Справа № 523/3657/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2014 р. Суворовський районний
суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Бузовського В.В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду в м. Одесі скаргу
ОСОБА_1 на дії державного виконавця
першого Суворовського ВДВС Одеського
міського управління юстиції Скорика
Олександра Павловича, зацікавлені
особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинення
певних дій, -

встановив:

ОСОБА_1, звернувся до суду із зазначеною
скаргою та просив визнати рішення
державного виконавця першого
Суворовського ВДВС Одеського міського
управління юстиції Скорика О.П., про
закінчення виконавчих проваджень №
33131750, № 33130684 відкритих 18.06.2012 року -
неправомірним, зобов'язати державного
виконавця скасувати постанови від 30
грудня 2013 року про закінчення
виконавчих проваджень № 33131750, № 33130684,
зобов'язати державного виконавця
відновити виконавчі провадження №
33131750, № 33130684 та відновити виконавчі дії
по примусовому виконанню рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 08.12.2011 року по цивільній справі №
2-631/11.

В обґрунтування скарги посилається на
те, що на виконанні державного
виконавця Скорика О.П., перебували
виконавчі провадження № 33131750, № 33130684
провадження в яких відкрито 18.06.2012 року,
по примусовому виконанню рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 08.12.2011 року по цивільній справі №
2-631/11. Ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 19.03.2013 року було
змінено спосіб та порядок виконання
рішення суду не за рахунок боржників
ОСОБА_3, та ОСОБА_4, а за його рахунок, як
стягувача. 27.02.2013 року державний
виконавець виніс дві постанови про
закінчення виконавчих проваджень №
33131750, № 33130684, зазначені постанови
отримані ним лише 27.02.2014 року. Вважає
зазначені постанови державного
виконавця незаконними, оскільки
підстав для закінчення виконавчого
провадження, згідно до діючого
законодавства не має.

Державний виконавець в судове
засідання не з'явився, про місце та час
його проведення повідомлений належним
чином (а.с. 31), причини неявки не
повідомляв.

Зацікавлена особа ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явився, про місце та час
його проведення повідомлений належним
чином (а.с. 33), причини неявки не
повідомляв.

Зацікавлена особа ОСОБА_3 в судовому
засіданні пояснила, що скарга
задоволенню не підлягає, але за який
підстав, пояснень не надавала.

Так судом встановлено, що на
примусовому виконанні державного
виконавця Скорика О.П., перебували
виконавчі провадження № 33131750, № 33130684
по примусовому виконанню рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 08.12.2011 року по цивільній справі №
2-631/11 згідно до якого було зобов'язано
ОСОБА_3, та ОСОБА_4, звільнити захоплену
земельну ділянку шляхом знесення
самочинно збудованого будинку.
Виконавче провадження було відкрито
18.06.2012 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 19.03.2013 року було змінено
спосіб та порядок виконання рішення
суду не за рахунок боржників ОСОБА_3, та
ОСОБА_4, а за рахунок стягувача ОСОБА_1,
який 01.07.2013р., на виконання ухвали суду
апеляційної інстанції, уклав договір
на виконання демонтажних робіт з СПД
ОСОБА_5, (а.с. 20). 27.02.2013 року державний
виконавець виніс дві постанови про
закінчення виконавчих проваджень №
33131750, № 33130684 з підстав визначених п.11 ч.1
ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження» (далі Закон). Зазначені
постанови отримані ОСОБА_1, лише 27.02.2014
року, що підтверджується підписом про
видачу постанов (а.с. 16, 18). У
встановлений законом строк, а саме
07.03.2014р., ОСОБА_1, звернувся до суду із
скаргою на дії державного виконавця.

Відповідно до ст. 1 Закону, виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених
цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

В силу ст. 6 Закону, державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Статтею 11 Закону встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 11. ч. 1 ст. 49 Закону,
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), який
його видав, у випадку, передбаченому
частиною третьою статті 75 цього Закону.

Частиною третьою статті 75 Закону
передбачено, що У разі якщо виконати
рішення без участі боржника
неможливо, державний виконавець
накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що державний виконавець Скорик
О.П., в порушення діючого законодавства
виніс постанови від 30 грудня 2013 року
про закінчення виконавчих проваджень
№ 33131750, № 33130684, оскільки після зміни
способу і порядку виконання рішення
суду, боржники вже не повинні були
вчиняти особисто дії на виконання
рішення суду, обов'язок по виконанню
рішення перейшов до стягувача ОСОБА_1,
який належним чином вчиняв дії на
виконання судового рішення.

Щодо перешкоджання боржниками ОСОБА_3,
ОСОБА_4 державному виконавцю
виконувати рішення суду, суд звертає
увагу на те, що перешкоджання
здійсненню виконавчих дій не є
підставою для закінчення виконавчого
провадження. У випадку перешкоджання
виконанню рішення, державний
виконавець повинен був вжити заходів
передбачених п. 12 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження», а
саме, залучити у встановленому порядку
до провадження виконавчих дій
працівників органів внутрішніх справ,
що державним виконавцем здійснено не
було.

На підставі встановленого, суд
приходить до висновку про те, що скарга
ОСОБА_1 обґрунтована та підлягає
задоволенню в повному обсязі.

В силу ч. 1 ст. 51 Закону, У разі якщо
постанова державного виконавця про
закінчення

виконавчого провадження або
повернення виконавчого документа
стягувачу визнана судом незаконною,
виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду.

Керуючись ст. ст. 383 - 389 ЦПК України, суд,
-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного
виконавця першого Суворовського ВДВС
Одеського міського управління юстиції
Скорика Олександра Павловича,
зацікавлені особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинення певних дій -
задовольнити.

Визнати рішення державного виконавця
першого Суворовського ВДВС Одеського
міського управління юстиції Скорика
Олександра Павловича про закінчення
виконавчих проваджень № 33131750, № 33130684
відкритих 18.06.2012 року - неправомірним.

Зобов'язати державного виконавця
першого Суворовського ВДВС Одеського
міського управління юстиції Скорика
Олександра Павловича скасувати
постанови від 30 грудня 2013 року про
закінчення виконавчих проваджень №
33131750, № 33130684.

Зобов'язати державного виконавця
першого Суворовського ВДВС Одеського
міського управління юстиції Скорика
Олександра Павловича відновити
виконавчі провадження № 33131750, № 33130684
та відновити виконавчі дії по
примусовому виконанню рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 08.12.2011 року по цивільній справі №
2-631/11.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги протягом 5-ти
днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: