У Х В А Л а

31 березня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Гончара В.П.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О.,
Савченко В.О.,

розглянувши заяву товариства з
обмеженою відповідальністю «Багіра»
про перегляд ухвали колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Запорізького
колективного будівельного управління
«Машбуд» про визнання договорів
дійсними, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2004 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до Запорізького
колективного будівельного управління
«Машбуд» про визнання договорів
дійсними. Зазначав, що на підставі
договору купівлі-продажу від 17 лютого
2003 року № 20-НФ, укладеного між ним та
Запорізьким колективним будівельним
управлінням «Машбуд», він набув права
власності на адміністративну будівлю
«А-3» і замощення 1, що розташовані на
земельній ділянці, загальна площа якої
складає 0, 2412 га, за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно з договором купівлі-продажу від
17 лютого 2003 року № 21-НФ він набув права
власності на цілісний майновий
комплекс незавершеного будівництва
виробничої бази, що знаходиться за
адресою: м. Запоріжжя, Крива Бухта, та
розміщений на земельній ділянці,
загальна площа якої за договором
оренди земельної ділянки від 11 вересня
2002 року № 1726, укладеного між виконавчим
комітетом Запорізької міської ради та
продавцем - Запорізьким колективним
будівельним управлінням «Машбуд»,
складає 0,6683 га. Вказував, що сторони
домовились про всі істотні умови
зазначених договорів, вони частково
виконані шляхом передачі йому
відповідачем у власність за актами
передачі-прийому від 19 лютого 2003 року
нерухомого майна, яке є предметом
купівлі-продажу за цими договорами.
Відповідач ухиляється від
нотаріального посвідчення зазначених
договорів, у зв'язку із чим позивач
просив задовольнити позов.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 14 липня
2004 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 30 липня 2013 року, позов ОСОБА_3
задоволено. Визнано договір
купівлі-продажу нерухомого майна від 17
лютого 2003 року № 20-НФ адміністративної
будівлі «А-3», що розміщена окремо та
замощення 1, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1, які знаходяться на земельній
ділянці загальною площею 0,2412 га,
укладений між Запорізьким колективним
будівельним управлінням «Машбуд» та
ОСОБА_3 - дійсним і таким, що підлягає
виконанню з подальшою реєстрацією в
орендному підприємстві «Запорізьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації». Визнано договір
купівлі-продажу нерухомого майна від 17
лютого 2003 року № 21-НФ цілісного
майнового комплексу незавершеного
будівництва виробничої бази, що
знаходиться за адресою: м. Запоріжжя,
Крива Бухта, розміщеного на земельній
ділянці загальною площею 0,6683 га,
укладений між Запорізьким колективним
будівельним управлінням «Машбуд» та
ОСОБА_3 - дійсним і таким, що підлягає
виконанню з подальшою реєстрацією в
орендному підприємстві «Запорізьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації».

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 грудня 2013 року касаційні
скарги представників ТОВ «Багіра»
Козла А.В. та Ярошенка О.О.
відхилено, рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 14 липня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області
від 30 липня 2013 року залишено без змін.

12 березня 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ подано заяву ТОВ «Багіра» про
перегляд ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 грудня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме, ст. ст. 220, 640, 657 ЦК України, ч. 2 ст.
47 ЦК УРСР.

На обґрунтування своїх доводів заявник
наводить ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 грудня 2011 року, рішення
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 липня 2011 року, 29 лютого 2012
року та від 21 березня 2012 року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 «Про судову практику
застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України»,
під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Із ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 грудня 2013
року, яку заявник просить переглянути,
та рішення Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 липня 2011 року,
наданого як приклад, вбачається, що
договори купівлі-продажу нерухомого
майна у цих справах укладалися за дії
норм ЦК УРСР у редакції 1963 року. Разом з
тим, за договорами від 17 лютого 2003 року
№ 20-НФ, № 21-НФ позивач придбав
нежитлові приміщення нерухомості, а
предметом відчуження за договором у
справі, у якій ухвалено рішення від 20
липня 2011 року, був житловий будинок.
Вимоги до форми вчинення таких
правочинів ЦК УРСР у редакції 1963 року
розрізняє.

Рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 лютого 2012 року
та від 21 березня 2012 року прийнято у
справах, у яких правочини щодо
відчуження нерухомого майна
укладалися на підставі норм ЦК України,
із набуттям чинності якого вчинення
договору купівлі-продажу нерухомості
майна закон пов'язує із нотаріальним
посвідченням та державною реєстрацією
незалежно від категорії нерухомого
майна.

Таким чином, зміст доданих до заяви
судових рішень не дає підстав для
висновку про те, що суд касаційної
інстанції при розгляді двох чи більше
справ за тотожним предметом спору,
підстав позову та аналогічних обставин
дійшов протилежних висновків щодо
заявлених позовних вимог.

Не може бути підтвердженням наявності
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1
ст. 355 ЦПК України, й ухвала Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 грудня 2011 року, враховуючи
те, що нею скасовано рішення судів
нижчих інстанцій із передачею справи
на новий розгляд, що не означає
остаточного вирішення спору у справі й
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті.

За таких обставин, які свідчать про те,
що наведені заявником судові рішення
не пітверджують підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до Запорізького колективного
будівельного управління «Машбуд» про
визнання договорів дійсними за заявою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Багіра» про
перегляд ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 грудня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М. Ситнік

Судді:
В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

В.О. Савченко