Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

з а о ч н е

15.05.2014 року Лисичанський міський суд
Луганської області

у складі: головуючої судді
Чернобривко Л.Б.

при секретарі судових засідань
Дьоміновій О.М.

за участю позивача
ОСОБА_2

представника позивача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод
в користуванні власністю,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась з позовом до
відповідача про усунення перешкод в
користуванні власністю, посилаючись на
те, що вона є власником буд.АДРЕСА_1 на
підставі договору дарування від 19.09.2006
року. Разом з нею в будинку
зареєстрований її син ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та колишній чоловік
ОСОБА_4, шлюб з яким було розірвано у 2002
році. Відповідач був зареєстрований у
будинку до оформлення договору
дарування у 2005 році, але з моменту
реєстрації не проживав в будинку без
поважних причин. Вона не має
можливості користуватися та
розпоряджатися своєю власністю,
отримати субсидію на комунальні
послуги, оплачує комунальні послуги з
відповідача, який не проживає в будинку
тривалий час. Тому просила усунути
перешкоди у користуванні власністю
шляхом визнання відповідача таким, що
втратив право на користування
будинком.

Позивач у судовому засіданні позов
підтримала у повному обсязі, просила
його задовольнити. Не заперечувала
проти винесення по справі заочного
рішення суду. Доповнила, що відповідач,
після звільнення з місць позбавлення
волі у 2005 році, був прописаний батьком
ОСОБА_6, в належному батькові будинку
для працевлаштування, але в будинку
жодного дня не проживав, комунальні
послуги не оплачував. Батько його був
хворою людиною, вона за ним доглядала і
тому він переписав будинок на неї.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 позовні вимоги
підтримала, надала пояснення
аналогічні викладеними в позовній
заяві та просила усунути перешкоди у
користуванні власністю шляхом
визнання відповідача таким, що втратив
право на користування будинком. Проти
винесення заочного рішення суду не
заперечувала.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
клопотань про відкладення розгляду
справи не надсилав, про причину неявки
суд не повідомив.

Відповідно до ст. 74 ч.5 ЦПК України
судова повістка разом з розпискою, а у
випадках, встановлених цим Кодексом,
разом із копіями відповідних
документів надсилається поштою
рекомендованим листом із
повідомленням або через кур»єрів за
адресою, зазначеною стороною чи іншою
особою, яка бере участь у справі. У
разі відсутності осіб, які беруть
участь у справі, за такою адресою,
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
належним чином.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача ,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повім лені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи. Зі
згоди позивача та її представника
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК
України.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні
показала, що переїхала до АДРЕСА_2 у 2003
році . Батько відповідача проживав в
будинку сам, а коли захворів, попросив
невістку ОСОБА_2 доглядати за ним і вона
разом з сином переїхала до його
будинку. Відповідача по справі вона
єдиний раз бачила, коли він приходив на
похорони батька. Ні до похорон батька,
ні після поховання батька вона
відповідача не бачила. Від людей чула,
що відповідач проживає разом з іншою
жінкою. За якою адресою їй невідомо.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні
показала, що по АДРЕСА_3 проживає з 1962
року. Знає позивачку та відповідача.
Після звільнення з місць позбавлення
волі відповідач прописався в будинку
свого батька за адресою АДРЕСА_1, ще як
батько був живий. В будинку він не
проживав, про це їй говорив ОСОБА_6,
батько відповідача. Відповідач став
проживати з іншою жінкою і вже майже 12
років в будинку не живе. Вона буває в
будинку де живе позивачка, речей
відповідача у будинку немає.

Судом дослідженні наступні докази:
копія паспорту та копія довідки про
присвоєння ідентифікаційного коду
позивача, довідка КП «Паспортна
служба» № 88 від 04.03.2014 року, довідка
голови вуличного комітету від 05.03.2014
року, копія договору дарування
житлового будинку від 19.09.2006 року, копія
витягу з реєстру права власності на
нерухоме майно, копія технічного
паспорту, копія свідоцтва про
розірвання шлюбу.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
представника позивача ОСОБА_3, свідків,
дослідивши матеріали справи, вважає
позов таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 386 ЦК України, власник, який
має підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

Відповідно ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Судом встановлено, що відповідно
договору житлового будинку від 19
вересня 2006 року, посвідченого
приватним нотаріусом Лисичанського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
реєстр № 1088, ОСОБА_6 подарував ОСОБА_2
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами в АДРЕСА_1, що
підтверджується також витягом з
реєстру права власності на нерухоме
майно № 12075283 від 06.10.2006 року (а.с.7-8).

Відповідно до технічного паспорту на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок АДРЕСА_1 власником є ОСОБА_2
(а.с.9).

Як вбачається з довідки КП «Паспортна
служба» № 88 від 04.03.2014 року, за адресою
АДРЕСА_1 зареєстровані : ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 - син, ОСОБА_4 - колишній
чоловік ( а.с.5)

З довідки голови вуличного комітету
від 05.03.2014 року вбачається, що з 16.09.2005
року ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1, за
місцем прописки фактично не проживає (
а.с.6).

За таких обставин суд вважає, що позов
заявлено обґрунтовано, доводи,
викладені позивачем та її
представником на підтвердження своїх
вимог, знайшли своє підтвердження в
ході судового засідання, тому суд
вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі ст. 386,391 ЦК України,
керуючись ст.ст. 10,11,60, 212-215, 218, 224-226 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4
про усунення перешкод в користуванні
власністю задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні
ОСОБА_2 правом власності на будинок
АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_4 таким,
що втратив право на користування
житловим приміщенням за даною адресою.

Копію заочного рішення надіслати
відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуте
Лисичанським міським судом за
письмовою заявою відповідача, яка може
бути подана протягом десяти днів з дня
отримання копії заочного рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржено
відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Луганської області
шляхом подання апеляційної скарги
через Лисичанський міський суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а для осіб, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні - протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду першої інстанції набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано, або у
разі подання апеляційної скарги - після
розгляду справи апеляційним судом,
якщо рішення не скасоване.

Суддя
Л.Б.Чернобривко