Провадження № 2/641/1680/2014
Справа № 641/9204/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2014 року

Комінтернівський районний суд м.
Харкова

у складі: головуючого - судді

Курганникової О.А. ,

за участю секретаря судових засідань:

Войтікової А.М.

позивача:
ОСОБА_2

представника позивача:
ОСОБА_3

представника відповідача:
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод
в користуванні власністю та виселення,
зняття з реєстрації , -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_5 про усунення
перешкод у користуванні квартирою
АДРЕСА_2 шляхом виселення та зняття з
реєстрації.

В обґрунтування позовних вимог,
позивачка зазначила, що спірна
квартира належить їй на підставі
договору купівлі- продажу від 17.10.2003
року , посвідченого приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_7,
зареєстрованого в КП "ХМ"БТІ" 18.11.2003
року, реєстраційний номер 2447190.
Оскільки відповідачем була продана
квартира АДРЕСА_1 , яка належала
матері позивача , станом на 2007 рік у
ОСОБА_5 не було реєстрації , позивач
останнього прописала в спірній
квартирі .

У позивачки виникла
необхідність проживати у спірній
квартирі , але на теперішній час в ній
мешкає відповідач ОСОБА_5 ,
відмовляється звільнити квартиру та
знятися з реєстрації, чим перешкоджає
ОСОБА_2 в користуванні її власністю.

У судовому засіданні позивачка
підтримала позов у повному обсязі та
пояснила, що вона людина похилого віку
вимушена проживати садибному будинку
без належних побутових умов. Вона не
може повернутись до своєї квартири ,
оскільки відповідач чине перешкоди у
користуванні спірною квартирою. Разом
з відповідачем вона проживати не може,
оскільки він над неї знущається та
наносить тілесне ушкодження.

Представник позивачки позовні
вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача в судому
засіданні проти позовних вимог
заперечував, посилаючись на те , що в
спірній квартирі позивач разом з
цивільною дружиною мешкає постійно з
02.08.2007 року , вселився та був
зареєстрований зі згоди позивача,
строк проживання не обговорювався та
не обмежувався певним терміном .
Відповідачем виконуються всі
обов'язки покладені , як на
користувача житлового приміщення, а
саме: здійснення ремонту та сплати
комунальних послуг.

Вислухавши позивача, її
представника, представника
відповідача, свідків, дослідивши
надані письмові матеріали справи ,
оцінивши зібрані докази, суд вважає, що
позовні вимоги обґрунтовані, не
суперечать закону та підлягають
частковому задоволенню.

До такого висновку суд прийшов
виходячи з наступного.

Квартира АДРЕСА_2 належить позивачу
ОСОБА_2, що підтверджується договором
купівлі- продажу від 17.10.2003 року ,
посвідченого приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_7 9А.с. 9).

Відповідно до витягу про
реєстрацію права власності на
нерухоме майно спірна квартира 18.11.2003
року зареєстрована за позивачем
ОСОБА_2 в Комунальному підприємстві
"Харківське міське "Бюро технічної
інвентаризації" за р.№ 2447190 9а. с. 4).

Як вбачається з довідки, наданої
КП "Жилкомсервіс" дільниця №24 від
20.08.2013 року за №2268 в квартирі АДРЕСА_2
зареєстрований відповідач ОСОБА_5 (а. с.
10).

В судовому засіданні
встановлений факт, який не оспорюєтся
сторонами по справі, про те, що ОСОБА_5
як член сім'ї власника 02.08.2007 року
поселився та був зареєстрований в
спірній квартирі за згодою позивачки,
без укладення договору найму житлового
приміщення.

Крім того при розгляді справи було
доведено позивачем, що між позивачем та
відповідачем склались напружені
стосунки, при яких проживання разом
неможливе, про що підтвердили в
судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та
ОСОБА_9

Так, при спробі позивачки
домовитись мирним шляхом з
відповідачем про його виселення зі
спірної квартири, 13 квітня 2014 року
відповідач вчинив кримінальне
правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125
КК України, а саме наніс легке тілесне
ушкодження, що спричинило
короткочасний розлад здоров'я ОСОБА_2 ,
що підтверджується повідомленням про
підозру від 29.04.2014 року(а.с.177).

Відповідно до положень ст.. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод в
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно до ст.. 150 ЖК України, особи
, які мають в приватної власності
житловий будинок, (частину житлового
будинку), квартиру, користуються ним,
(нею) для особистого проживання та
проживання членів родини, та мають
право розпоряджатись цією власністю
за своїм бажанням (продавати, дарити,
заповідати, надавати в оренду,
укладати угоди).

Крім того у позивачки виникла
необхідність проживання та
розпорядження своєю квартирою,
оскільки вона є людиною похилого віку
проживає в садибному будинку без
належних побутових умов про що
свідчить акт обстеження житлових умов
домоволодіння АДРЕСА_3 (а. с. 178).

Тому суд приходить до висновку,
що мешкання відповідача в квартирі
позивачки, яка належить їй на праві
приватної власності обмежує її у
здійсненні прав на користування,
володіння і розпорядження власністю ,
тому позовні вимоги в частині
виселення підлягають задоволенню.

Посилання представника
відповідача на той факт, що ОСОБА_5
здійснює оплати за комунальні
послуги в даній квартирі, та виконує
поточний ремонт не є підставою у
відмові у позову, оскільки відповідно
до ч. 3 ст 156 ЖК України члени сім'ї
власника будинку (квартири) зобов'язані
дбайливо ставитися до жилого будинку
(квартири). Повнолітні члени сім'ї

власника зобов'язані брати участь у
витратах по утриманню будинку
(квартири) і придомової території та
проведенню ремонту.

Щодо позовних вимог про зняття
відповідача з реєстраційного обліку то
вони задоволенню не підлягають,
оскільки відповідно до положень ст.. 11
Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" реєстрація
місця проживання та місця
перебування осіб здійснюється органом
реєстрації.

Центральний орган виконавчої
влади, що забезпечує формування
державної політики у сфері
реєстрації фізичних осіб, затверджує
відповідно до закону порядок
реєстрації місця проживання та місця
перебування осіб в Україні, зразки
документів, необхідних для реєстрації
і зняття з реєстрації місця
проживання та місця перебування.

Частиною 1 ст. 7 вищевказаного
Закону передбачено, що зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі: заяви особи
або її законного представника;
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
про виселення, про визнання особи
безвісно відсутньою або оголошення її
померлою.

Суд, розглянувши справу повно,
всебічно, об'єктивно, неупереджено, в
межах заявлених вимог, дійшов
обґрунтованого висновку про часткове
задоволення позову.

Керуючись ст.. 10,11, 88, 209, 212, 214-215, 217,
218 ЦПК України, ст. ст. 150,156 Житлового
Кодексу України, ст.. 391 ЦК України суд,
ст.. 7, 11 Закону України " Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" від 11 грудня 2003р.
з відповідними змінами та
доповненнями, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_2 перешкоди в
користуванні та розпорядженні
квартирою АДРЕСА_2і.

Виселити ОСОБА_5 з усіма з ним
проживаючими з квартири АДРЕСА_2, без
надання іншого житлового приміщення.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 -
відмовити

Рішення може бути оскаржене
до апеляційного суду Харківської
області через суд першої інстанції
шляхом подачі в десятиденний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: О. А. Курганникова