Справа № 2/487/812/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2014 року

Заводський районний суд м. Миколаєва у
складі головуючого судді Павлової
Ж.П., секретаря Сочивко І.О.,позивача
ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача Бондаренко
А.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Одеської залізниці та
Пасажирського вагонного депо Миколаїв
про визнання наказу незаконним,
скасування наказу, поновлення на
роботі та стягнення середнього
зхаробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А
Н О В И В

29.11.2013р. ОСОБА_1 звернулась до суду із
позовом до Одеської залізниці та
Пасажирського вагонного депо Миколаїв
про визнання наказу про її звільнення
незаконним, скасування наказу,
поновлення на роботі та стягнення
середнього зхаробітку за час
вимушеного прогулу.

В позові вона вказала, що 01.07.2011року
вона уклала контракт з Пасажирським
вагонним депо Миколаїв №4284 на посаду
провідника пасажирського вагону.

Контракт було укладено строком на три
роки, до 31.12.2015року.

Як додаток до контракту, між нею та
відповідачем було підписано дві
додаткові угоди про додаткові підстави
для розірвання контракту.

25.10.2013р. та 26.10.2013р. під час здійснення
рейсу Москва-Миколаїв ревізорами були
складені акти про порушення нею
службових обовязків.

Наказом №ЛВЧД-13/33-667/ОС від 19.11.2013 року
позивачка була звільнена з посади
провідника пасажирського вагону за п.8
ст. 36 КзпП України, з підстав ,
передбачених контрактом.

В уточненому позові позивачка
зазначила, що вважає наказ про її
звільнення незаконним, оскільки акти є
сфальсифікованими, відповідач не поніс
матеріальної шкоди, при застосуванні
дисциплінарного стягнення не було
отримано згоди профспілкового
комітету на її звільнення, а також не
були враховані вимоги ст. 147 КзпП
України, а саме не взято до уваги
тяжкості її дій, позитивну
характеристику .

Посилаючись на викладене, позивачка
просила визнати незаконним та
скасувати наказ про її звільнення,
поновити її на роботі та стягнути
середній заробіток за час вимушеного
прогулу, починаючи з 19.11.2013 року.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позовні вимоги підтримали
та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні вимоги не визнала, просила
відмовити в їх задоволені за їх
безпідставністю та недоведеністю.

Вислухавши пояснення позивача ,
представника позивача та представника
відповідача, свідків, дослідивши
матеріали справи , суд приходить до
наступного.

Так, відповідно до приписів ст.ст. 139-140
КзпП України, дисциплінарним
проступком є будь-яке порушення
трудової дисципліни вчинене з вини
працівника.

Стягнення за порушення трудової
дисципліни, згідно з вимогами ст. 149
КзпП України застосовується лише за
наявності винної поведінки працівника.

Перелік трудових обовязків,
недотримання чи невиконання яких може
бути підставою для застосування
стягнення визначаються посадовою
інструкцією чи правилами внутрішнього
трудового розпорядку, або приписами
Статуту чи Положенням "Про дисципліну
працівників залізничного транспорту",
затвердженого Постановою КМ України
№55 від 26.01.1993р., у

разі, якщо діяльність установи
підприємства регулюється саме цими
локальними нормативними актами.

Статтею 36 КзпП України передбачено
підстави припинення трудового
договору, в тому числі з підстав
передбачених контрактом.

Застосування контрактної форми
трудового договору до працівників
залізничного транспорту передбачено
ст.15 Закону України "Про залізничний
транспорт" та врегульовано постановою
КМ України №764 від 15.07.1997р. ( в редакції
від 26.04.2003 року).

Рішенням Конституційного Суду України
№12-рп/98 від 09.07.1998р. У справі щодо
офіційного тлумачення ч.3 ст.21 КзпП
України визначено правомірність
застосування у контрактах додаткових
,порівняно з трудовим законодавстом
підстав розірвання трудового договору.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1
працювала в пасажирському вагонному
депо Миколаїв ДП "Одеська залізниця" на
посаді провідника пасажирського
вагону на підставі контракту №4284 від
01.07.2011року з додатковими угодами до
нього: від 30.01.2012року та 23.11.2012року , зі
строком дії контракту до 31.12.2015року.

Пунктом 18 зазначеного контракту
сторони передбачили додаткові
підстави для розірвання контракту,
зокрема у разі встановлення факту
перевезення безквиткових пасажирів та
надлишкової ручної поклажі.

25.10.2013 року на дільниці
Гребінка-Конотоп працівниками
Інспекції з контролю облсуговування
пасажирів на вокзалах і в поїздах було
проведено перевірку поїзду №957/62
сполученням "Херсон-Миколаїв-Москва",
де було виявлено та зафіксовано в
рейсовому журналі порушень, а саме у
вагоні №13 під час чергування
провідника ОСОБА_1 було виявлено
перевезення двох безквиткових
пасажирів та 700 кг надлишкової ручної
поклажі від ст. Долинська до ст. Зернове
, про що було складено акт форми
ЛУ-4№42.

26.10.2013р. на шляху прямування поїзду №61
сполученням Москва-Миколаїв
працівниками Центру внутрішнього
контролю і аудиту Московського
регіонального відділу ревізій
пасажирських поїздів на дільниці
Сухінічі-Брянськ було проведено
перевірку, в ході якої в вагоні №13/10062 ,
під час чергування провідника ОСОБА_1 (
яка самовільно змінила час зміни із
напарницею провідником ОСОБА_4) було
виявлено перевезення двох
безквиткових пасажирів , які
проїжджали від ст. Москва до ст.
Суземка, про що було складено акти у
присутності позивачки, яка , як
зазначено в акті відмовилась від
підписання актів та надання письмових
пояснень з приводу виявлених порушень.

Наказом №ЛВЧД-13/33-667/ОС від 19.11.2013 року
позивачка була звільнена з посади
проводника пасажирського вагону за п.8
ст. 36 КзпП України, з підстав ,
передбачених контрактом.

З приводу вказаних випадків, які стали
підставою для звільнення ОСОБА_1, на
підприємстві проводилась перевірка,
про що свідчать протоколи оперативної
наради в присутності начальника
пасажирського депо від 28.10.2013року та
протоколу від 29.10.2013р. оперативної
наради при начальнику пасажирської
служби.

Під час перевірок встановлено та
підтверджено , що вагон №13/10062
обслуговували провідники ОСОБА_1 та
ОСОБА_4. На момент перевірки 25.10.2013р.
згідно графіку чергування в рейсовому
журналі черговим провідником була
ОСОБА_1 В акті зазначено, що безквиткові
пасажири проїжджали зі ст. Долинська.
Згідно графіку чергувань по ст.
Долинська черговим провідником була
ОСОБА_4, але фактично згідно даних
бланку ф.ЛУ-72/УЗ чергувала провідник
ОСОБА_1

Також під час службового розслідування
було встановлено, що під час перевірки
26.10.2013р. на шляху прямування поїзда №61
сполученням Москва-Миколаїв, черговим
провідником згідно графіку чергування
в рейсовому журналі повинна була бути
ОСОБА_4, фактично чергувала провідник
ОСОБА_1, що підтверджено записом в
бланку ф.ЛУ-72/УЗ №235924.

Таким чином, провідник пасажирського
вагону ОСОБА_1 порушила вимоги Правил
внутрішнього трудового розпорядку в
частині самовільної зміни графіку
чергування , положень п.36.4 та п.8.2.1
Інструкції провідника пасажирського
вагону №ЦЛ-0038, а саме відмовилась під
час перевірки від підпису акту та
надання особистого пояснення, та в
частині заборони перевезення
безквиткоих пасажирів, надлишкової
ручної поклажі та порушила

вимоги п.п.18 контракту(встановлення
факту перевезення безквиткових
пасажирів , надлишкової ручної
поклажі).

Оскільки факт перевезення надлишкової
ручної поклажі та факт перевезення
безквиткових пасажирів під час
чергування ОСОБА_1 підтверджено, суд
вважає, що підприємство мало підстави
для розірвання укладеного
підприємством із ОСОБА_1 трудового
контракту.

Посилання позивачки та її представника
на ті обставини, що мясо, яке
перевозилось без оформлення , не
зважувалось, не заслуговують на увагу,
оскільки зі змісту актів,які
складались в присутності ОСОБА_1 не
вбачається, що вона ставила питання про
зважування сумок пасажирів відповідно
до приписів пунктів 15.3,22.10, 22.11 Правил
перевезення пасажирів, багажу,
вантажобагажу та пошти залізничним
транспортом України, затвердженого
наказом Міністерства Транспорту та
звязку України №1196 від 27.12.2006р., знання
яких( цих Правил) є обовязком посадових
осіб проїзної бригади , відповідно до
приписів посадової інструкції
провідника пасажирського вагону.

Таким чином, суд вважає, що при
звільненні позивачки керівником
підприємства дотримано вимоги п.21
Положення "Про дисципліну працівників
залізничного транспорту" та ст. 149 КзпП
України щодо врахування тяжкості
порушення, ступеня вини працівника,
завданої ним шкоду та обставини
вчинення проступку.

Суд також вважає необгрунтованим
посилання позивачки та її представника
на те, що для її звільнення
обовязково необхідно отримання згоди
профспілкового комітету
підприємства.Статтею 43 КзпП України
передбачено підстави, звільнення з
яких вимагає попередньої згоди
виборчого органу первинної
профспілкової організації. Таким
підставами є ті, що передбачені
пунктами 1,2,3,4,5,7 ст.40 , пунктами 2,3 ст.41
КзпП України.

Звільнення з ініціативи власника або
уповноваженого органу з інших підстав,
не зазначених у ст. 43 КзпП України
проводиться без згоди виборного
органу первинної профспілкової
організації. Тому звільнення позивачки
за п.8 ч.1 ст. 36 КзпП України ( підстави,
передбачені контрактом) не вимагає
отримання згоди профспілкового
комітету підприємства.

Враховуючи вищевикладене суд
приходить до висновку про
правомірність розірвання контракту з
позивачкою та відсутність підстав для
її поновлення на посаді.

За таких підстав в задоволені позову
ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10,60,212,213,215 ,367ЦПК
України, суд-

В И Р І Ш И
В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до Одеської залізниці та Пасажирського
вагонного депо Миколаїв про визнання
наказу незаконним, скасування наказу,
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу відмовити.

Рішення вступає в законну силу через
10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу до Миколаївського апеляційного
суду через Заводський районний суд
м.Миколаєва в порядку, визначеному
ст.ст. 294, 295 ЦПК України.

Суддя: підпис
ПАВЛОВА Ж.П

Копія вірна. Суддя