Справа №2/205/2549/2014
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:
головуючої судді Шавули
при секретарі Давиденко Я.Є.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
заборгованості за кредитним
16 жовтня 2013 року позивач в особі
представника за довіреністю - Тільного
Є.В., звернувся до Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська з
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
заборгованості за кредитним договором
Ухвалою Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 22 листопада 2013
року цивільну справу передано на
розгляд до Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська (а.с.44).
Ухвалою суду від 29 квітня 2014 року
цивільну справу прийнято до
провадження суду та призначено до
судового розгляду (а.с.47).
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 25 червня 2008 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 235414-CRED, згідно умов
якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти у
розмірі 30 000,00 грн., строком
користування до 18 грудня 2009 року, зі
сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 30% річних.
В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 25 червня 2008 року
між позивачем та ОСОБА_3, ОСОБА_2 було
укладено договори поруки №№235414 cred,
відповідно до умов яких вони
поручилися за належне виконання ОСОБА_1
взятих на себе зобов'язань по
кредитному договору № 235414-CRED від 25.06.2008
Позивач зазначив, що в порушення взятих
на себе зобов'язань ОСОБА_1 не виконує
умови кредитного договору щодо
своєчасного повернення сум отриманого
кредиту та своєчасної сплати
нарахованих за користування
кредитними коштами процентів у порядку
і на умовах встановлених кредитним
договором, у зв'язку із чим, станом на
08.09.2013 року має заборгованість в сумі 70
416,10 грн., з якої:
- заборгованість по кредиту - 18 741,94
- заборгованість по відсоткам - 48
- штраф (фіксована частина) - 250,00
- штраф (процентна складова) - 3 341,24
Посилаючись на викладені обставини,
позивач просив суд солідарно стягнути
із ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
заборгованість за кредитним договором
№ 235414-CRED від 25.06.2008 року у сумі 70 416,10 грн.
та судові витрати по справі.
В судове засідання позивач в особі
свого представника не з'явився. Про
день, час та місце судового засідання
повідомлявся у встановленому законом
порядку. До суду представником за
довіреністю - ОСОБА_5, надано письмову
заяву, в якій він просив справу
розглядати своєї присутності. Позовні
вимоги підтримав в повному обсязі. Не
заперечував проти ухвалення заочного
рішення (а.с.51-52).

Співвідповідачі в судове засідання не
з'явилися. Про день, час та місце
судового засідання повідомлялись у
встановленому законом порядку. Про
причини своєї неявки у судове
засідання не повідомили. Письмових
заяв про розгляд справи за своєю
відсутністю до суду не надсилали.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного запису
не здійснюється.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до ЦПК України, в
межах заявлених позовних ними вимог та
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини
справи, які законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання та на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
права або майнового права та інтересу.

Підставою звернення позивача до суду є
захист права сторони за майновим
правовідношенням, що виникло в силу
укладеного кредитного договору, на
вимогу повернення грошових коштів у
зв'язку із порушенням його виконання.

Суд, з'ясувавши обставини справи,
перевіривши їх наданими доказами,
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

За змістом ст.14 ЦК України, цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства. Поряд із
засобами заохочення, виконання
цивільних обов'язків забезпечується
відповідальністю, яка встановлена
договором або актом цивільного
законодавства. Будь-яка особа не може
бути примушена до дій, вчинення яких не
є обов'язковим для неї.

Згідно ст.2 Закону України «Про банки і
банківську діяльність», банківський
кредит - будь-яке зобов'язання банку
надати певну суму грошей, будь-яка
гарантія, будь-яке зобов'язання
придбати право вимоги боргу, будь-яке
продовження строку погашення боргу,
яке надано в обмін на зобов'язання
боржника щодо повернення заборгованої
суми, а також на зобов'язання на сплату
процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

При цьому, якщо кожна із сторін у
зобов'язанні має одночасно і права, і
обов'язки, вона вважається боржником у
тому, що вона зобов'язана вчинити на
користь другої сторони, в одночасно
кредитором у тому, що вона має право
вимагати від неї.

В ході судового розгляду справи
встановлено, що на підставі заяви на
отримання кредиту 25 червня 2008 року між
Закритим акціонерним товариством
комерційним банком «ПриватБанк»
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк») та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір № 235414-CRED,
відповідно до умов якого банк при
наявності вільних грошових коштів
зобов'язався надати позичальнику
строковий кредит в сумі 30 000,00 грн.,
шляхом перерахунку кредитних коштів на
картрахунок НОМЕР_2, відкритий для
позичальника в дату укладення цього
договору, а позичальник зобов'язався
повернути отриманий кредит, сплатити
проценти, штрафи, пеню та винагороду в
розмірі встановленому договором, зі
строком користування кредиту до 18
грудня 2009 року (а.с.13-16,19-20,24).

Зі своєї сторони позивач умови
кредитного договору виконав, кредит
відповідачу надав.

Але, ОСОБА_1 в порушення умов кредитного
договору № 235414-CRED від 25.06.2008 року, свої
зобов'язання не виконав, у зв'язку із
чим, станом на 08.09.2013 року має
заборгованість в сумі 70 416,10 грн., з якої:

- заборгованість по кредиту - 18 741,94
грн.;

- заборгованість по відсоткам - 48
082,92 грн.;

- штраф (фіксована частина) - 250,00
грн.;

- штраф (процентна складова) - 3 341,24
грн. (а.с.6-7).

Згідно статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а при
відсутності таких умов і вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
застосовуються.

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливістю виконання ним грошового
зобов'язання.

Також судом встановлено, що в
забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_1 25 червня 2008 року між позивачем
та ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено
договори поруки №№235414 cred (а.с.27,28).

Відповідно до договору поруки ОСОБА_3
та ОСОБА_2 поручилися за належне
виконання ОСОБА_1 взятих на себе
зобов'язань, що витікають із кредитного
договору № 235414-CRED від 25.06.2008 року.

У п. 2,4 договору поруки зазначено, що
поручитель відповідає перед
кредитором за виконання обов'язків за
кредитним договором в тому ж розмірі,
що і боржник, включаючи сплату кредиту,
процентів, нарахованих за користування
кредитом, винагород, штрафів, пені та
інших платежів, відшкодування збитків.
У випадку невиконання боржником
обов'язків за кредитним договором,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники.

Про наявність заборгованості перед
банком відповідачі повідомлялись за
повідомленням № 30.1.0.0/2-392 від 11.09.2013р.
(а.с.8).

У відповідності до вимог ст. 554 ЦК
України у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники. Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України,
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Таким чином, аналізуючи в сукупності
наявні по справі докази, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги позивача є
обґрунтованим, в повному обсязі
доведеними з його боку та підлягають
задоволенню, в частині вимог щодо
стягнення заборгованості по
кредитному договору, внаслідок чого
слід стягнути із ОСОБА_1 на користь
позивача суму заборгованості за
кредитним договором в розмірі 70 416,10
грн.

Крім того згідно статті 88 ЦПК України,
оскільки позивачем при подачі позову
були сплачені судові витрати, і його
вимоги частково задоволені, з
відповідача належить стягнути на
користь позивача судовий збір у
розмірі 704,16 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 527, 530, 554, 559, 610, 611, 625, 1054 ЦК України,
ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88, 197, 212, 213-215, 224-225 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про заборгованості за кредитним
договором, - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області, ІПН: НОМЕР_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» суму заборгованості за
кредитним договором № 235414-CRED від 25.06.2008
року в розмірі 70 416,10 грн. (сімдесят
тисяч чотириста шістнадцять грн.. 10
коп.) з якої: заборгованість по кредиту -
18 741,94 грн.; заборгованість по відсоткам
- 48 082,92 грн.; штраф (фіксована частина) -
250,00 грн.; штраф (процентна складова) - 3
341,24 грн.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області, ІПН: НОМЕР_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» судовий збір в сумі 704,16
грн. (сімсот чотири грн.. 16 коп.).

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо скаргу про
апеляційне оскарження не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя
В. С. Шавула