МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
________________________________________________________________________
________________________________________
Справа № 521/3187/14-ц
Номер провадження №2/521/3971/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року
м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - судді Жуган Л.В.,

при секретарі - Іськовій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
державного нотаріуса П'ятої Одеської
державної нотаріальної контори
Суслової Олександри Михайлівни про
визнання дій незаконними, скасування
постанови та зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м.
Одеси 06.03.2014 року звернувся позивач
ОСОБА_2 із позовом до державного
нотаріуса П'ятої Одеської державної
нотаріальної контори Суслової О.М. про
визнання дій незаконними, скасування
постанови та зобов'язання вчинити
певні дії. В обґрунтування позовних
вимог позивач послався на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько
ОСОБА_4, якому за життя на праві
приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу належало 3/100
частини домоволодіння АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 звернувся до П'ятої Одеської
державної нотаріальної контори за
оформленням спадщини після смерті
батька, однак, 13.09.2013 року державний
нотаріус відмовив позивачу у видачі
свідоцтва про право на спадщину
посилаючись на те, що згідно довідки КП
«БТІ» Одеської міської ради №425452.69 від
23.08.2013 року в домоволодінні АДРЕСА_1, був
затверджений перерахунок ідеальних
часток і частка ОСОБА_4 на теперішній
час складає 2/100 частини.

У зв'язку із невідповідністю даних про
зареєстровану частку у праві власності
за ОСОБА_4 - 3/100 частини домоволодіння
АДРЕСА_1, та даним про ідеальну частку
права власності спадкодавця - 2/100
частини, листом від 13.09.2013 року
державний нотаріус відмовила ОСОБА_2 у
видачі свідоцтва про право на спадщину
після смерті батька та рекомендувала
звернутися до суду.

Позивач зазначає, що звернувся до
Малиновського районного суду м. Одеси
із позовною заявою про визначення
частки майна, належної померлому у
праві спільної часткової власності.
Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 30.01.2014 року визначено
частку спадкодавця ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у праві спільної
часткової власності на домоволодіння
АДРЕСА_1, в розмірі 2/100 частин.

ОСОБА_2 зазначає, що звернувся до
державного нотаріуса із заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за законом на 2/100 частини домоволодіння
АДРЕСА_1, яку було визначено рішенням
суду.

25.02.2014 року державним нотаріусом П'ятої
Одеської державної нотаріальної
контори Сусловою О.М. було винесено
постанову про відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину, а саме
2/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1.
Постанова було мотивована тим, що
відсутній правовстановлюючий документ
на 2/100 домоволодіння АДРЕСА_1, з
посиланнями на приписи ст. 1297 ЦК
України, п. 4.15 Гл. 10 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріуса України,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року.

Позивач ОСОБА_2 вважає постанову
державного нотаріуса П'ятої Одеської
державної нотаріальної контори
незаконною з підстав того, що
відповідно до п. 1.2 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріуса України
правовстановлюючими документами на
спадкове майно - 2/100 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, - є договір
купівлі-продажу, посвідчений П'ятої
Одеською державною нотаріальною
конторою 24.08.1979 року за реєстровим
№3-С-873, як підстава виникнення у
спадкодавця права спільної часткової
власності, та рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 30.01.2014 року,
яким визначено частку спадкодавця у
праві спільної часткової власності на
час смерті останнього.

Посилаючись на вищевикладені
обставини, позивач просить суд: визнати
незаконними дії державного нотаріуса
П'ятої Одеської державної нотаріальної
контори Суслової О.М., у зв'язку із
відмовою у видачі свідоцтва про право
на спадщину за законом до майна ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на 2/100
частини домоволодіння АДРЕСА_1;
скасувати постанову державного
нотаріуса П'ятої Одеської державної
нотаріальної контори Суслової О.М. від
25.02.2014 року про відмову ОСОБА_2 у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом до майна ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на 2/100 частини
домоволодіння АДРЕСА_1; зобов'язати
державного нотаріуса П'ятої Одеської
державної нотаріальної контори
Суслову О.М. здійснити нотаріальні дії
по видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом до майна ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на 2/100
частини домоволодіння АДРЕСА_1, що
складається: в житловому літ. «Б»: 3-2
жиле, площею 108, кв.м.; в літ. «б»: 3-1 -
кухня, площею 6,9 кв.м.; ? сараю літ. «У»; ?
сараю літ. «О».

Представник позивача ОСОБА_2 за
довіреністю - ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримав, просив їх задовольнити в
повному обсязі, про що надав відповідну
заяву, згідно якої просив розглянути
справу за його відсутності.

Відповідач державний нотаріус П'ятої
Одеської державної нотаріальної
контори Суслова О.М. в судове засідання
не з'явилась, повідомлена судом про
дату, час та місце розгляду справи
належним чином, подала до суду заяву
про розгляд справи за її відсутності.
Державним нотаріусом Сусловою О.М.
також було подано до суду письмові
заперечення проти позову, згідно яких
заявлені вимоги не визнала, вказала про
те, що свідоцтво про право на спадщину
видається за наявності у спадковій
справі всіх необхідних документів та
відомостей. ОСОБА_2 було надано
правовстановлюючий документ про
належність спадкодавцю 3/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1, однак, згідно
відомостей КП «БТІ» Одеської міської
ради частка спадкодавця змінилась та
складає 2/100 частини вказаного
домоволодіння, тому за наявності
суперечностей між заявленими та
зареєстрованими правами на спадкове
нерухоме майно, державний нотаріус в
межах наданих повноваження відмовила у
видачі свідоцтва про право на спадщину.

Дослідивши матеріали справи, надавши
оцінку поданим доказам, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_2 є сином ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про
народження, виданим 29.02.1980 року
Іллічівським р/в ЗАГС м. Одеси, актовий
запис №297.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданим повторно 03.01.2013 року Відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану у м. Одесі Одеського міського
управління юстиції, актовий запис №11983.

За життя ОСОБА_4 згідно договору
купівлі-продажу від 24.08.1979 року,
посвідченого державним нотаріусом
П'ятої Одеської державної нотаріальної
контори за реєстровим №3-С-873, придбав
3/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1.

Право власності ОСОБА_4 на 3/100 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, було
зареєстровано Одеським міжміським
бюро технічної інвентаризації за №4351
стр. 145 кн. 17, що підтверджується
відповідною відміткою від 14.03.1980 року
на примірнику договору купівлі-продажу
від 24.08.1979 року.

Після смерті ОСОБА_4 позивач ОСОБА_2 у
встановлений законом строк звернувся
до П'ятої Одеської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини після смерті
батька, що підтверджується матеріалами
спадкової справи П'ятої Одеської
державної нотаріальної контори №17/2013
до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_4

Згідно до ст. 66 Закону України «Про
нотаріат» на майно, що переходить за
правом спадкоємства до спадкоємців або
держави, нотаріусом за місцем
відкриття спадщини видається
свідоцтво про право на спадщину. Видача
свідоцтва провадиться у строки,
встановлені цивільним законодавством
України.

Статтею 67 Закону України «Про
нотаріат» визначено, що свідоцтво про
право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
встановленому цивільним
законодавством, на ім'я всіх
спадкоємців або за їх бажанням кожному
з них окремо.

За ст. 68 Закону України «Про нотаріат»
нотаріус при видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом перевіряє
факт смерті спадкодавця, час і місце
відкриття спадщини, наявність підстав
для закликання до спадкоємства за
законом осіб, які подали заяву про
видачу свідоцтва, та склад спадкового
майна.

Главою 10 Порядку вчинення нотаріальних
дій нотаріуса України, затвердженого
Наказом Міністерства юстиції України
№296/5 від 22.02.2012 року (далі - Порядок
вчинення нотаріальних дій)
врегульовано дії нотаріусів щодо
видачі свідоцтв про право на спадщину.

Пунктами 4.12, 4.14 Гл. 10 Порядку вчинення
нотаріальних дій визначено, що
свідоцтво про право на спадщину
видається за наявності у спадковій
справі всіх необхідних документів. При
видачі свідоцтва про право на спадщину
нотаріус обов'язково перевіряє: факт
смерті спадкодавця, час і місце
відкриття спадщини, наявність підстав
для закликання до спадкоємства, якщо
має місце спадкування за законом,
прийняття спадкоємцем спадщини у
встановлений законом спосіб, склад
спадкового майна, на яке видається
свідоцтво про право на спадщину. На
підтвердження цих обставин від
спадкоємців витребовуються документи,
які підтверджують вказані факти.

Відповідно до п. 4.18 Гл. 10 Порядку
вчинення нотаріальних дій якщо до
складу спадкового майна входить
нерухоме майно, що підлягає реєстрації
(за винятком земельної ділянки),
нотаріус виготовляє витяг з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.
За відсутності у спадкоємця необхідних
для видачі свідоцтва про право на
спадщину документів нотаріус роз'яснює
йому процедуру вирішення зазначеного
питання в судовому порядку.

З матеріалів спадкової справи
вбачається, що ОСОБА_2 було надано
оригінал примірника договору
купівлі-продажу від 24.08.1979 року,
посвідченого державним нотаріусом
П'ятої Одеської державної нотаріальної
контори за реєстровим №3-С-873, про
належність спадкодавцю ОСОБА_4 3/100
частини домоволодіння АДРЕСА_1.

Для підтвердження цих обставин
державний нотаріус П'ятої Одеської
державної нотаріальної контори
Суслова О.М. звернулась до КП «ОМБТІ та
РОН» із запитом щодо реєстрації права
власності на домоволодіння АДРЕСА_1.

Листом №425452.69 від 23.08.2013 року КП «БТІ»
Одеської міської ради повідомило, що
станом на 31.12.2012 року згідно матеріалів
інвентаризаційної справи і записів в
реєстраційній книзі 17, стор. 145, р. №4351,
право власності на 3/100 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, зареєстровано
за ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого П'ятою
Одеською державною нотаріальною
конторою 24.08.1979 року, р. №3-С-873. Згідно з
розрахунком ідеальних часток у
домоволодінні (замовлення №3045301.0501)
ідеальна частка ОСОБА_4 складає - 2/100
частини домоволодіння.

У зв'язку із розбіжностями між
заявленими та зареєстрованими правами
на спадкове нерухоме майно, державний
нотаріус Суслова О.М. листом №1572/02-14 від
13.09.2013 року повідомила ОСОБА_2 про
неможливість видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_4, та рекомендувала
звернутися до суду за вирішенням цього
питання.

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
Малиновського районного суду м. Одеси
із позовом про визначення частки майна,
належної померлому на праві спільної
часткової власності.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси було визнано частку ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у праві
спільної часткової власності на
домоволодіння АДРЕСА_1, в розмірі 2/100
частин, що складається: в житловому літ.
«Б»: 3-2 жиле, площею 108, кв.м.; в літ. «б»: 3-1
- кухня, площею 6,9 кв.м.; ? сараю літ. «У»; ?
сараю літ. «О».

ОСОБА_2 на підставі зазначеного рішення
суду знову звернувся до державного
нотаріуса Суслової О.М. із проханням
видати свідоцтво про право на спадщину
після смерті батька.

Постановою від 25.02.2014 року державний
нотаріус П'ятої Одеської державної
нотаріальної контори Суслова О.М.
відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом до
майна ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року, на 2/100 частки домоволодіння
АДРЕСА_1.

Свою відмову державний нотаріус
Суслова О.М. мотивувала тим, що
правовстановлюючі документи на 2/100
частини домоволодіння АДРЕСА_1, які за
життя належали ОСОБА_4 - відсутні.

Позивач ОСОБА_2 не погоджується із
зазначеною постановою, вказує на
наявність всіх необхідних документів
для вчинення нотаріальної дії, вважає
такі дії відповідача неправомірними, а
відмову у видачі свідоцтва про право на
спадщину безпідставною.

Однак, суд не погоджується із
твердженнями позивача, з наступних
підстав.

За п. 4.15 Гл. 10 Порядку вчинення
нотаріальних дій видача свідоцтва про
право на спадщину на майно, яке
підлягає реєстрації, проводиться
нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна.

З встановлених судом обставин справи
вбачається, що за ОСОБА_4 зареєстровано
право власності на 3/100 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
П'ятою Одеською державною нотаріальною
конторою 24.08.1979 року, р. №3-С-873.

У зв'язку із проведеним перерахунком
часток в домоволодінні АДРЕСА_1, частка
спадкодавця ОСОБА_4 змінилась та на
даний час складає 2/100 частини, однак, не
перереєстрована в КП «БТІ» Одеської
міської ради.

Відповідно до розділу 3 Інструкції щодо
проведення поділу, виділу та
розрахунку часток об'єктів
нерухомого майна, затвердженої Наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України №55 від 18.06.2007 року, розрахунок
часток у спільній власності на об'єкти
нерухомого майна виконується у разі
невідповідності розмірів часток,
указаних у правовстановлювальних
документах, реальним часткам за згодою
всіх співвласників здійснюється
розрахунок відповідних часток
нерухомого майна з метою отримання
відповідних правовстановлювальних
документів. Право кожного співвласника
в спільній частковій власності
визначається часткою, яка виражається
в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5
тощо). При цьому вказані в
правовстановлювальних документах
розміри часток співвласників на об'єкт
нерухомого майна в сумі повинні
становити одиницю.

При таких обставинах, після проведення
перерахунку часток у спільній
власності на об'єкти нерухомості
обов'язковою є перереєстрація права
власності кожного із учасників
спільної власності на майно з метою
отримання відповідних
правовстановлювальних документів.

З фактичних обставин справи
вбачається, що спадкодавець ОСОБА_4 за
життя не зареєстрував своє право
власності та не оформив
правовстановлюючі документи на частку
домоволодіння після перерахунку
ідеальних часток, тому відповідні
правовстановлюючі документи на 2/100
частини домоволодіння АДРЕСА_1, -
відсутні.

Статтею 182 ЦК України визначено, що
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.
Державна реєстрація прав на
нерухомість є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

У зв'язку із цим рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 30.01.2014 року,
на яке посилається позивач, не є
правовстановлюючим документом про
належність ОСОБА_4 2/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1, оскільки
встановлені в ньому обставини щодо
належності ОСОБА_4 вказаного майна не
зареєстровані відповідним державним
органом реєстрації речових прав на
нерухоме майно.

Статтею 49 Закону України «Про
нотаріат», п. 1 Гл. 13 Порядку вчинення
нотаріальних дій визначено, що
нотаріус або посадова особа, яка вчиняє
нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні
нотаріальної дії, якщо, зокрема, не
подано відомості (інформацію) та
документи, необхідні для вчинення
нотаріальної дії.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не було подано
державному нотаріусу Сусловій О.М.
належних правовстановлюючих
документів щодо належності 2/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1, спадкодавцеві
ОСОБА_4, суд вважає, що державний
нотаріус в межах своїх повноважень та
відповідно до вимог закону
обґрунтовано відмовила позивачу у
видачі свідоцтва про право на спадщину.

При таких обставинах, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_2 до державного
нотаріуса П'ятої Одеської державної
нотаріальної контори Суслової О.М. про
визнання дій незаконними, скасування
постанови та зобов'язання вчинити
певні дії - є безпідставними, та не
підлягають задоволенню судом в повному
обсязі.

Суд роз'яснює позивачу, що відсутність
можливості оформити свідоцтво про
право на спадщину в нотаріальному
порядку, не позбавляє ОСОБА_2 права на
спадщину після смерті батька.

За відсутності документів необхідних
для видачі свідоцтва про право на
спадщину, та для захисту своїх прав
щодо оформлення права власності на
спадкове майно ОСОБА_2 може звернутися
до суду із окремим позовом про визнання
за ним права власності на певне майно в
порядку спадкування після смерті
батька.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
державного нотаріуса П'ятої Одеської
державної нотаріальної контори
Суслової Олександри Михайлівни про
визнання дій незаконними, скасування
постанови та зобов'язання вчинити
певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10-ти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя:
Л.В. Жуган