РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Справа № 600/118/14-ц

Справа № 2/600/75/2014

05 лютого 2014 року

Козівський районний суд

Тернопільської
області

в складі: головуючого судді:
Кренцель М.І.

при секретарі:
Амброз І.З.

за участю позивача:
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Козова справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до Козівської
селищної ради, про встановлення права
власності на нежитлове приміщення,-

В С Т А Н
О В И В:

Позивач вказує, що між його братом
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було
укладено договір дарування на
нежитловий будинок (банно-прального
комбінату) згідно якого ОСОБА_3
подарував його братові ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 в рівних частках належний йому
не житловий будинок (банно-прального
комбінату), вищевказаний договір
складено приватним нотаріусом та
внесено в реєстр за №956, що знаходиться
в АДРЕСА_1.

1 вересня 2004 року було укладено договір
дарування на 1/2 частку не житлового
приміщення (банно-прального комбінату),
яке знаходиться по АДРЕСА_1, у договорі
вказано, що відчужується 1/2 частина на
житлової будівлі, а саме та частина яка
належить ОСОБА_4 вищевказаний договір
укладено від імені ОСОБА_4 його
представником ОСОБА_2, згідно доручення
вищевказаний договір складено та
посвідчено приватним нотаріусом та
зареєстровано в реєстрі за №1518 згідно
якого співвласник ОСОБА_4подарував
ОСОБА_1, а саме належну йому 1/2 частку.

Згідно договорів дарування ОСОБА_1 та
його брату ОСОБА_2 на праві приватної
власності належав нежитловий будинок
(банно-прального комбінату) про що
свідчить технічний паспорт виданий
Козівським РБТІ.

19 вересня 2007 року позивачу та його
братові ОСОБА_2 було видано свідоцтво
про право на власність на нежитлове
приміщення (банно-прального комбінату),
що знаходиться по АДРЕСА_1. Згідно якого
їм належав не житловий будинок в рівних
частках по 1/2 приміщення.

Свідоцтво було видано Козівським
інвентарним бюро.

У 2013 році вищевказане свідоцтво було
ними втрачено.

У зв'язку із втратою вищевказаного
свідоцтва вони звернулись у районну
газету «Вільне слово» з оголошенням, а
саме вважати не дійсним свідоцтво про
право на власність на нежитловий
будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, яке
видане Козівським РБТІ 19 вересня 2007
року ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Після цього позивач звернувся у
Козівське РБТІ з питанням повторної
видачі втраченого свідоцтва, яке було
видано 19 вересня 2007 року.

3 грудня 2013 року Козівським РБТІ було
видано відмову за № 379 згідно якої було
вказано, що для оформлення права
власності на нежитлове приміщення
загальною площею 149,7 кв.м. у зв'язку з
тим що свідоцтво про право власності на
нерухоме майно яке було видано 19
вересня 2007 року-втрачено та повторно
видаватися не буде та зазначено, що у
разі втрати правовстановлюючих
документів питання визнання
належності цього майна повинно
вирішуватись в судовому порядку.

Одночасно 3 грудня 2013 року було видано
довідку за № 115 Козівського РБТІ на
його ім'я у якій зазначено власника
нежитлової будівлі (банно-прального
комбінату) розмір не житлової площі, а
саме 149.7 кв.м. та вартість згідно
експертного висновку від 8.10.2013 року
становить 57 976 гривні.

Позивач просить суд винести рішення,
яким визнати за ним право на власність
на нерухоме майно, а саме нежитлову
будівлю (банно-прального комбінату)
загальною площею 149,7 кв.м., що
знаходиться в АДРЕСА_1 та яке належало
йому згідно свідоцтва про правона
власність, на нерухоме майно видане
19.09.2007 року Козівським районним бюро
технічної інвентаризації, яке ним
втрачено.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримує повністю, просить
позов задоволити.

Від Козівської селищної ради
Козівського району в судове засідання
поступив відзив на позов в якому
позовні вимоги позивача визнають
повністю, просять справу слухати без їх
участі.

Суд, перевіривши матеріали справи,
вислухавши думку позивача, оцінивши
зібрані по справі докази, вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що між позивачем та
його братом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ОСОБА_4
було укладено договір дарування на
нежитловий будинок (банно-прального
комбінату) згідно якого ОСОБА_3
подарував його братові ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 в рівних частках належний йому
не житловий будинок (банно-прального
комбінату), вищевказаний договір
складено приватним нотаріусом та
внесено в реєстр за №956, що знаходиться
в АДРЕСА_1.

1 вересня 2004 року було укладено договір
дарування на 1/2 частку не житлового
приміщення (банно-прального комбінату),
яке знаходиться по АДРЕСА_1, у договорі
вказано, що відчужується 1/2 частина на
житлової будівлі, а саме та частина яка
належить ОСОБА_4 вищевказаний договір
укладено від імені ОСОБА_4 його
представником ОСОБА_2, згідно доручення
вищевказаний договір складено та
посвідчено приватним нотаріусом та
зареєстровано в реєстрі за №1518 згідно
якого співвласник ОСОБА_4 подарував
ОСОБА_1, а саме належну йому 1/2 частку.

Згідно договорів дарування ОСОБА_1 та
його брату ОСОБА_2 на праві приватної
власності належав нежитловий будинок
(банно-прального комбінату) про що
свідчить технічний паспорт виданий
Козівським РБТІ.

19 вересня 2007 року позивачу та його
братові ОСОБА_2 було видано свідоцтво
про право на власність на нежитлове
приміщення (банно-прального комбінату),
що знаходиться по АДРЕСА_1. Згідно якого
їм належав не житловий будинок в рівних
частках по 1/2 приміщення.

У 2013 році вищевказане свідоцтво було
ними втрачено.

У зв'язку із втратою вищевказаного
свідоцтва вони звернулись у районну
газету «Вільне слово» з оголошенням, а
саме вважати не дійсним свідоцтво про
право на власність на нежитловий
будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, яке
видане Козівським РБТІ 19 вересня 2007
року ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема, із
правочинів.

Оскільки визнання позову не
суперечить вимогам закону, не порушує
права, свободи та інтереси інших осіб,
враховуючи відзив на позов, суд вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_1 до Козівської
селищної ради, про встановлення права
власності на нежитлове приміщення,
слід задоволити.

На підставі вище викладеного та
керуючись ст. ст. 10, 60, 212-214 ЦПК України,
ст.ст. 328, 392 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Козівської
селищної ради, про встановлення права
власності на нежитлове
приміщення-задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
на власність на нерухоме майно, а саме
нежитлову будівлю (банно-прального
комбінату) загальною площею 149,7 кв.м., що
знаходиться в АДРЕСА_1 та яке належало
йому згідно свідоцтва про право на
власність, на нерухоме майно видане
19.09.2007 року Козівським районним бюро
технічної інвентаризації, яке ним
втрачено.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається в Апеляційний суд
Тернопільської області через
Козівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
підпис

З
оригіналом: вірно