Справа № 376/2872/13-ц Головуючий у І
інстанції Клочко В.М.Провадження №
22-ц/780/1880/14 Доповідач у 2
інстанції МалородКатегорія 51
УХВАЛА

Іменем України

08 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого - Малорода О.І.

суддів - Ігнатченко Н.В., Лащенка В.Д.,

при секретарі - Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Київ цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Сквирського районного суду
Київської області від 26 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
державного навчального закладу
«Сквирське вище професійне училище»
про поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та моральної (немайнової)
шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року позивачка звернулася
до суду з позовом та просила поновити
її на посаді вихователя гуртожитку
державного навчального закладу
«Сквирське вище професійне училище»,
стягнути з відповідача на її користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу починаючи з 18 серпня 2013 року по
час винесення рішення та відшкодувати
їй моральну шкоду в розмірі 2 000 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона
працювала на посаді вихователя у ВПУ.

Наказом від 19 серпня 2013 року її було
звільнено з посади за прогули без
поважних причин.

Зазначала, що оскаржуваний нею наказ є
незаконним, оскільки вона була
відсутня на робочому місці у зв'язку з
тим, що проходила лікування у
приватного стоматолога в період з 13
серпня 2013 року по 15 серпня 2013 року. Про
вказаний факт вона попереджувала
керівництво та надала відповідну
довідку від лікаря.

Крім того, вказувала, що незаконне
звільнення призвело до моральних
страждань, оскільки через запис у
трудовій книжці про звільнення за
прогули вона не може
працевлаштуватися, відповідно не може
утримувати сім'ю.

Рішенням суду в позовних вимогах
відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду позивачка подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове, яким задовольнити її
позов.

Свої вимоги мотивує тим, що
профспілковий комітет вийшов за межі
свої повноважень, надаючи згоду на її
звільнення, оскільки у зверненні до
вказаного комітету не було зазначено,
що на розгляд виноситься питання саме
про звільнення її з посади.

Крім того, зазначає, що суд не врахував
ту обставину, що в період відпустки
вона, на вимогу заступника директора,
працювала і тому з відпустки вийшла на
три дні пізніше.

Апеляційну скаргу слід відхилити.

Так, судом встановлено, позивачка
працювала на посаді вихователя ВПУ.

19 серпня 2013 року ОСОБА_1 була звільнена
з вказаної посади згідно наказу від 19
серпня 2013 року.

Згідно протоколу засідання
профспілкового комітету від 19 вересня
2013 року було надано згоду на звільнення
позивачки.

На засіданні профспілкового комітету
позивачка пояснила відсутність на
робочому місці тим, що вважала, що
перебуває у відпустці.

Відповідно до актів позивачка була
відсутня на робочому місці без
поважних причин 13 серпня 2013 року, 14
серпня 2013 року та 15 серпня 2013 року.

Доказів, що підтверджують, що позивачка
була відсутня на робочому місці з
поважних причин суду подано не було.

З вказаних підстав, суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
порядок звільнення позивачки з посади
відповідає вимогам законодавства.

При ухваленні рішення суд виходив з
положень ст. 40 ч.1 та ст. 43 ч.1 КЗпП
України та п.п. 1.1, 1.2 Інструкції про
порядок видачі документів, що
засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян,
затвердженої наказом МОЗ України від 13
листопада 2001 року №455.

Колегія вважає, що судом вірно
встановлено обставини справи, дано їм
належну правову оцінку.

Позивачка в апеляційній скарзі
посилається на те, що у вказані дні
прогулів перебувала у відпустці, з якої
її відізвав заступник керівника, проте
доказів на підтвердження даного факту
не надала, хоча в позовній заяві
позивака вказувала іншу причину
відсутності на робочому місці.

Посилання позивачки на те, що надаючи
згоду про її звільнення, профспілковий
комітет вийшов за межі свої
повноважень, не заслуговують на увагу,
оскільки з матеріалів справи
вбачається, що вказане звернення
містить посилання на відсутність
позивачки на робочому місці без
поважних причин та прохання розглянути
дане питання.

Колегія вважає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України
колегія відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін.

В ході апеляційного розгляду від
позивачки надійшла заява в якій вона
просить скасувати рішення суду та
залишити її заяву без розгляду.

Відповідно до ст.. 304 ЦПК України справа
розглядається апеляційним судом за
правилами встановленими для розгляду
справи судом першої інстанції з
винятками і доповненнями
встановленими цією главою.

Відповідно до ст.. 193 ч.8 ЦПК України під
час судових дебатів не можна подавати
нові докази, заяву про залишення позову
без розгляду.

Встановлено, що заява про залишення
позову без розгляду в суді першої
інстанції не подавалась.

Колегія вважає, що подача заяви про
залишення позову без розгляду не
підлягає задоволенню, поскільки не
ґрунтується на вимогах процесуального
законодавства.

Керуючись ч. 1 ст. 308, 315 ЦПК України
колегія ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Сквирського районного суду
Київської області від 26 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: