Єдиний унікальний номер 225/3922/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3456/2014
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у
складі :

головуючого - судді Жданової В.С.

суддів : Принцевської В.П., Папоян
В.В.

при секретарі Забавіній М.О,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу Дзержинського міського суду
Донецької області від 24 січня 2014 року
по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1
на дії державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Дзержинського міського управління
юстиції,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дзержинського міського суду
Донецької області від 24 січня 2014 року
ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні на
дії державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Дзержинського міського управління
юстиції.

ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, просить ухвалу суду скасувати,
ухвалите нове рішення, яким визнати
незаконною бездіяльність державного
виконавця стосовно непроведення
зменшення розміру стягуваних з нього
аліментів. Висновок суду першої
інстанції про те, що зміна розміру
аліментів чи зменшення їх розміру
можливо лише на підставі рішення суду
за звернення сторін, є необґрунтованим
та таким, що суперечить ст.. 183 СК
України. Посилаючись на вказану норму
закону вважає, що після досягнення
його донькою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року
вісімнадцятирічного віку державний
виконавець18.09.2010 року повинен був
самостійно перерахувати розмір
стягуваних с нього аліментів та
визначити до стягнення аліменти лише
на сина ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини
заробітку без урахування частки, яка
визначалась на старшу доньку.
Бездіяльність державного виконавця
вважає незаконною.

В судовому засіданні заявник
представник скаржника ОСОБА_4
підтримав доводи апеляційної скарги у
повному обсязі.

Від ВДВС Дзержинського міського
управління юстиції надійшла заява про
розгляд справи апеляційним судом без
участі їхнього представника.

Заслухавши доповідь судді апеляційної
інстанції, пояснення представника
скаржника, дослідивши матеріали
цивільної справи , перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд, розглянувши скаргу на
ухвалу суду першої інстанції, відхиляє
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно п.27 ч. 1 ст. 293 ЦПК України окремо
від рішення суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку ухвала суду
першої інстанції щодо рішень, дій або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби.

При розгляді справи судом першої
інстанції встановлено, що рішенням
Дзержинського міського суду Донецької
області від 30 березня 2007 року з ОСОБА_1
стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на
утримання дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісяця у розмірі
1/3 частки всіх видів заробітку, але не
менше 30% від прожиткового мінімуму для
дітей відповідного віку до досягнення
ними повноліття, починаючи з 16.03.2007
року. 02.04.2007 року відповідно до
зазначеного рішення було видано
виконавчий лист №2-637-2007 від 30.03.2007 року.
Відділом ДВС Дзержинського міського
управління юстиції було відкрито
виконавче провадження за №419668664 з
примусового виконання рішення суду.
Станом на 31.03.2013 року у ОСОБА_6 мається
заборгованість по сплаті аліментів у
розмірі 27 134,43 грн. (а.с. 10).

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд
першої інстанції виходив з того, що
зміна рішень суду не входить до
компетенції органів Державної
виконавчої служби.

Такий висновок суду першої інстанції є
вірним, відповідає вимогам діючого
законодавства.

Відповідно до частини п'ятої статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. У пункті 9 частини
третьої статті 129 Конституції України
до основних засад судочинства
віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Отже, виконання судових рішень у
цивільних справах є складовою права на
справедливий суд та однією з
процесуальних гарантій доступу до
суду, що передбачено статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст..2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України. Примусове виконання
рішень здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України "Про
державну виконавчу службу" (далі -
державні виконавці).

Обов»язки і права державних
виконавців визначені ст..11 Закону
України «Про виконавче провадження.
Державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець: здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.
Вказана норма закону не наділяє
державного виконавця правом
самостійно змінювати розмір
аліментів, визначених судом.

Порядок стягнення аліментів
врегульований ч. 3 ст. 74 ЗУ «Про
виконавче провадження», яка також не
передбачає прав або обов»язку для
державного виконавця змінювати розмір
аліментів. Державному виконавцю надано
право визначати лише розмір
заборгованості із сплати аліментів у
порядку, встановленому Сімейним
кодексом України.

Правильність розрахунку
заборгованості по аліментам з
урахуванням визначеної судом частки 1/ 3
скаржником не оспорюється.

На думку заявника бездіяльність
державного виконавця полягає в тому, що
він не зменшив розмір аліментів після
досягнення старшою дитиною повноліття.
Такі доводи суперечать ст.. 183 СК
України, в якій зазначено, що частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Саме суд, а не державний виконавець
повинен визначати, яка частка
заробітку повинна стягуватися в якості
аліментів. Державний виконавець на
підставі виконавчого документу
визначає розмір лише розмір
заборгованості, а не розмір
періодичних платежів, який
встановлений судом, про що видає
відповідне розпорядження, разом з яким
направляється виконавчий документ для
виконання на підприємство. Виконавчий
документ повинен виконуватися в тому
порядку та розмірі, які встановлені
безпосередньо у виконавчому документі
та розпорядженні державного виконавця,
разом з яким надійшов виконавчий
документ.

Згідно з вимогами п.п. 7.2.6
Інструкції про проведення виконавчих
дій, затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15.12.1999 року №74/5
самостійно змінювати порядок
стягнення суми боргу та розмір
відрахування адміністрації
підприємств, установ, організацій не
мають права.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судом норм процесуального права, дії
державного виконавця перебувають у
відповідності до вимог Закону України
«Про виконавче провадження», підстав
для скасування ухвали суду першої
інстанції не вбачається.

За таких обставин апеляційний суд
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишення ухвали
суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 307,312-315 ЦПК України
апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дзержинського міського суду
Донецької області від 24 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий
Судді :