Справа № 437/4115/14-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2014 року Ленінський районний
суд м. Луганська у складі:
головуючого: судді Антоненко М.В.
при секретарі: Єсауленко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луганську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення компенсації
вартості частки майна -
Позивач звернулась до суду із позовом,
в обґрунтування якого зазначила, що
протягом з 16.10.1999 року вона перебувала
із відповідачем у шлюбі,
зареєстрованому у Ленінському відділі
реєстрації актів цивільного стану
Луганського міського управління
юстиції, актовий запис № 232. Заочним
рішенням Ленінського районного суду м.
Луганська від 21.02.2013 року у справі №
2-125/2013 шлюб між позивачем та
відповідачем було розірвано. Під час
шлюбу позивачем та відповідачем було
придбано у власність два автомобілі:
«Хонда Аккорд», державний номер НОМЕР_1,
та «Форд Фієста», державний номер
НОМЕР_2. У серпні 2010 року відповідач,
ОСОБА_2, звернувся до суду із позовом до
позивача, ОСОБА_1, про розподіл
спільного майна подружжя, припинення
права власності та визнання права
спільної сумісної власності на майно.
Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 13.11.2013 року у цивільній
справі № 2/435/146/13 позовні вимоги ОСОБА_2
було задоволено частково. Визнано
автомобіль «Хонда Аккорд», державний
номер НОМЕР_1, та автомобіль «Форд
Фієста», державний номер НОМЕР_2,
спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 Розділено спільне майно:
виділено та визнано право власності на
автомобіль «Хонда Аккорд», державний
номер НОМЕР_1, за ОСОБА_2, на автомобіль
«Форд Фієста», державний номер НОМЕР_2,
за ОСОБА_1 В задоволенні іншої частини
позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.
Ухвалою апеляційного суду Луганської
області від 15.01.2014 року у справі №
2/435/146/13, провадження 22ц/782/5325/13, рішення
Жовтневого районного суду м. Луганська
було залишено без змін. Під час
розгляду судом справи № 2/435/146/13 було
проведено автотоварознавчу
експертизу, висновок № 663/27 від 19.05.2013
року, та встановлено, що дійсна ринкова
вартість автомобіля «Хонда Аккорд»,
державний номер НОМЕР_1, складає 130 694,00
грн., а дійсна ринкова вартість
автомобіля «Форд Фієста», державний
номер НОМЕР_2, складає 55 357,00 грн.». Таким
чином, вартість майна, виділеного у
власність відповідача, є більшою, ніж
вартість майна, виділеного у власності
позивача, на 75 337,00 грн. На підставі
викладеного позивач просить суд
стягнути з ОСОБА_2 на її користь
компенсацію вартості частки майна у
сумі 37 668,50 грн. та покласти на
відповідача судові витрати, пов'язані
із розглядом справи.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3, позовні вимоги
підтримала в повному обсязі, надала
суду пояснення, аналогічні викладеним
у позові, наполягала на задоволенні
позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2, про час і місце
судового засідання повідомлявся
неодноразово належним чином, проте до
суду не з'явився, причину своєї неявки
суду не повідомив.

За згодою представника позивача
ОСОБА_3, суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Оцінивши всі обставини справи, суд
дійшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували у зареєстрованому шлюбі з
16.10.1999 року.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Луганська від 21.02.2013
року у справі № 2-125/2013 шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 6).

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 13.11.2013 року у цивільній
справі № 2/435/146/13, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Луганської
області від 15.01.2014 року за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного
майна подружжя та визнання права
власності, позовні вимоги ОСОБА_2 було
задоволено частково. Визнано
автомобіль «Хонда Аккорд», державний
номер НОМЕР_1, та автомобіль «Форд
Фієста», державний номер НОМЕР_2,
спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 Розділено спільне майно:
виділено та визнано право власності на
автомобіль «Хонда Аккорд», державний
номер НОМЕР_1, за ОСОБА_2, на автомобіль
«Форд Фієста», державний номер НОМЕР_2,
за ОСОБА_1 В задоволенні іншої частини
позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (а.с.
7-10).

Згідно висновку автотоварознавчої
експертизи № 663/27 від 19.05.2013 року,
проведеної в межах цивільної справи №
2/435/146/13, дійсна ринкова вартість
автомобіля Honda Accord, держномер НОМЕР_1,
складає 130 694,00 грн., а дійсна ринкова
вартість автомобіля Ford Fiesta, держномер
НОМЕР_2, складає 55 357,00 грн.

Вартість майна, виділеного у власність
відповідача, є більшою, ніж вартість
майна, виділеного у власності позивача,
на 75 337,00 грн.

Відповідно до статті 15 ЦК України,
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтями 10, 11 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд розглядає цивільні справи не
інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 61 ЦПК України передбачено, що
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
визнані судом загальновідомими, не
потребують доказування. Обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу належить дружині і чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Зазначені норми права припускають
існування факту права спільної
сумісної власності подружжя щодо
кожної речі, набутої у шлюбі, незалежно
від тієї обставини, хто є набувачем за
договором, забудовником будівлі, та на
чиє ім'я було зареєстровано право
власності на таку річ (презумпція права
спільної сумісної власності).

Розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу (частина 1 статті 68
СК України).

Згідно зі ст.70 Сімейного кодексу
України та ст. 372 Цивільного кодексу
України, у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності, частки майна є рівними.

Відповідно до статті 71 СК України
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір можу бути вирішений
судом. Неподільні речі присуджуються
одному з подружжя, якщо інше не
визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, зокрема на житловий будинок,
квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків передбачених Цивільним
кодексом України.

Із змісту норм діючого законодавства
та положень Постанови Пленуму
Верховного Суду України випливає, що
все майно, яке є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, в тому
числі і неподільні речі, підлягає
поділу в натурі між ними відповідно до
їх часток. Неподільні речі можуть
присуджуватися одному з подружжя з
зобов'язанням останнього виплатити
грошову компенсацію іншому з подружжя
замість його частки у праві спільної
сумісної власності на це неподільне
майно лише у тому разі, якщо відсутнє
будь-яке інше майно, яке може бути
реально поділене між подружжям разом з
неподільним майном відповідно до
часток кожного з подружжя.

Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на час
розгляду справи (пункт 22 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 11
від 21 грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя»).

Судом встановлено, що рішенням
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 13.11.2013 року у цивільній справі №
2/435/146/13, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 15.01.2014 року за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про поділ спільного майна
подружжя та визнання права власності,
визнано автомобіль «Хонда Аккорд»,
державний номер НОМЕР_1, та автомобіль
«Форд Фієста», державний номер НОМЕР_2,
спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 Розділено спільне майно:
виділено та визнано право власності на
автомобіль «Хонда Аккорд», державний
номер НОМЕР_1, за ОСОБА_2, на автомобіль
«Форд Фієста», державний номер НОМЕР_2
за ОСОБА_1

Враховуючи те, що вимоги ОСОБА_1 про
поділ спільного майна подружжя та
стягнення компенсації вартості частки
спільного з відповідачем майна, не були
предметом розгляду справи № 2/435/146/13, а
дійсна ринкова вартість автомобіля
«Хонда Аккорд», державний номер НОМЕР_1,
складає 130 694,00 грн. та перевищує дійсну
ринкову вартість автомобіля «Форд
Фієста», державний номер НОМЕР_2, на 75
337,00 грн., оцінивши надані суду докази у
їх сукупності, суд дійшов висновку щодо
необхідності задоволення позовних
вимог ОСОБА_1

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК
України, суд стягує на користь позивача
з відповідача витрати, пов'язані зі
сплатою ним при пред'явленні позову
судового збору у сумі 376,69 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215,
224-226 ЦПК України, ст.ст. 60, 70, 71 СК
України, Постановою Пленуму ВСУ № 11 від
21.12.2007 року «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
компенсацію вартості частки майна у
сумі 37 668,50 грн. (тридцять сім тисяч
шістсот шістдесят вісім гривень
п'ятдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у сумі 376,69 грн. (триста
сімдесят шість гривень шістдесят
дев'ять копійок).

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Луганської області через
Ленінський районний суд м. Луганська
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя:

М.В. Антоненко