22-ц/775/554/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Мироненко І.П., Попової
С.А.,

при секретарі Брежнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,

за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 24
лютого 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про
стягнення суми авансу. Одночасно з
позовною заявою позивачкою подано
заяву про вжиття заходів забезпечення
позову шляхом накладення арешту на 1/22
частку будинку АДРЕСА_1 яка на праві
власності належить ОСОБА_2

Ухвалою Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 24 лютого 2014 року заява
ОСОБА_1 задоволена. Накладено арешт на
1/22 частку будинку АДРЕСА_1 який на праві
власності належить ОСОБА_2

Не погоджуючись з ухвалою суду
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на незаконність та необґрунтованість
ухвали, вважаючи її такою, що порушує
права гарантовані Конституцією
України та чинним законодавством,
просив її скасувати.

ОСОБА_1 в судове засідання
апеляційного суду не з»явилася, будучи
належним чином повідомленою про час та
місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення ОСОБА_3,який підтримав доводи
скарги та просив її задовольнити,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Як вбачається із матеріалів
справи, даний спір виник внаслідок
відмови відповідачки повернути
позивачці переданий останньою аванс в
сумі 1000 доларів США, що еквівалентно 8 630
,90 грв. при досягненні домовленості
щодо купівлі житлового будинку.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Частиною 1 ст. 152 даного Кодексу
передбачено, що позов забезпечується
накладенням арешту на майно і грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб;
забороною вчиняти певні дії.

Згідно з вимогами ч.1 ст.153 цього
Кодексу заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Як роз'яснено в пункті 4 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» № 9 від 2 грудня 2006
року, розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги не тільки інтереси позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Колегія суддів вважає, що суд,
задовольняючи заяву позивачки про
забезпечення позову, вірно виходив з
того, що неприйняття заходів
забезпечення позову може призвести до
утруднення в майбутньому виконання
рішення суду, оскільки у ОСОБА_2 є
реальна можливість розпорядитися
майном; грошових збережень на випадок
необхідності виконання рішення суду
відповідачка не має і вважає, що у разі
задоволення позову зможе виплачувати
належну позивачці суму з пенсії. Крім
того, у разі незгоди з обраним судом
способом забезпечення позову
відповідачка мала скористатися
правами, визначеними частинами 1, 2 ст. 154
ЦПК України - подати заяву про зміну
способу забезпечення позову іншим або
просити суд про надання дозволу на
внесення на депозитний рахунок суду
суму, зазначену в позовній заяві, чого
зроблено не було.

З урахуванням зазначеного,
колегія суддів вважає, що оскаржувана
ухвала постановлена з додержанням
вимог закону і підстав для задоволення
апеляційної скарги і скасування
ухвали не вбачається.

Наведені в апеляційній скарзі
доводи про те, що ухвала винесена судом
без участі ОСОБА_2, що суд не витребував
доказів у позивачки на підтвердження
неможливості виконання відповідачкою
рішення в майбутньому, не належать до
тих підстав, з якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість
прийняття рішення щодо скасування
оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного,
керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2, - ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 24 лютого 2014 року залишити
без зміни.

Ухвала остаточна, оскарженню не
підлягає.

Судді