
теплопостачання та збір вихідних даних
технічних умов для виготовлення
проектної документації (п.2.2).

Оскільки відповідачкою не було
дотримано порядок відключення
приміщення від мережі
централізованого опалення, то
відсутні підстави для зняття її з
обліку, як споживача послуг
теплопостачання.

Доводи апеляційної скарги
ОСОБА_1 про те, що вона не повинна
оплачувати нарахування послуг з
теплопостачання, оскільки між нею та
ККП « Маріупольтепломережа» не
укладалося договору про надання
послуг, є також безпідставними.
Відсутність письмового договору між
сторонами не позбавляє відповідачку,
як споживача послуг, обов'язку оплати
наданих послуг, оскільки фактично
послуги надавалися. Та обставина, що
відповідачка не користується цими
послугами не є підставою для
звільнення її від оплати послуг з
теплопостачання, з огляду на те, що
відмова від отримання цих послуг
належним чином не оформлена.

Посилання в скарзі на пропуск
позивачем строку позовної давності є
необґрунтованим.

Частиною 2 ст. 264 ЦК України
встановлено, що позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач.

Після переривання перебіг
позовної давності починається заново.
Час, що минув до переривання перебігу
позовної давності, до нового строку не
зараховується. (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК
України, якщо цивільні відносини не
врегульовані цим Кодексом, іншими
актами цивільного законодавства або
договором, вони регулюються тими
правовими нормами цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, що
регулюють подібні за змістом цивільні
відносини (аналогія закону).

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. Відмова від
права на звернення до суду за захистом
є недійсною.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 ЦПК
України суди розглядають справи,
визначені у частині першій цієї статті,
в порядку позовного, наказного та
окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК
України, судовий наказ є особливою
формою судового рішення, що видається
судом за результатами розгляду вимог,
передбачених статтею 96 цього Кодексу.

За своєю сутністю судовий наказ
є актом реалізації судової влади, яким
вирішується цивільна справа по суті
заявлених вимог.

Як і в наказному, так і в
позовному провадженні реалізуються
завдання цивільного судочинства (ст. 1
ЦПК України).

Підставою для відкриття
наказного провадження у справі є
прийняття судом заяви про видачу
судового наказу, а для відкриття
позовного провадження - позовної заяви.

Результат вирішення цивільної
справи по суті у позовному провадженні
закріплюються у рішенні суду. За
результатами вирішення справи у
наказному провадженні видається
судовий наказ.

З огляду на викладене та на
положення ч. 1 ст. 8, ч. 2 ст. 264 ЦК України
необхідно дійти висновку, що подання
заяви про видачу судового наказу та
його видача судом перериває позовну
давність.

Як вбачається з матеріалів
справи, 17 жовтня 2013 року Жовтневим
районним судом за заявою ОСЖБ «Орбіта»
видано судовий наказ про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСЖБ «Орбіта»
заборгованості за спожиту теплову
енергію в розмірі 3627 грн.71 коп., яка
утворилась в період з 01.05.2011 р. по 01.06.2013
р., та судового збору в сумі 114 грн.70 коп.

Ухвалою Жовтневого районного суду
м. Маріуполя від 28 жовтня 2013 року
вищезазначений судовий наказ
скасовано та роз'яснено стягувачу його
право на звернення до суду з даними
вимогами в порядку позовного
провадження (а.с.5).

Таким чином, позовна давність
була перервана подачею заяви про
видачу судового наказу і право на
пред'явлення вимог у позивача виникло
після скасування судового наказу,
тобто, з 28 жовтня 2013 року, а позов подано
20 листопада 2013 року, тобто, в межах
строку позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги не
свідчать про порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
які є підставою для скасування рішення
суду.

Таким чином, оскільки рішення
ухвалено відповідно до норм
матеріального і процесуального права,
воно підлягає залишенню без зміни, а
апеляційна скарга відповідачки -
відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів , -

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Заочне рішення Жовтневого
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 25 грудня 2013 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді