КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/2284/14
УХВАЛА

12.05.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді
Петренка В.С.

за участю секретаря -
Гарнаженко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі заяву представника
ОСОБА_2 про закриття провадження у
справі, подану у цивільній справі за
позовом

ОСОБА_3

до Одеської міської ради, ОСОБА_4,

ОСОБА_2

про визнання рішення, свідоцтва про
право власності недійсними, визнання
права власності та права користування
земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного
суду м. Одеси знаходиться цивільна
справа №520/12144/13-ц за позовом ОСОБА_3 до
Одеської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_2
про визнання недійсним рішення,
свідоцтва про право власності,
визнання права власності та права
користування земельною ділянкою.

У судовому засіданні 12.05.2014року
представник відповідача - ОСОБА_2 надав
суду заяву про закриття провадження у
справі на підставі ч. 1 ст. 205 ЦПК
України, оскільки вимоги щодо визнання
недійсним рішення виконавчого
комітету Одеської міської ради від
30.07.2003року за №385 не підлягають
розгляду в порядку цивільного
судочинства, а повинні розглядатися в
порядку адміністративного
судочинства.

У судовому засіданні 12.05.2014року
позивач, його представник, відповідач -
ОСОБА_4 заперечували проти задоволення
заяви про закриття провадження у
справі.

Суд, проаналізувавши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін та їх
представників, вважає за необхідне
відмовити у задоволенні заяви про
закриття провадження у справі,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод

чи інтересів, що виникають із
цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Ч. 1 ст. 18 КАС України визначає вичерпний
перелік категорій справ, які предметно
підсудні місцевим загальним судам як
адміністративним.

Виходячи зі змісту цього переліку,
місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні:
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган чи посадова особа
місцевого самоврядування, посадова чи
службова особа органу місцевого
самоврядування, крім тих, які підсудні
окружним адміністративним судам; усі
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності; усі адміністративні
справи щодо спорів фізичних осіб з
суб'єктами владних повноважень з
приводу обчислення, призначення,
перерахунку, здійснення, надання,
одержання пенсійних виплат, соціальних
виплат непрацездатним громадянам,
виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням,
виплат та пільг дітям війни, інших
соціальних виплат, доплат, соціальних
послуг, допомоги, захисту, пільг;
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання ними рішень
судів у справах, передбачених пунктами
1-4 частини першої цієї статті;
адміністративні справи щодо
примусового повернення в країну
походження або третю країну та
примусового видворення іноземців та
осіб без громадянства за межі
території України.

Постанова Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ роз'яснює, що право власності на
майно, на речове право на чуже майно,
захист цих прав регулюються цивільним
законодавством, і власник має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном, а особа,
якій належить право на чуже майно, має
право на захист цього права, у тому
числі й від власника майна відповідно
до положень глави 29 ЦК, тому такі спори
з урахуванням вимог статті 15 ЦПК
підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства, якщо однією із
сторін є фізична особа, незалежно від
участі у них органу державної влади
та/або органу місцевого самоврядування
(суб'єкта владних повноважень).
Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане відповідно до
закону, належить до документів, на
підставі яких згідно зі статтею 19
Закону України від 01 липня 2004 року №
1952-IV «Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень»
провадиться реєстрація права
власності, яке вони посвідчують. У
зв'язку із цим, суд відповідно до
частини першої статті 21, статті 393 ЦК
визнає незаконним і скасовує такий акт,
виданий владним органом, повністю або
частково, якщо він суперечить актам
цивільного законодавства та порушує
цивільні права або інтереси. Такі спори
за участю фізичних осіб розглядаються
в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи, що позивач у
наданій позовній заяві просить суд,
зокрема, визнати недійсним свідоцтво
про право власності та визнати право
власності, тобто у даному випадку йде
мова про захист порушеного права
власності, який повинен розглядатися у
порядку цивільного судочинства, суд
вважає за необхідне відмовити у
задоволенні заяви представника ОСОБА_2
про закриття провадження у справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника
ОСОБА_2 про закриття провадження у
справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Заперечення не неї можуть бути
включені до апеляційної скарги на
рішення суду.

Суддя
Петренко В. С.