Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Карпенко С.О., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
поділ спільного сумісного майна
подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3 про поділ спільного майна
подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Бородянського районного
суду Київської області від 03 грудня 2012
року та рішення апеляційного суду
Київської області від 12 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що з червня 2001 року
вона перебувала в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_4 З лютого 2011 року вона
разом з дітьми проживає окремо від
свого чоловіка, при цьому ведення
спільного господарства та проживання
однією сім'єю з ОСОБА_4 припинено з
жовтня 2010 року. За час спільного
проживання і ведення господарства
сторонами набуто майно, яке є спільною
сумісною власністю подружжя, а саме:
кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташоване за
адресою: АДРЕСА_2; магазин ІНФОРМАЦІЯ_2,
що розташовано за адресою: АДРЕСА_3;
квартира АДРЕСА_1; земельна ділянка та
садовий будинок в садовому товаристві
«Івушка», що розташовані на території
Макалевицької сільської ради
Радомишльського району Житомирської
області; земельна ділянка та житловий
будинок, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_4; лазня, що розташована за
адресою: АДРЕСА_5; магазин, що
розташований за адресою: АДРЕСА_6.
Позивачка зазначає, що ОСОБА_4
відмовляється в добровільному порядку
провести поділ спільного майна
подружжя. Ураховуючи викладене, ОСОБА_3
просила задовольнити її позовні вимоги
й розділити спільне майно подружжя,
виділивши їй у власність магазин
ІНФОРМАЦІЯ_2 вартістю 563 354 грн., що
розташований за адресою: АДРЕСА_3, та
магазин, що розташований за адресою:
АДРЕСА_6, а всього майна на суму 670 000
грн., а ОСОБА_4 виділити у власність все
інше майно на загальну суму 1 416 000 грн. з
відповідною компенсацією за
перевищення частки.

ОСОБА_4 звернувся із зустрічним позовом
до ОСОБА_3 і просив провести
поділ спільного майна подружжя, а саме
автомобілів марки: «Опель Вектра»,
«Тойота Ауріс», «Хюндай Н-1», а також
житлового будинку незавершеного
будівництвом, залишивши у власності
ОСОБА_3 Ѕ частину будинку незавершеного
будівництвом та автомобіль марки
«Тойота Ауріс», залишивши у власності
ОСОБА_4 Ѕ частину будинку
незавершеного будівництвом та
автомобілі марки «Опель Вектра»,
«Хюндай Н-1» зі сплатою різниці у
вартості розподіленого майна другій
стороні після проведення експертних
оцінок.

Рішенням Бородянського районного суду
Київської області від 03 грудня
2012 року відмовлено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у
задоволенні позовних вимог повністю.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 12 листопада 2013 року
рішення Бородянського районного суду
Київської області від 03
грудня 2012 року в частині відмови ОСОБА_3
у задоволенні її позовних вимог
скасовано і ухвалено в цій частині
рішення про часткове задоволення
позову. У порядку поділу спільного
майна подружжя ОСОБА_3 виділено
наступне нерухоме майно: магазин
ІНФОРМАЦІЯ_2 вартістю 563 354 грн., що
розташований за адресою: АДРЕСА_3;
земельну ділянку площею 0,1346 га
вартістю 132 724 грн., що розташована за
адресою: АДРЕСА_4; будівлю лазні
вартістю 34 174 грн., що розташована за
адресою: АДРЕСА_5; а всього майна на суму
730 252 грн. У порядку поділу спільного
майна подружжя ОСОБА_4 виділено
наступне нерухоме майно: будівлю
магазину вартістю 616 220 грн., що
розташована за адресою: АДРЕСА_6;
будівлю кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» вартістю 308
952 грн., що розташована за адресою:
АДРЕСА_2; розмір доплати за квартиру
АДРЕСА_1 в сумі 13 250 грн., а всього майна
на суму 938 422 грн. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 104 085 грн. у
рахунок сплати компенсації зменшення
її частки в спільному сумісному майні
подружжя. В решті позову ОСОБА_3
відмовлено. В іншій частині рішення
Бородянського районного суду
Київської області від 03 грудня
2012 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Касаційна скарга заявника задоволенню
не підлягає з наступних підстав.

Установлено, що 16 червня 2001 року між
сторонами зареєстровано шлюб.

Статтею 60 СК України передбачено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справи про право на шлюбу,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ майна подружжя»,
вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя,
що підлягає поділу (статті 60, 69 СК
України, ч. 3 ст. 368 ЦК України),
відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК
України можуть бути будь-які види
майна, за винятком тих, які згідно із
законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані чи внесені
грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом. До складу майна, що підлягає
поділу включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і задовольняючи частково
позовні вимоги ОСОБА_3, суд апеляційної
інстанції вірно виходив з того, що все
майно, набуте подружжям за час шлюбу є
спільним сумісним майном подружжя, яке
підлягає поділу на підставі статей 69, 70,
71 СК України.

Суд апеляційної інстанції в повному
обсязі встановив обставини справи,
перевірив доводи і заперечення сторін
та зібраним доказам щодо обсягу
спільного майна подружжя надав належну
оцінку, у зв'язку із чим дійшов вірного
висновку про задоволення позовних
вимог ОСОБА_3 частково та обґрунтовано
скасував рішення суду першої інстанції
в цій частині.

Крім того, суд першої інстанції
правомірно відмовив в задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_4, а суд
апеляційної інстанції відповідно до
вимог ст. 303 ЦПК України перевірив
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції та
обґрунтовано залишив вказане рішення в
цій частині без змін.

Доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують.

Частиною 1 ст. 335 ЦПК України
передбачено, що під час розгляду справи
в касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції в
незміненій частині та рішення
апеляційного суду ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстави для їх
зміни або скасування не встановлені.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бородянського районного суду
Київської області від 03 грудня 2012 року,
в незміненій рішенням апеляційного
суду Київської області від 12
листопада 2013 року частині, та рішення
апеляційного суду Київської області
від 12 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька

М.К.
Гримич

С.О.
Карпенко

І.М.
Фаловська