АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/796/8652/2014
Головуючий у 1 інстанції - Гайдук С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Івана
Франка - 4» - Пашковського Дмитра
Володимировича на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 20 березня 2013 року в цивільній
справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 до об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Івана Франка, 4», ОСОБА_12, треті
особи: Шевченківська районна у м. Києві
рада, Київська міська рада, Головне
управління земельних ресурсів
Київської міської ради, Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві про зобов'язання
звільнити самовільно зайняту ділянку
та приведення ділянки у попередній
стан,-

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2010 року позивачі звернулися до
суду із зазначеним позовом, в якому, з
урахуванням уточнених вимог, просили
зобов'язати ОСОБА_12 та ОСББ «Івана
Франка, 4» звільнити самовільно зайняту
земельну ділянку, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, яка є прибудинковою
територією будинку, що знаходиться за
вказаною адресою, шляхом знесення
самочинного будівництва (прибудова до
будинку та басейн) та привести земельну
ділянку у попередній стан; зобов'язати
ОСОБА_12 тa ОСББ «Iвана Франка, 4» надати
позивачам вільний доступ до земельної
ділянки, розташованої за вказаною
адресою.

В мотивування вимог посилалися на те,
що відповідачі, здійснивши самочинне
будівництво, порушили норми закону, які
регламентують порядок використання
земельних ділянок, недотримались
державних стандартів, норм і правил при
проектуванні в будівництві, та
порушили їх права та законні інтереси
на користування спірною земельною
ділянкою, яка є прибудинковою
територією та використовується для
обслуговування будинку.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 20 березня 2013 року -
позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_12 та ОСББ «Івана
Франка, 4» звільнити самовільно зайняту
земельну ділянку, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1 у Шевченківському
районі, яка є прибудинковою територією
будинку, шляхом знесення самочинного
будівництва (прибудова до будинку та
басейн) та привести ділянку у
попередній стан.

Зобов'язано ОСОБА_12 та ОСББ «Івана
Франка, 4» надати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 вільний доступ до земельної
ділянки, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, яка є прибудинковою
територією.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
м. Києва від 18 вересня 2013 року рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 20 березня 2013 року скасовано
та ухвалено нове рішення наступного
змісту.

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 у позові
відмовлено. Вирішено питання судових
витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 квітня 2014 року касаційні
скарги ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, подану
через представника ОСОБА_10 та
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві задоволено частково.

Рішення апеляційного суду м.Києва від 18
вересня 2013 року скасовано, справу
направлено до суду апеляційної
інстанції на новий судовий розгляд.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, представник відповідача
ОСББ «Івана Франка, 4» - Пашковський Д.В.
подав апеляційну скаргу та посилаючись
на неправильне застосування судом
норм матеріального і порушення норм
процесуального права просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
відмову у задоволенні позову в повному
обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги вказує, зокрема, що двоповерхова
будівля (бойлерна) та басейн існували
разом з будинком та були прийняті на
баланс ОСББ, на що є відповідна
документація. Будівельні роботи,
вказані позивачами, є роботами з
благоустрою прибудинкової території,
які було проведено на підставі ордерів
та дозволів КМДА. Права позивачів
оспорюваними діями відповідачів
жодним чином не були порушені,
матеріали справи не містять жодних
доказів порушення вказаних прав,
санітарно-технічних вимог і правил
експлуатації будинку. Земельна
ділянка, згідно витягу з чергового
кадастрового плану закріплена на
правових підставах за ОСББ, за яку
останнє сплачує земельний податок.

Крім того, позивачами по питанню
знесення чи перебудови можуть бути
лише державні органи, які наділені
відповідними повноваженнями.
Власником земельної ділянки, на якій
знаходиться спірна територія є
територіальна громада міста Києва (в
особі Київради). За таких обставин
позивачі не мають прав на звернення з
таким позовом до суду.

Зазначив, що задоволення вимог
позивачів в частині знесення прибудови
повністю позбавить житловий будинок:
центрального опалення, водопостачання
(холодного і гарячого), водовідведення.

В судовому засіданні апеляційного суду
представники відповідача ОСББ «Івана
Франка, 4» апеляційну скаргу
підтримали, просили рішення суду
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5,
представник позивачів ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 - ОСОБА_11 та представник третьої
особи Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві проти задоволення апеляційної
скарги заперечували, просили рішення
суду залишити без змін.

Позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_7, відповідач
ОСОБА_12, треті особи: Шевченківська
районна у м. Києві рада, Київська міська
рада, Головне управління земельних
ресурсів Київської міської ради в
судове засідання не з'явились, про день,
час та місце розгляду справи
повідомлялись належним чином. Колегія
суддів вважає можливим розглядати
справу у відсутності осіб, які не
з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що проведені
ОСОБА_12 та ОСББ «Івана Франка, 4»
будівельні роботи по будівництву
прибудови до житлового будинку АДРЕСА_1
та влаштування басейну здійснені за
відсутності дозволу на виконання таких
робіт, розробленого та погодженого в
установленому порядку проектної
документації та при відсутності права
на володіння чи користування земельною
ділянкою, на якій велися будівельні
роботи, чим було порушено права
позивачів на користування земельною
ділянкою.

Проте, в повній мірі з таким висновком
суду першої інстанції погодитись
неможливо, оскільки такого висновку
суд дійшов, не з'ясувавши дійсні
обставини спору, не перевіривши доводи
і заперечення сторін та без належної
оцінки доказів.

Зазначені порушення норм
матеріального та процесуального права
є підставою відповідно до ст.309 ЦПК
України до скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення по суті
заявлених позовних вимог.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ставили перед
судом питання про зобов'язання
відповідачів звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку, розташовану
за адресою: АДРЕСА_1, яка є
прибудинковою територією будинку,
шляхом знесення самочинного
будівництва - прибудови до будинку
(бойлерної) та привести земельну
ділянку у попередній стан.

Колегія суддів вважає, що такі позовні
вимоги задоволенню не підлягають з
огляду на таке.

Рішенням Шевченківської районної у м.
Києві ради № 527 від 07 квітня 2005 року,
Розпорядженням Шевченківської
районної у м. Києві державної
адміністрації № 871 від 17 травня 2005 року,
Актом передачі житлового комплексу на
баланс від 27 квітня 2007 року, ОСББ «Івана
Франка, 4» було передано на баланс
багатоповерховий житловий будинок
АДРЕСА_1 у м. Києві разом із
інженерно-технічним обладнанням, в
тому числі прибудовою - бойлерною
(теплопунктом) (т.1 а.с. 61-66).

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачем ОСББ «Івана Франка, 4»
здійснювалися роботи з благоустрою
прибудинкової території з проведенням
ремонту відмостки, гідроізоляцією
фундаменту, ремонту теплопункту,
ремонтом та відновленням асфальтного
покриття навколо будинку зі сторони
головного та західного фасадів
відповідно до дозволів та ордерів
виданих Головним управлінням контролю
за благоустроєм м. Києва Київської
міської державної адміністрації (т.1
а.с.76-84).

Відповідно до ст.4 Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» об'єднання
створюється для забезпечення і захисту
прав його членів та дотримання їхніх
обов'язків, належного утримання та
використання неподільного і
загального майна, забезпечення
своєчасного надходження коштів для
сплати всіх платежів, передбачених
законодавством та статутними
документами.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» об'єднання
відповідно до цього Закону зобов'язане:

забезпечувати дотримання інтересів
усіх членів об'єднання, асоціації при
встановленні умов і порядку володіння,
користування і розпорядження спільною
власністю;

припиняти дії третіх осіб, що
утруднюють або перешкоджають
реалізації прав володіння,
користування і розпорядження
неподільним та загальним майном
членами об'єднання.

Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Статтею 321 ЦК України визначено, що
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Аналіз норм ЦК України вказує на те, що
право власності - це сукупність
правових норм, які регулюють відносини,
пов'язані з володінням, користуванням і
розпорядженням власником належним
йому майном на свій розсуд і в своїх
інтересах, усунення третіх осіб від
протиправного втручання у сферу його
володіння цим майном, а також обов'язки
власника не порушувати прав та
законних інтересів інших осіб.

Відповідно до ст.382 ЦК України,
власникам квартири у дво- або
багатоквартирному житловому будинку
належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також: власників нежитлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку.

З конструкції статті вбачається, що
власники квартир у багатоквартирному
будинку є співвласниками спільного
майна в будинку - вже згаданих
приміщень загального користування,
опорних конструкцій та обладнання, та,
відповідно, є співвласниками самого
будинку.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що
є у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).

Згідно з ст.368 ЦК України спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю.

Умовами ст.369 ЦК України передбачено, що
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Рішенням Конституційного Суду України
від 02 березня 2004 рокупо по справі №
4-рп/2004 встановлено, що допоміжні
приміщення (підвали, сараї, кладовки,
горища, колясочні і т. ін.) передаються
безоплатно у спільну власність
громадян одночасно з приватизацією
ними квартир (кімнат у квартирах)
багатоквартирних будинків.
Підтвердження права власності на
допоміжні приміщення не потребує
здійснення додаткових дій, зокрема
створення об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку, вступу до
нього.

Власник (власники) неприватизованих
квартир багатоквартирного будинку є
співвласником (співвласниками)
допоміжних приміщень нарівні з
власниками приватизованих квартир.

Питання щодо згоди співвласників
допоміжних приміщень на надбудову
поверхів, улаштування мансард у
багатоквартирних будинках, на вчинення
інших дій стосовно допоміжних
приміщень (оренда тощо) вирішується
відповідно до законів України, які
визначають правовий режим власності.

Крім того, відповідно до Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджені
наказом Державного комітету України з
питань житлово - комунального
господарства №76 від 17 травня 2005 року
та Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» допоміжні
приміщення багатоквартирного будинку -
приміщення, призначені для
забезпечення експлуатації будинку та
побутового обслуговування мешканців
будинку (сходові клітини, вестибюлі,
перехідні шлюзи, поза квартирні
коридори, колясочні, кладові,
сміттєкамери, горища, підвали, шахти і
машинні відділення ліфтів,
вентиляційні камери та інші технічні
приміщення).

Таким чином, судова колегія
погоджується з тим, що прибудова до
будинку (бойлерна - теплопункт), яку
позивачі просять знести як самочинне
будівництво, належить усім власникам
квартир будинку АДРЕСА_1 і є невід'ємною
частиною будинку.

Разом з тим, вимога про знесення
самочинного будівництва (прибудова до
будинку) не ґрунтується на нормах
закону, оскільки прибудова (бойлерна)
хоч і є самочинним будівництвом, проте
вона не може бути знесена, оскільки
Актом передачі житлового комплексу на
баланс від 27 квітня 2007 року, ОСББ «Івана
Франка, 4» було передано на баланс
багатоповерховий житловий будинок
АДРЕСА_1 у м. Києві разом із бойлерною,
яка є невід'ємною частиною будинку, так
як вона забезпечує будинок водо- та
теплопостачанням.

Відповідно до п.п.22, 24 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №6 «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності.

Якщо технічна можливість перебудови
об'єкта нерухомості відсутня або
забудовник відмовляється від такої
перебудови, суд, незалежно від
поважності причин відмови, за позовом
зазначених органів або особи, права чи
інтереси якої порушено таким
будівництвом, ухвалює рішення про
знесення житлового будинку або іншого
нерухомого майна.

Узагальнюючи підстави для відмови у
задоволенні позову в цій частині
апеляційна інстанція приходить до
висновку про те, що наявна на час
розгляду справи в суді першої
інстанції прибудова до будинку -
бойлерна (теплопункт), є власністю всіх
власників квартир будинку №4, оскільки
вона хоч і є самочинним будівництвом в
результаті її перебудови, проте не може
бути знесена, оскільки об'єктивно
знесення прибудови призведе до
позбавлення житлового будинку
центрального опалення, холодного та
гарячого водопостачання,
водовідведення, що фактично порушить
права інших власників квартир будинку
по АДРЕСА_1 щодо використання їх
нерухомого майна для проживання.

Крім того, знесення нерухомого майна є
крайньою мірою, при цьому позивачами
не використано усі передбачені
законодавством України заходи
реагування щодо можливості здійснення
відповідачами перебудови прибудови до
будинку відповідно до проекту або
відповідно до норм і правил, визначених
державними правилами та санітарними
нормами.

Щодо вимоги позивачів про знесення
самочинного будівництва - басейну та
приведення земельної ділянки у
попередній стан, то вона також не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України, право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

В силу ч.1 ст.182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Так, статтею 376 ЦК України визначено
ознаки самочинного будівництва, яке:

- здійснюється на земельній ділянці, що
не була відведена для цієї мети;

- без належного дозволу;

- без належно затвердженого проекту;

- з істотним порушенням будівельних
норм і правил.

В силу ч.2 ст.376 ЦК України, особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього.

Відповідно до п.1 Порядку виконання
будівельних робіт, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 13 квітня 2011 року № 466, будівельні
роботи - це роботи з нового будівництва,
реконструкції, реставрації,
капітального ремонту.

Пункт 2 Порядку передбачає, що
будівельні роботи можуть виконуватися
замовником після отримання документа,
що посвідчує право власності чи
користування земельною ділянкою, або
договору суперфіцію та:

подання замовником за формою згідно з
додатком і повідомлення про початок
виконання будівельних робіт Державній
архітектурно-будівельній інспекції
або її територіальному органу за
місцезнаходженням об'єкта будівництва
щодо об'єктів, будівництво яких
здійснюється на підставі будівельного
паспорта, які не потребують реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт або отримання,
дозволу на виконання будівельних
робіт, відповідно до переліку об'єктів,
будівництво яких здійснюється після
надіслання повідомлення про початок
виконання будівельних робіт;

реєстрації відповідною Інспекцією
декларації - щодо об'єктів будівництва,
що належать до І - III категорії
складності;

видачі замовнику Інспекцією дозволу на
виконання будівельних робіт - щодо
об'єктів будівництва, що належать до IV і
V категорії складності.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачі протягом 2007-2009 років
неодноразово зверталися до
Шевченківської районної у м. Києві
державної адміністрації, Управління
державного архітектурно-будівельного
контролю, Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м. Києві щодо самовільного
будівництва ОСОБА_12 та ОСББ «Iвана
Франка, 4» двоповерхової споруди
(бойлерної), будівництва басейну без
дозволу усіх співвласників, без
погодження проекту забудови та
отримання відповідних дозвільних
документів на виконання будівельних
робіт.

Згідно листа Міністерства внутрішніх
справ України від 12 жовтня 2010 року №
18933/Mг, Головним управлінням
Міністерства внутрішніх справ України
в м. Києві за результатами проведеної
попередньої перевірки з'ясовано, що на
прибудинковій території будинку
АДРЕСА_1 в м. Києві здійснюються
незаконні будівельні роботи, які
проводить ОСОБА_12 та його дружина
ОСОБА_13 (а.с. 94, т. 2).

Згідно інформації, доведеної у листах
від 02 серпня 2010 року та від 12 листопада
2010 року, Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві перевіркою з виїздом на місце
встановлено, що ОСББ «Івана Франка, 4»
виконано будівельні роботи з
будівництва прибудови до житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу
Інспекції на їх виконання та
затвердженої у встановленому порядку
проектної документації та розпочато
роботи з влаштування басейну на
прибудинковій території будинку, що є
грубим порушенням ст.ст. 28, 29 Закону
України «Про планування та забудову
територій» (а.с. 105, т. 1, а.с. 96, т. 2).

Відповідно до припису Головного
управління земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (КМДА) від 05 жовтня 2009 року № 826/10
голову ОСББ «Івана Франка, 4» було
зобов'язано для усунення порушень
земельного законодавства в місячний
термін оформити право користування
землею (а.с. 70, т.1).

З листа Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві від 29 листопада 2012 року за №
7/26-66/2911/10 вбачається, що Інспекцією,
починаючи з жовтня 2009 року
неодноразовими перевірками
встановлено самовільне виконання
будівельних робіт на прибудинковій
території та влаштування басейну ОСББ
«Івана Франка, 4» (а.с. 137 т.2).

Задовольняючи позов в частині знесення
самочинного будівництва - басейну, суд
першої інстанції, в порушення вимог
чинного законодавства не звернув уваги
на те, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
не є належними позивачами по справі,
оскільки права їх не порушені.

Так, відповідно до ч.1 ст.42 ЗК України
земельні ділянки, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території державної або
комунальної власності, надаються в
постійне користування підприємствам,
установам і організаціям, які
здійснюють управління цими будинками.

Відповідно до ч.3 ст.42 ЗК України,
порядок використання земельних
ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та при
будинкові території, визначається
співвласниками.

Об'єктом права постійного
землекористування є земельна ділянка
багатоквартирного житлового будинку,
до якої належить земельна ділянка, на
якій безпосередньо розташований
житловий будинок та належні до нього
будівлі і споруди (ділянка під плямою
забудови), а також прибудинкова
територія, що ст.1 Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку»
визначається як - територія навколо
багатоквартирного будинку, визначена
актом на право власності чи
користування земельною ділянкою і
призначена для обслуговування
багатоквартирного будинку.
Прибудинкова територія, зокрема,
включає проїзди та тротуари, озеленені
території, ігрові майданчики для дітей,
майданчики для відпочинку дорослого
населення, майданчики для занять
фізичною культурою; майданчики для
тимчасового зберігання автомобілів,
майданчики для господарських цілей,
майданчики для вигулювання собак тощо.

Виходячи з аналізу цільового
призначення земельних ділянок, на яких
розташовані багатоквартирні жилі
будинки, та норм ст.42 ЗК України
вбачається, що в разі приватизації
громадянами квартир у такому будинку
земельна ділянка як така, що входить у
житловий комплекс, може передаватися
безоплатно у власність або надаватись
у користування лише об'єднанню
співвласників будинку, створеному
відповідно до Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» у порядку,
передбаченому постановою Кабінету
Міністрів України від 11 жовтня 2002 року
№ 1521 «Про реалізацію Закону України
«Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» (підп. «д»
п.18 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16 квітня 2005 року № 7 «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ»).

Зовнішні межі землекористування ОСББ
«ІванаФранка, 4» встановлені згідно
землевпорядної документації -
технічного звіту (інвентаризації
землекористування), узгоджені із
сусідніми землекористувачами та
внесені до бази даних Державного
земельного кадастру КП «Київський
інститут земельних відносин»: код
88:197:073, площею 1289,44 кв.м, для
обслуговування та експлуатації
житлового будинку по АДРЕСА_1 у
Шевченківському районі м. Києва.

Як зазначено в п.13 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)», вирішуючи позови про
знесення самовільно збудованих
(прибудованих, надбудованих) балконів,
мансард, горищ тощо у багатоповерхових
багатоквартирних будинках, суди
повинні враховувати, що положення
статті 376 ЦК до цих правовідносин не
застосовуються. Проте у випадку, коли
квартира в такому будинку розташована
на першому (цокольному) поверсі й
власник здійснив прибудову до неї з
одночасним зайняттям частини
прибудинкової земельної ділянки, спір
повинен вирішуватися відповідно до
правил статті 376 ЦК.

Норми ст.376 ЦК України взагалі
передбачають можливість знесення
самочинного будівництва лише за
позовом відповідного органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування, тільки у разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить інтересам або порушує права
інших осіб, істотного порушення норм і
правил, та в разі неможливості
проведення відповідної перебудови або
відмови особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво від її проведення.

Суд першої інстанції вірно встановив,
що проведені ОСОБА_12 та ОСББ
«ІванаФранка, 4» будівельні роботи по
будівництву та влаштуванню басейну
здійснені за відсутності дозволу на
виконання таких робіт, розробленого та
погодженого в установленому порядку
проектної документації та при
відсутності права на володіння чи
користування земельною ділянкою, на
якій велися будівельні роботи. Отже,
вказані будівельні роботи, здійснені
за зазначених умов, є самочинним
будівництвом.

Разом з тим, порядок надання земельної
ділянки у постійне користування
визначається ст.123 ЗК України,
відповідно до якої, надання земельних
ділянок державної або комунальної
власності у користування здійснюється
на підставі рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування.

Таким чином, оскільки на час виникнення
спірних правовідносин ОСББ «Івана
Франка, 4» у встановленому законом
порядку не отримало земельну ділянку,
на якій розташований бассейн, для
обслуговування та експлуатації
житлового будинку (у користування), а
тому позивачі, як власники квартир в
будинку по АДРЕСА_1 також не є
землекористувачами спірної земельної
ділянки, відповідно, ними, як
співвласниками, не визначався порядок
використання земельних ділянок, на
яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території, та,
відповідно, у них не виникло право
вимагати усунення перешкод у
користуванні земельної ділянкою, яка
належить органам місцевого
самоврядування, та знесення
самочинного будівництва (басейну).

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваний прав,
свобод чи інтересів.

Згідно з ст.15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваний
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних
сімейних, трудових відносин.

За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку про скасування рішення з
ухваленням нового рішення відмову у
задоволенні позову, оскільки
будівництво на земельній ділянці по
АДРЕСА_1 не порушує прав позивачів,
оскільки вони не є її користувачами.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

На основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, на які посилаються сторони,
як на підставу своїх вимог та
заперечень підтверджених доказами,
перевірених в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість, а
також достатність, взаємозв'язок у їх
сукупності, встановивши
правовідносини, які випливають із
встановлених обставин та правові
норми, які підлягають застосуванню до
цих правовідносин, колегія суддів
приходить до висновку про скасування
рішення та ухвалення нового про
відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316,
317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И
Л А:

Апеляційну скаргу представника
відповідача об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Івана
Франка, 4» - Пашковського Дмитра
Володимировича - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 20 березня 2013 року
скасувати та ухвалити нове наступного
змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 до об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Івана Франка 4», ОСОБА_12, треті
особи: Шевченківська районна у м. Києві
рада, Київська міська рада, Головне
управління земельних ресурсів
Київської міської ради, Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві про зобов'язання
звільнити самовільно зайняту ділянку
та приведення ділянки у попередній
стан - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: