АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3311/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Єлісєєва Т. Ю. Доповідач - Слоквенко
Г.П. Категорія 51
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської
області у складі:

Головуючого: - Слоквенка Г.П.,

Суддів: - Максюти Ж.І.,
Кочкової Н.О.,

при секретарі: - Пантелеєвій
Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
Публічного акціонерного товариства
«Авіаційна компанія «Дніпроавіа»,
третя особа - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Авіаційна компанія
«Авіадніпро» про стягнення
компенсації за невикористану
відпустку, середнього заробітку за час
затримки розрахунку та стягнення
моральної шкоди за апеляційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
11 грудня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року позивач звернувся
із вищевказаним позовом, в
обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що він працював у
відповідача з 10.03.2009 року на посаді
другого пілота та 04.02.2013 року був
звільнений за переводом до ТОВ «АК
«Авіадніпро», що підтверджується
випискою з наказу ПАТ «АК «Дніпроавіа»
№43/Л від 04.02.2013 р. При переведенні
позивач просив компенсацію за
невикористані дні щорічних відпусток
перерахувати на рахунок третьої особи,
про що зазначив у заяві про звільнення.
23.04.2013 року позивач за власним бажанням
звільнився з ТОВ «АК «Авіадніпро».
Позивачу при звільненні не була
виплачена компенсація за
невикористану відпустку, оскільки
вимога позивача щодо переведенні даних
коштів на рахунок ТОВ «АК «Авіадніпро»
не була виконана ПАТ «АК «Дніпроавіа».
У зв'язку з викладеним позивач
звернувся до суду та просив стягнути з
відповідача компенсацію за
невикористану відпустку, середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні в розмірі 19000, 38 грн.,
моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та 3600
грн. - витрат на правову допомогу (а.с. 2-5)

Рішенням Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
11 грудня 2013 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_6 було
відмовлено в повному обсязі

( а.с.38-39).

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про зміну рішення суду
та ухвалення нового про задоволення
позовних вимог( а.с. 44-47).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає за необхідне апеляційну
скаргу відхилити, а ухвалу суду
залишити без змін із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_6 працював у відповідача з 10.03.2009
року на посаді другого пілота та 04.02.2013
року був звільнений за переводом до
ТОВ «АК «Авіадніпро», що
підтверджується випискою з наказу ПАТ
«АК «Дніпроавіа» №43/Л від 04.02.2013 р. та
наявною в матеріалах справи копією
трудової книжки. При переведенні
позивач просив компенсацію за
невикористані дні щорічних відпусток
перерахувати на рахунок третьої особи,
про що зазначив у заяві про звільнення.
23.04.2013 року позивач за власним бажанням,
а саме у зв'язку з виходом на пенсію,
звільнився з ТОВ «АК «Авіадніпро».
Позивачу при звільненні не була
виплачена компенсація за
невикористану відпустку, оскільки
вимога позивача щодо переведенні даних
коштів на рахунок ТОВ «АК «Авіадніпро»
не була виконана ПАТ «АК «Дніпроавіа».
Однак, перерахування суми компенсації
за невикористану відпустку ПАТ «АК
«Дніпроавіа» на рахунок третьої особи
підтверджується платіжним дорученням
№D0717UD1KL від 17.07.2013 р., а також відомістю
товариства про суму компенсації від
17.07.2013 р. та довідкою відповідача №3.14.447
від 21.10.2013 р.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції зазначав,
що позивач 18.07.2013 року отримав довідку
№438-2.150, в якій зазначено його дохід за
час роботи в ТОВ «АК «Авіадніпро», в
тому числі сума компенсації за
невикористану відпустку в розмірі 100 523,
88 грн. У зв'язку із чим суд прийшов до
вірного висновку, що позивачу на час
звернення до суду 19.08.2013 року було
відомо щодо перерахування суми
компенсації на рахунок третьої особи, а
саме: ТОВ «АК «Авіадніпро», що є
належним відповідачем у справі
виходячи з вищенаведеного.

Висновки суду відповідають вимогам
закону та зроблені без порушення норм
матеріального та процесуального права:
оскільки, згідно ч.3 ст. 83 КЗпП України, у
разі переведення працівника на роботу
на інше підприємство, в установу,
організацію грошова компенсація за
невикористані ним дні щорічних
відпусток за його бажанням повинна
бути перерахована на рахунок
підприємства, установи, організації,
куди перейшов працівник. Згідно
матеріалів справи відповідачем були
здійснені вказані дії, крім того,
перерахування компенсації на рахунок
установи, куди перейшов працювати
позивач, був здійснений також на
підставі вимоги позивача у заяві про
звільнення.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог.
Встановлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати те, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Всупереч даним нормам, ОСОБА_6 не було
надано заперечень та належних доказів
щодо не вчинення певних або
неправомірних дій саме зі сторони
відповідача - ПАТ «АК «Авіадніпро».

У зв'язку із чим посилання в
апеляційній скарзі на положення ст.ст.
117, 118 КЗпП України, та твердження
позивача щодо порушення відповідачем
строків перерахування компенсації на
рахунок ТОВ «АК «Авіадніпро»
суперечать матеріалам справи.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Апелянт прохає змінити рішення суду
першої інстанції, але в апеляційній
скарзі не зазначає підстав саме для
зміни законного рішення суду першої
інстанції.

Доводи апеляційної скарги про
порушення відповідачем ст. 117, 118 КЗпП
України, не можуть бути враховані
апеляційним судом, як підстава для
скасування рішення суду першої
інстанції, в частині вимог про
стягнення середнього заробітку за
період затримки розрахунку, оскільки
відповідач - ПАТ «АК «Авіадніпро» на
час звільнення ОСОБА_6 з роботи не
являвся його роботодавцем, а тому не
може нести відповідальність,
передбачену вказаними нормами.

Не являється підставою для скасування
рішення суду і посилання апелянта на
те, що підлягають стягненню понесені
позивачем витрати на правову допомогу,
оскільки у задоволенні позову судом
першої інстанції відмовлено в повному
обсязі. А виходячи із змісту ст.88 ЦПК
України, суд присуджує стороні
понесені нею та документально
підтверджені судові витрати, якщо
рішення ухвалено на її користь.

Крім того, посилання в апеляційні
скарзі на положення п. 9 Постанови
Пленуму ВСУ «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» від 31 березня 1995
року не спростовують висновків суду
щодо відмови у задоволенні вимог по
стягненню моральної шкоди. Згідно
змісту зазначеного пункту постанови
суд визначає розмір відшкодування
моральної шкоди з урахуванням ступеня
вини відповідача та інших обставин, але
оскільки вина відповідача відсутня, не
підлягає відшкодуванню й моральна
шкода, заявлена ОСОБА_6

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не
спростовують правильність висновків
суду 1 інстанції, яким у досить повному
обсязі з'ясовані права та обов'язки
сторін, доводи сторін перевірені і їм
дана належна оцінка, неправильного
застосування норм матеріального права
або порушень норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення не встановлено,
справа розглянута у рамках позовних
вимог та на підставі наданих доказів,
тому апеляційний суд приходить до
висновку, що рішення суду є законним і
обґрунтованим, і його слід залишити без
змін.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст. 307, 308 ЦПК
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
відхилити.

Рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 11 грудня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: