Номер провадження: 22-ц/785/1969/14
Головуючий у першій інстанції Кравчук
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі головуючого
Гончаренко В.М.

суддів Короткова В.Д., Калараш
А.А.

з участю секретаря Волчанського
О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк», Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
третя особа ОСОБА_3 про визнання
договору поруки недійсним за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 04 листопада 2013 року,-

встановила:

11.10.2011 року ОСОБА_2 звернувся з
зазначеним позовом до ПАТ
«УкрСиббанк», ПАТ «Дельта Банк», в
подальшому його уточнивши, посилається
на те, що 26.12.2007 року між ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено
договір про надання споживчого
кредиту, відповідно до якого банк надав
їй кредит у сумі 80 000 доларів США
строком повернення до 26.12.2027 року.

Крім того, 26.12.2007 року між ним та ПАТ
«УкрСиббанк» укладено договір поруки,
за умовами якого він, як поручитель,
зобов'язався перед банком відповідати
за невиконання ОСОБА_3 усіх зобов'язань
на кредитним договором.

В подальшому йому стало відомо, що банк,
незважаючи встановлену кредитним
договором процентну ставку у розмірі
12,4 % річних, з 28.01.2008 року почав
застосовувати процентну ставку у
розмірі 24,80 % річних, про що його не було
повідомлено, своєї згоди він на це не
надавав, відповідно збільшився обсяг
відповідальності поручителя, а тому
відповідно до положень ч.1 ст.559 ЦК
України порука за Договором поруки є
припиненою.

Представник відповідача позов не
визнав.

Справу розглянуто у відсутність
третьої особи.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 04 листопада 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, законність i
обґрунтованість рішення суду першої
iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги,
колегія суддів вважає за необхідне її
відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та
достовірно встановлено судом перщої
інстанції, 26.12.2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ
«УкрСиббанк» в особі начальника
відділення №958 АКІБ «УкрСиббанк»
Дробот І.С., укладено договір про
надання споживчого кредиту №0,
відповідно до якого ОСОБА_3 надано
кредит у розмірі 80 000,00 доларів США з
відсотковою ставкою 12,4 % річних /а.с.6-8/.

08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк»
та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстрованого в реєстрі за №2949, 2950,
відповідно до якого ПАТ «Укрсиббанк»
відступив, а ПАТ «Дельта Банк» набув
права вимоги до боржників повного,
належного та реального виконання
обов'язків за кредитними договорами в
тому числі і за Кредитним договором
укладеним з ОСОБА_3 /а.с.36-44/.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено
договір поруки №170048 від 26.12.2007 року,
відповідно до пункт 1.1 якого поручитель
зобов'язався перед банком відповідати
за своєчасне виконання боржником усіх
його зобов'язань за кредитним
договором /а.с.16-17/.

Відповідно до п.1.3 договору поруки
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, за всіма зобов'язаннями,
пов'язаними за основним договором.

Таким чином, за умовами договору поруки
ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання у
випадку неналежного виконання
боржником зобов'язань за кредитним
договором відповідати перед банком
нарівні з ОСОБА_3 як солідарні боржники.

Відповідно до ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами, оскільки це прямо
передбачено статтею 629 ЦК України.

Як передбачено ст.ст. 6, 627 ЦК України
передбачено, що сторони є вільними в
укладанні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості. Зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства згідно ст. 628 ЦК
України.

На думку колегії суддів, судом першої
інстанції вірно визнано
безпідставними та такими, що не
ґрунтуються на законі доводи позивача,
що договір поруки не має ознак договору
(угоди), не містить взаємної
відповідальності сторін за порушення
виконання умов договору та умов щодо
форс-мажорних обставини.

Відповідно до ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 ЦК України.

Як передбачено ст. 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити ЦК
України, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Отже, чинним законодавством визначено,
що договір може бути визнаний
недійсним лише з підстав, передбачених
законом.

Суд першої інстанції, на думку
колегії суддів, дійшов вірного виновку,
що позивачем не надано суду жодного
доказу та посилання на норми
матеріального закону, якими він
обґрунтовує недійсність оспорюваного
ним правочину - договору поруки №170048
від 26.12.2007 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
судом першої інстанції надано повну та
об»єктивну оцінку правовідносинам, які
виникли між сторонам.

При цьому, доводи скарги та матеріали
справи не дають підстав вважати, що
судом при розгляді даної справи
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
передбачені статтями 309 ЦПК
України, як підстави для скасування
рішення. Таким чином, приведені в
апеляційній скарзі доводи не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки
вони зводяться до переоцінки
доказів і незгоди з висновками суду по
їх оцінці та особистого тлумачення
скаржником норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному
та об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Як видно з матеріалів справи, суд
об'єктивно оцінив зібрані по справі
докази, дав їм належну правову оцінку і
ухвалив обґрунтоване рішення, підстав
для скасування якого, колегія суддів,
відповідно до ст. 308 ЦПК України, не
вбачає.

Керуючись п.1 ч.І ст.307, ст. 308, п.1 ч.І ст.314
ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 04 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги до
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий

В.М.Гончаренко

Судді:

В.Д.Коротков

А.А.Калараш