Єдиний унікальний номер 269/244/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4389/2014
Головуючий у 1 інстанції Мельник Ю.А.
Доповідач Біляєва О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого Біляєвої О.М.,

суддів Папоян В.В.,
Мальованого Ю.М.,

при секретарі Бакунець Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за поданням Совєтського відділу
державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1 за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Совєтського районного суду м. Макіївки
Донецької області від 24 січня 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Совєтського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 24 січня
2014 року громадянин України ОСОБА_1
тимчасово обмежений у праві виїзду за
кордон.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1
звернувся до Апеляційного суду
Донецької області з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу.

В обґрунтування скарги зазначає, що
заборгованості за комунальними
платежами перед КП "Макіївтепломережа"
не має, за спірною адресою не проживає.
29 квітня 2014 року судовий наказ про
стягнення заборгованості скасований.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав
апеляційну скаргу з наведених у ній
мотивів.

Інші особи, які беруть участь у справі,
не з'явились, подали клопотання про
розгляд справи за відсутності їх
представників.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Апеляційний суд задовольняє
апеляційну скаргу з наступних підстав.

Задовольняючи подання Совєтського
відділу державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив з того, що
державним виконавцем вжито усі заходи,
направлені на виконання судового
рішення, проте боржник не виконав
зобов'язання, покладені на нього судом.

Однак з таким висновком погодитися не
можна.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну", громадян України може бути
обмежений у праві виїзду за кордон,
якщо відносно нього діють
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші невиконані зобов'язання, до
виконання зобов'язань або розв'язання
спору у передбачених законом випадках.

У силу п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України „Про
виконавче провадження" державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до вимог ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцем знаходження органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 10 ЦПК
України наявність умислу та обставини,
які є предметом посилання суб'єкта
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України як на
підставу його вимог, підлягають
доведенню. Зокрема, задоволення такого
подання можливе лише за умови
"доведення факту ухилення боржника від
виконання зобов'язання".

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 3771
зазначеного вище Кодексу, згадане
подання розглядається судом негайно,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця, то саме на
останнього покладається тягар
доказування. Тим паче, що особа,
стосовно обмеження права якої внесено
подання, фактично позбавлена
можливості довести суду, що нею було
вжито усіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявність факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання. У зв'язку з цим з метою
всебічного і повного з'ясування всіх
обставин справи, встановлення дійсних
прав та обов'язків учасників спірних
правовідносин, суду належить з'ясувати,
чи дійсно особа свідомо не виконувала
належні до виконання зобов'язання в
повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно
зобов'язань протягом строку, про що
вказує державний виконавець в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника
від виконання покладених на нього
рішенням обов'язків у виконавчому
провадженні може свідчити невиконання
ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6
ст. 12 Закону N 606-XIV, зокрема, утримання
від вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення; надання
у строк, встановлений державним
виконавцем, достовірних відомостей про
свої доходи та майно, у тому числі про
майно, яким він володіє спільно з
іншими особами, про рахунки у банках чи
інших фінансових установах; своєчасна
явка за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Із справи вбачається, що державний
виконавець, звертаючись з клопотанням
про тимчасове обмеження права боржника
на виїзд за межі України, направив до
суду подання, копію постанови про
відкриття виконавчого провадження та
копію судового наказу, дані про
документування паспортом громадянина
України, відомості з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
управління Пенсійного фонду України в
Совєтському районі м. Макіївки,
Державної податкової служби України,
акт щодо відсутності доступу до житла
без надання будь-яких доказів про
повідомлення боржника щодо відкриття
провадження та ухилення його від
виконання зобов'язань (ас. 2-11).

Тобто державним виконавцем не доведено
саме ухилення боржника від виконання
зобов'язань.

За таких обставин суд безпідставно
задовольнив клопотання.

Ураховуючи, що при вирішенні
питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1 суд
порушив норми процесуального права,
апеляційний суд скасовує оскаржену
ухвалу та відмовляє у задоволенні
подання.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.2, 312, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Совєтського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 24 січня
2014 року скасувати.

У задоволенні подання Совєтського
відділу державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1
відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді