РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року Ленінський районний
суд міста Луганська у складі:

головуючого судді: Антоненко М.В.

при секретарі: Єсауленко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Луганська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання договору та
визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача з вимогами про розірвання
договору та визнання права власності, в
обґрунтування якого зазначив, що
рішенням виконавчого комітету
Луганської міської ради від 22.08.2001 року
№ 156/12 було надано ОСОБА_2 в оренду
строком на 10 років земельну ділянку
площею 0,0072га за адресою: АДРЕСА_1 під
розміщення торгівельного павільйону
(некапітальна споруда). На момент
укладення договору оренди земельної
ділянки Управлінням архітектури та
містобудування Луганської міської
ради було надано висновок, що
розміщення торгівельного павільйону
не суперечить містобудівній
документації та діючим нормам та
правилам. Між Виконавчим комітетом
Луганської міської ради та ОСОБА_2
27.09.2001 року було укладено договір
оренди земельної ділянки строком на 10
(десять) років, загальною площею 0,0072 га,
розташованої у АДРЕСА_1, посвідчений
нотаріально та зареєстрований за №3738.
Таким чином, земельна ділянка була
надана у встановленому порядку. Між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у лютому 2002 року було
укладено договір спільної діяльності
від 12.02.2002 року щодо зведення
нежитлової будівлі, тобто ОСОБА_2
запевнив позивача, що буде надавати
кошти на будівництво нежитлової
будівлі та здійснить оформлення усіх
відповідних документів на нежитлову
будівлю за адресою: АДРЕСА_1, а
позивачем - ОСОБА_1 будуть здійснені
роботи з переобладнання та будівництва
всього об'єкту. Проведення будівельних
робіт було здійснено ОСОБА_1 за власні
кошти одноособово. У будівництві
нежитлової будівлі відповідач - ОСОБА_2
участі не приймав, а лише оформлював
від імені позивача та за його кошти
деякі документи. На неодноразові
звернення до відповідача щодо
виконання умов домовленості про
спільну діяльність, а саме - надання
грошових коштів на проведення
будівельних робіт, оформлення
необхідних документів на будівлю,
відповідач постійно ухилявся та
надавав відповідь про відсутності у
нього грошових коштів та незадовільний
стан здоров'я. Останнього разу, після
розмови щодо оформлення документів на
нежитлову будівлю, відповідач надав
позивачу рішення сесії Луганської
міської ради від 31.10.2011 року № 15/89 «Про
внесення змін до договору оренди
земельної ділянки від 27.09.2001, державна
реєстрація 25.10.2001 № 3738, який укладений з
підприємцем ОСОБА_2». Згідно вказаного
рішення сесії Луганської міської ради
від 31.10.2011 року № 15/89, сесія вирішила
внести зміни до договору оренди
земельної ділянки від 27.09.2001 року та
крім іншого, змінено строк дії
договору, а саме строком на 15
(п'ятнадцять) років. Але додаткову угоду
ОСОБА_2 з Луганською міською радою
укладено не було, тобто свої
зобов'язання у повному обсязі
відповідачем не виконано. Листом
управління архітектури та
містобудування Луганської міської
ради від 26.11.2013 року № 01-19/5097/43-13 об'єкту
нерухомості - нежитловій будівлі,
розташованій за адресою: АДРЕСА_1,
вважається можливим присвоїти адресу:
АДРЕСА_2. TOB «Юридична компанія
«ПРОСПЕКТ», було оформлено технічний
паспорт від 25.11.2011 року на нежитлову
будівлю за адресою: АДРЕСА_2. Виходячи з
даних технічного паспорту, в цілому
об'єкт нерухомості складається з :
літ.А-1 - нежитлова будівля, загальною
площею 32,3 кв.м., літ.а - ґанок, літ.Б -
навіс. Також у техпаспорті на будівлю
зазначено, що дозволяючи документи на
нежитлову будівлю не додані, тобто
відповідачем ОСОБА_2 не було виконано у
повному обсязі умови договору. Позивач
зазначає, що враховуючи ті обставини,
що відповідачем - ОСОБА_2 грошові кошти
на будівництво нежитлової будівлі не
надавались, а проведення будівельних
робіт було здійснено лише особисто
ОСОБА_1 за власні кошти, одноособово,
нежитлова будівля повинна належати
позивачу на праві приватної власності.
Крім того, зобов'язання взяті на себе
відповідачем у повному обсязі виконано
не було та на неодноразові звернення
ОСОБА_1 відповідач уникає від виконання
обов'язку оформити документи на
нежитлову будівлю. Позивач вважає, що
нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_2,
повинна належати - ОСОБА_1 на праві
приватної власності, а відповідач -
ОСОБА_2 не має права претендувати на цю
будівлю. На підставі викладеного
позивач просить суд розірвати договір
спільної діяльності укладений 12.02.2002
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Визнати за -
ОСОБА_1 право власності на нежитлову
будівлю за адресою: АДРЕСА_2, що в цілому
складається з літ.А-1 - нежитлова
будівля, загальною площею 32,3 кв.м., літ.а
- ґанок, літ.Б - навіс.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, надав суду пояснення
аналогічні викладеним у позові,
наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги визнав в
повному обсязі, не заперечував проти їх
задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Луганської
міської ради від 22.08.2001 року № 156/12 було
надано ОСОБА_2 в оренду строком на 10
років земельну ділянку площею 0,0072га за
адресою: АДРЕСА_1 під розміщення
торгівельного павільйону
(некапітальна споруда) (а.с.20).

Між Виконавчим комітетом Луганської
міської ради та ОСОБА_2 27.09.2001 року було
укладено договір оренди земельної
ділянки строком на 10 (десять) років,
загальною площею 0,0072 га, розташованої у
АДРЕСА_1, посвідчений нотаріально та
зареєстрований за №3738. Таким чином,
земельна ділянка була надана у
встановленому порядку (9-10).

Після укладання договору оренди
земельної ділянки від 27.09.2001 р.
Управлінням архітектури та
містобудування Луганської міської
ради було надано висновок, що
розміщення торгівельного павільйону
не суперечить містобудівній
документації та діючим нормам та
правилам (а.с.13).

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у лютому 2002 року
було укладено договір спільної
діяльності від 12.02.2002 року щодо
зведення нежитлової будівлі,
відповідно до якого ОСОБА_2 був
зобов'язаний надавати кошти на
будівництво нежитлової будівлі та
здійснить оформлення усіх відповідних
документів на нежитлову будівлю за
адресою: АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 будуть
здійснені роботи з переобладнання та
будівництва всього об'єкту (а.с. 18-19).

Відповідно до рішення Луганської
міської ради від 31.10.2011 року за № 15/89
було внесено зміни до договору оренди
земельної ділянки від 27.09.2001 року,
відповідно до якого сесія вирішила
внести зміни до договору оренди
земельної ділянки від 27.09.2001 року та
змінено строк дії договору, а саме
строком на 15 (п'ятнадцять) років (а.с. 8).

Відповідно до листа управління
архітектури та містобудування
Луганської міської ради від 26.11.2013 року
№ 01-19/5097/43-13 об'єкту нерухомості -
нежитловій будівлі, розташованій за
адресою: АДРЕСА_1, вважається можливим
присвоїти адресу: АДРЕСА_2 (а.с. 17).

Відповідно до технічного паспорту
виготовленого МКП «БТІ» від 13.01.2014 року
на нежитлову будівлю за адресою:
АДРЕСА_2. Виходячи з даних технічного
паспорту, в цілому об'єкт нерухомості
складається з : літ.А-1 - нежитлова
будівля, загальною площею 32,3 кв.м., літ.а
- ґанок, літ.Б - навіс.

Також у техпаспорті на будівлю
зазначено, що дозволяючи документи на
нежитлову будівлю не додані, тобто
відповідачем ОСОБА_2 не було виконано у
повному обсязі умови договору.

Відповідно до висновку № 07/23 від 17.03.2014
року встановлено, що подальша
експлуатація нежитлової будівлі,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2
можлива.

Відповідно до ст. 1130, 1131 ЦКУ за
договором про спільну діяльність
сторони (учасники) зобов'язуються
спільно діяти без створення юридичної
особи для досягнення певної мети, що не
суперечить законові. Договір про
спільну діяльність укладається у
письмовій формі. Умови договору про
спільну діяльність, у тому числі
координація спільних дій учасників або
ведення їхніх спільних справ, правовий
статус виділеного для спільної
діяльності майна, покриття витрат та
збитків учасників, їх участь у
результатах спільних дій та інші умови
визначаються за домовленістю сторін,
якщо інше не встановлено законом про
окремі види спільної діяльності.

Відповідачем не заперечується той
факт, що в порушення укладеного
Договору він не виконав умови договору.
Оформлено право власності на
громадський будинок в порушення умов
укладеного між сторонами Договору
відбулось лише на ім'я відповідача.

Згідно з частинами 1-2 статті 11
Цивільного кодексу України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права
та обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є договори та інші правочини.

Разом з цим, відповідно до ст.526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Відповідно до ст.651 ЦК
України, договір може бути розірваним
за рішенням суду на вимогу однієї
сторони у разі істотного порушення
умов договору.

Відповідно до 4.2 ст.16 ЦК України, одним з
способів захисту цивільних прав та
інтересів є визнання права.

Згідно ст. 392 ЦК України: «Власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчую його право
власності»

Статтею 331 ЦК України, право власності
на нову річ, яка виготовлена (створена)
особою, набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа, яка виготовила (створила) річ зі
своїх матеріалів на підставі договору,
є власником цієї речі. Право власності
на новостворене нерухоме майно
(житлові будинки, будівлі, споруди тощо)
виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна).

На підставі ст.376 ЦК України, право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст. 626 Цивільного
кодексу України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків, він є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору.

Оскільки, відповідач не виконав умови
договору, що не заперечується
сторонами, відповідач позов визнав,
вимоги позивача підлягають
задоволенню.

Згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання
позову відповідачем суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 331, 376, 392, 526, 629, 651,
1130, 1131 ЦК України, ст.ст. 157, 158, 174, 214, 215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, задовольнити.

Розірвати договір спільної діяльності
укладений 12.02.2002 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_2,
що в цілому складається з літ.А-1 -
нежитлова будівля, загальною площею 32,3
кв.м., літ.а - ґанок, літ.Б - навіс.

Заява про апеляційне оскарження
рішення може бути подана до
апеляційного суду Луганської області
через Ленінський районний суд міста
Луганська протягом десяти днів від дня
його проголошення. Апеляційна скарга
може бути подана протягом двадцяти
днів після подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо
заяву про апеляційне оскарження не
було подано. Якщо було подано заяву на
апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у встановлений
строк, рішення набуває законної сили
після закінчення цього строку.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
М.В. Антоненко