Справа № 182/6738/13-ц
Провадження № 2/0182/73/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.05.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді -
Бабаніної В.А.

секретаря -
Нагаєвої Н.О.

з участю позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Касьянова
Р.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Нікополі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк»

про захист прав споживачів,

встановив:

22.07.2013 року ОСОБА_1 звернулась з
позовом, який уточнила в ході розгляду
справи у якому вказує, що восени 2012 року
навчалася і мешкала у м. Чернівці.

16.11.2012 року на її мобільний телефон
зателефонував працівник Відповідача і
поздоровив з відкриттям кредитної
картки. Вона була здивована і
відповіла, що ніякої кредитної картки
взагалі не відкривала.

19.11.2012 вона звернулась з письмовою
заявою (вхідний № 23220 від 19.11.2012) до
управляючого Чернівецької філії ПАТ КБ
«Приватбанк» про проведення
службового слідування за фактом
відкриття на її ім'я кредитної картки. В
заяві пояснила, що пспорт НОМЕР_1
виданий Нікопольським ГОУМВД у
Дніпропетровській області на ім"я
ОСОБА_1 у неї вкрадений 28.08.2010 року разом
з іншими речами і за фактом
Нікопольським ГО УМВД відкрита
кримінальна справа, про що свідчить
відповідна довідка вих. №1463 від 24.01.2011.

У Чернівецькому відділенні їй
повідомили, що на її ім'я, по
викраденому паспорту у місті Одесі
відкрита кредитна картка НОМЕР_2 з якої
16.11.2012року вже зняті грошові кошти у
сумі 475,00 грн.

21.11.2012 року вона отримала відповідь №
20.1.0.0.0/7-121119/887 на свою заяву, яка по своїй
суті є формальною відпискою
працівників Відповідача. З листа №
20.1.0.0.0/7- 9 887 від 21.11.2012 зрозуміла, що свою
безвідповідальність при видачі
кредитної картки Відповідач хоче
перекласти на неї і стягнути зняті з
кредитної картки НОМЕР_2 кошти за її
рахунок.

В період з вересня 2008 по липень 2013 вона
навчалася у м. Чернівці, і отримувала
стипендію на картку НОМЕР_3 видану
Відповідачем.

Починаючи з 29.12.2012 року Відповідач
безпідставно почав відраховувати
грошові кошти з цього карткового
рахунку.

Усвідомлюючи те, що Відповідач діє
незаконно вона ще декілька разів
зверталась з письмовими заявами до
керівництва ПАТ КБ «Приватбанк» з
проханням провести службове
розслідування з приводу незаконної
видачі на її ім'я кредитної картки, та
припинити безпідставне стягнення з неї
грошових коштів, але отримувала лише
формальні відповіді, з вказівкою на те,
що необхідно погасити кредит. Тільки
після подання нею позову в суд
відповідач провів перевірку та
встановив, що кредитний договір на її
ім"я було оформлено іншою особою, також
він визнаний шахрайським та недійсним.

В травні 2014 року відповідач
повернув їй стягнені з її рахунку 1162,47
грн., тому вона відмовилась від позову
в частині визнання кредитного
договору неукладеним нею та стягнення
з відповідача утриманих з її рахунку
грошей.

Ухвалою суду від 20.05.2014 року позовну
заяву ОСОБА_1 в частині визнання не
укладеним кредитного договору та
зобов"язання відповідача повернути
безпідставно стягнені з її картки
гроші, залишено без розгляду по заяві
ОСОБА_1

Позивач просить стягнути з
відповідача завдану їй моральну шкоду
, яку вона оцінює в

10 000 гривень. Незаконними діями
відповідача їй спричинені моральні
страждання які полягали в тому, що
навчаючись на денному відділенні вона
не мала інших засобів для існування
крім стипендії, а відповідач утримував
з її стипендії кошти на погашення
кредиту, вона вимушена була економити
на всьому, на їжі, на одягу і т.п. Погане
харчування призводило до частих
респіраторних хвороб, немодний одяг
викликав насмішки оточуючих і вона
вимушена була обмежити себе у
спілкуванні з студентами та іншими
людьми. На її неодноразові звернення
ПАТ „ Приватбанк" надсилав одинакові
формальні відмови та пропозицію
погашати кредит якого вона не
отримувала.

Представник відповідача позов не
визнав я пояснив, що ПАТ „ Приватбанк"
повернув ОСОБА_1 стягнені з неї кошти
по кредиту який вона не отримувала.

Вважає, що позивач не обгрунтувала
моральну шкоду яку оцінює у 10 000
гривень.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд встановив, що
19.11.2012 року ОСОБА_1 звернулась з
письмовою заявою до управляючого
Чернівецької філії ПАТ КБ «Приватбанк»
про проведення службового слідування
за фактом відкриття на її ім'я
кредитної картки. В заяві пояснила, що
паспорт НОМЕР_1, виданий Нікопольським
ГОУМВД у Дніпропетровській області на
ім"я ОСОБА_1 у неї вкрадений 28.08.2010 року
разом з іншими речами і за фактом
Нікопольським ГО УМВД відкрита
кримінальна справа, про що свідчить
відповідна довідка , копію якої додала
до заяви ( а.с.3-4).

Відповідь вона отримала 21.11.2012 року за
підписом провідного спеціаліста з
обробки кореспонденції від клієнтів
В.В. Семененко з якої видно, що
перевірка по її заяві не проводилась,
натомість пропонувалось звернутись до
правоохоронних органів, та
роз"яснювалось, що в разі невиконання
умов кредитного договору , банком буде
ініційована претензійно-позовна
робота в судовому порядку.

Починаючи з 29.12.2012 року ПАТ КБ „
Приватбанк" почав відраховувати
грошові кошти з карткового рахунку
ОСОБА_1 на який вона отримувала
стипендію ( а.с.42).

На свої повторні звернення до
Відповідача з проханням провести
перевірку , ОСОБА_1 отримала відповіді
за підписом В.В. Семененка від 30.01.2013
року, 20.02.2013 року, ідентичні першій

( а.с.6-11).

31.01.2014 року суд виніс ухвалу по даній
справі, якою зобов"язав ПАТ „ КБ
„Приватбанк" надати копію кредитної
справи, відповіді не отримав. До 18.03.2014
року Банк продовжував знімати гроші з
рахунку ОСОБА_1 на погашення кредиту (
а.с.30-47).

19.03.2014 року ОСОБА_1 надіслано листа за
підписом В.В. Семененко в якому
повідомлялось, що за результатами
проведеної службової перевірки було
встановлено, що кредитний договір було
оформлено 16.11.2012 року не ОСОБА_1, а
іншою особою. Даний кредитний договір
визнано шахрайським та недійсним.
Отже, ще за першим зверненням ОСОБА_1
19.11.2012 року відповідач міг перевірити
її заяву своїми силами та встановити,
що договір оформлений не нею, а не
знімати з рахунку ОСОБА_1 кошти на
погашення кредиту, який вона не
отримувала.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає в тому
числі і в душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв"язку з
протиправною поведінкою щодо неї.

Відповідач, на неодноразові заяви
ОСОБА_1 про те, що вона не укладала
кредитного договору, не отримувала
кредитної картки, не знімала гроші з
карткового рахунку, безпідставно
відмовляв їй у перевірці її заяви та
безпідставно продовжував стягувати з
її рахунку кошти на погашення кредиту
який вона не отримувала, що безперечно
завдавало їй моральних страждань,
обмежувало її у витраті стипендії на
свої нужди.

Суд вважає, що повернення відповідачем
позивачеві коштів, утриманих з її
рахунку, не звільняє його від
відшкодування моральної шкоди. Суд
вважає, що розумним і справедливим буде
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 2000 гривень.

Керуючись ст. 10,11,212,214, 215,218 ЦПК України,
ст. 23 ЦК України, суд

Вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в розмірі 2000 ( дві тисячі
) гривень у іншому відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» на користь держави
судовий збір 243 гривні 60 коп.

Апеляцінй скаргу на рішення суду може
бути подано до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Нікопольський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя: В. А. Бабаніна