У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Євграфової Є.П.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про
відшкодування збитків та моральної
шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду Київської
області від 05 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2007 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, у якому зазначав, що 29
травня 2001 року він уклав з ОСОБА_5
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1. Заочним рішенням Подільського
районного суду м. Києва від 06 грудня 2005
року вказаний договір купівлі-продажу
визнаний недійсним на підставі ч. 1 ст. 57
ЦК Української РСР.

Оскільки ОСОБА_5 не повернув отримані
ним за продаж квартири грошові кошти у
розмірі 67 тис. грн, просив стягнути з
ОСОБА_5 майнові збитки у розмірі 150 711
грн 82 коп.; вартість послуг нотаріуса у
розмірі 195 грн 51 коп.; квартирну плату у
розмірі 4145 грн і моральну шкоду у
розмірі 645 850 грн.

Справа переглядалася неодноразово.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 12 листопада 2009 року позов
задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 150 711 грн. 82 коп.
на відшкодування майнової шкоди та 50
тис. грн. на відшкодування моральної
шкоди. Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 05 грудня 2013 року
рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 12 листопада 2009 року скасовано,
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 71 тис. грн.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

У квітні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшло клопотання ОСОБА_6,
ОСОБА_5 про зупинення провадження у
зазначеній справі до вирішення справи
за заявою ОСОБА_6, заінтересовані особи:
Опікунська рада Подільської районної у
м. Києві державної адміністрації, про
визнання ОСОБА_5 недієздатним.

Оскільки згідно зі ст. 201 ЦПК України
така підстава для зупинення
провадження у справі, як неможливість
розгляду цивільної справи до вирішення
іншої справи, що розглядається у
порядку конституційного, цивільного,
господарського, кримінального чи
адміністративного судочинства,
застосовується у тому разі, коли у цій
іншій справі можуть бути вирішені
питання, що стосуються підстав,
заявлених у справі вимог, чи умов, від
яких залежить можливість її розгляду,
суд не вбачає необхідності зупинення
провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи у касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено, що 29 травня 2001 року ОСОБА_5,
діючи від свого імені та від імені
ОСОБА_6, на підставі довіреності від 11
березня 2001 року, уклав із ОСОБА_4
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_5 та ОСОБА_6
на праві власності у рівних частках
(а.с. 6, т. 1).

На підставі вищевказаного договору
ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_4 59 тис. грн та
1500 доларів США, що разом складало 71 тис.
грн. Факт отримання грошових коштів
підтверджується оригіналами розписок,
написаних власноруч ОСОБА_5 (а.с. 129−?130,
т. 1).

Заочним рішенням Подільського
районного суду м. Києва

від 06 грудня 2005 року, із роз'ясненнями
згідно з ухвалою цього ж суду

від 14 липня 2006 року та внесеними
змінами рішенням апеляційного суду
м. Києва від 27 квітня 2006 року, договір
купівлі-продажу від

29 травня 2001 року визнано недійсним на
підставі ст. 57 ЦК Української РСР у
редакції 1963 року. Ухвалою Верховного
Суду України від 23 жовтня 2006 року
вказані судові рішення залишено без
змін.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 57 ЦК
Української РСР 1963 року угода, укладена
внаслідок обману, насильства, погрози,
зловмисної угоди представника однієї
сторони з другою стороною, а також
угода, яку громадянин був змушений
укласти на вкрай невигідних для себе
умовах наслідок збігу тяжких обставин,
може бути визнана недійсною за позовом
потерпілого або за позовом державної
чи громадської організації.

Якщо угода визнана недійсною з однієї з
зазначених підстав, то потерпілому
повертається другою стороною все
одержане нею за угодою, а при
неможливості повернення одержаного в
натурі -відшкодовується його вартість.
Майно, одержане за угодою потерпілим
від другої сторони (або належне йому),
звертається в доход держави. При
неможливості передати майно в доход
держави в натурі - стягується його
вартість.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши
докази у справі й давши їм належну
оцінку, дійшов обґрунтованого висновку
про те, що стягнення з

ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 71 тис. грн,
отриманих за договором
купівлі-продажу, визнаним у подальшому
недійсним на підставі ч. 1 ст. 57 ЦК
Української РСР в редакції 1963 року, є
законним. При цьому вимоги ОСОБА_4 про
відшкодування витрат по нотаріальному
посвідченню договору купівлі-продажу
та витрат по оплаті квартирної плати
задоволенню не підлягають, оскільки
суду не було надано доказів факту
їхнього понесення позивачем.

Доводи касаційної скарги на
правильність висновків суду не
впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу,
якщо визнає, що рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при
розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а рішення суду апеляційної
інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_6, ОСОБА_5 про
зупинення провадження у справі
відхилити.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 05 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Євграфова Є.П.,
Журавель В.І.