Справа № 681/692/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року

Полонський районний суд Хмельницької
області

в складі головуючого судді - Горщар А.Г.

при секретарі Гром С. В.

з участю позивача, представників
відповідача Хвостанцевої А.Ф., Товмача
В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полонне

цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Україна» с.
Кустівці, Полонського району про
стягнення боргу за договором позики,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом в
якому просив стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю «Україна»
(далі ТОВ) 282 100 грн. позики, та судові
витрати.

В обґрунтування позову ОСОБА_3
зазначав, що він в 2011 році надав позику
для ТОВ, зокрема: 30.03.2011 року в сумі 105 500
грн.; 04.04.2011 року в сумі 35 000 грн.; 26.04.2011
року в сумі 32 000 грн.; 28.04.2011 року в сумі 10
000 грн.; 20.05.2011 року в сумі 8000 грн.; 26.05.2011
року в сумі 46 300 грн.; 20.06.2011 року в сумі
6500 грн.; 20.07.2011 року в сумі 15 500 грн.; 20.07.2011
року в сумі 3000 грн.; 29.07.2011 року в сумі 20
000 грн., а всього - 282 100 грн. Відповідач
зобов'язався повернути позику до 01.12.2013
року. При цьому кошти вносив особисто в
касу ТОВ через головного бухгалтера
ОСОБА_4, однак в силу деяких причин
прибуткові касові ордери на кожну
зазначену суму позики виписувались на
вигадану ним особу ОСОБА_5 Разом з тим,
для нього керівником ТОВ та головним
бухгалтером видавались розписки про
отримання відповідачем сум позик саме
від нього. Так як, ТОВ на його вимогу
добровільно не повертає гроші, тому він
звернувся до суду.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав, та просив задовольнити його
вимоги.

Представники відповідача позов не
визнали, зазначили, що згідно
бухгалтерських документів (приходних
касових ордерів, касових книг ТОВ)
позику для товариства надавав ОСОБА_5, а
не ОСОБА_3 Посилання останнього на те,
що ОСОБА_5 вигадана особа є
незрозумілим та таким, що викликає
підозру у законності діяльності
позивача, який намагається довести
свої вимоги не допустимими доказами.

Заслухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши письмові докази суд вважає
позов слід задовольнити.

Встановлено, що 30.03., 04.04., 26.04., 28.04., 20.05.,
26.05., 20.06., 20.07., 20.07., 29.07. 2011 року в касу ТОВ
надійшли кошти в сумах, відповідно 105 500
грн., 35 000 грн., 32 000 грн., 10 000 грн., 8000 грн.,
46 300 грн., 6500 грн., 15 500 грн., 3000 грн., 20 000
грн., а всього - 282 100 грн., про що вказують
дані квитанцій до прибуткових касових
ордерів, згідно яких кошти приймались
від ОСОБА_5 як поворотна фінансова
допомога.

Факт надходження вказаних сум коштів
до каси відповідача також
підтверджується даними касової книги
ТОВ, та не заперечувався його
представниками в судових засіданнях.

Згідно наданих позивачем розписок
вбачається, що ТОВ в особі виконавчого
директора ОСОБА_6, головного бухгалтера
ОСОБА_4 у вказані дати отримували від
ОСОБА_3 поворотну фінансову допомогу у
зазначених сумах по прибуткових
касових ордерах, які за вказівкою
позивача виписувались на ОСОБА_5

Відповідач зобов'язувався повернути
кошти до 01.12.2013 року.

Допитані судом свідки ОСОБА_6, ОСОБА_4
підтвердили факт, що саме позивач
надавав для ТОВ кошти, а за його
вказівкою касові ордери виписувались
на ОСОБА_5

За приписами ст.1046 ЦК Україна за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1047 названого
Кодексу договір позики укладається у
письмовій формі, якщо його сума не менш
як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передавання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

На думку суду сукупність наведених
доказів підтверджують факт, що між
ОСОБА_3 та ТОВ «Україна» були укладені у
письмовій формі договори позики, за
якими позивач надавав для відповідача
позики у перелічених вище сумах та
дати, які позичальник зобов'язувався
повернути до 01.12.2013 року.

Оскільки взятих на себе зобов'язань ТОВ
не виконало, тому з нього на підставі
зазначених норм ЦК України на користь
позивача підлягають стягненню суми
позик в загальному розмірі 282 100 грн.

Суд не приймає до уваги доводи
представників відповідача про
безпідставність вимог ОСОБА_3 із
мотивів, що за даними приходних
ордерів, касової книги кошти вносились
не позивачем, а особою ОСОБА_5

ТОВ не надало суду будь-яких доказів
про те, що згадані кошти вносились
іншою особою, а не ОСОБА_3, в той час як
останній довів про надання саме ним
позик для відповідача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ТОВ на
користь позивача підлягають стягненню
понесені ним судові витрати у виді
судового збору.

Керуючись наведеним, ст. 10, 60, ч.3 ст. 209,
ст. 212-215 ЦПК суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Україна» с.
Кустівці, Полонського району на
користь ОСОБА_3 282 100 грн. позики та 2821
грн. судового збору, а всього 284 921
(двісті вісімдесят чотири тисячі
дев'ятсот двадцять одну) грн.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Хмельницької
області шляхом подачі до суду першої
інстанції апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ________________