Справа № 408/454/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року
Біловодський районний суд Луганської
області

у складі : судді
Ткаченко О.Д.

секретаря Торби
Т.Є.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в приміщенні Біловодського
районного суду цивільну справу за
позовною заявою Публічного
акціонерного товариства «Акцент Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення боргу за
кредитним договором в сумі 20551,57
гривень та судових витрат в розмірі 243,60
гривень,-

В С Т А Н О В И В :

24 квітня 2014 року позивач в особі
представника Сафір Ф.О. звернувся з
позовом до відповідача ОСОБА_1 про
стягнення боргу за кредитним договором
в сумі 20551,57 гривень та судових витрат.

В судове засідання представник
позивача не прибув, звернувся з заявою
в якій просить справу розглянути за
його відсутності. На задоволенні
позовних вимог наполягає.

В позовній заяві представник позивача
вказав, що 01.09.2011 року між ПАТ « Акцент
Банк» та гр. ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № AN4АССF2О0011 від
01.09.2011 року.

Згідно кредитного договору відповідач
отримала кредит в розмірі 13000,00 гривень,
зі сплатою 0,12 % річних, з погашенням
кредиту та процентів у терміни,
передбачені встановленим кредитним
договором графіком щомісячних
платежів.

Факт видачі кредитних коштів
підтверджується заявою від 01.09.2011 року ,
яка додасться до цієї позовної заяви та
доданою ксерокопією паспорта ,
завіреною 03.11.2008 року( з відміткою №
75460852).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором Банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати кредит позичальнику, в розмірі
та на умовах, що передбачені кредитним
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Статтею 536 Цивільного кодексу України
передбачено, що за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, розмір яких
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст.ст.525, 526, 530 ЦК України,
зобов'язання мають виконуватись
належним чином та у встановлений строк.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається.

Всупереч вищезгаданим нормам
Цивільного законодавства та умов
кредитного договору відповідач свої
зобов'язання перед позивачем щодо
повернення кредиту, нарахованих
відсотків та штрафних санкцій не
дотримується, тим самим порушує
істотні умови кредитного договору.
Останній платіж боржником здійснено
17.03.2013 року.

Відповідно до ст.610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, в тому числі -
відшкодування збитків.

У відповідності до ст.623 ЦК України
боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки У свою чергу під збитками
законодавець у ст.22 ЦК України розуміє
витрати, які особа зробила або мусить
зробити для відновлення свого
порушеного права.

Згідно ст.612 ЦК України - боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строки, встановлені договором.

Керуючись умовами кредитного договору
за несвоєчасне чи неналежне виконання
відповідачем грошових зобов'язань за
вищевказаним договором позивач має
право стягнути пеню.

Також необхідно зазначити, що частиною
2 статті 1050 ЦК України передбачено: якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася та сплати
процентів.

В цілому сума боргу відповідача за
кредитним договором станом на 18.03.2014
року становить 20551,57 гривень, з них:
основний борг 12279,03 гривень,
прострочені проценти 14,17 гривень,
нарахована плата за обслуговування
кредиту як комісія 3142,58 гривень, пеня за
несвоєчасне погашення платежів 3660,95
гривень.

Отже, позивач вважає, що так як у
добровільному порядку виплатити всю
суму заборгованості відповідач
відмовляється, то в зв'язку з цим сума
підлягає примусовому стягненню.

Також позивач вказав, що відповідно до
п.9 ст.110 ЦПК України позови до
відповідача, місце реєстрації
проживання або перебування якого
невідоме, пред'являються за
місцезнаходженням майна відповідача
чи за останнім відомим зареєстрованим
його місцем проживання або перебування
чи постійного його заняття (роботи).

Тому позов було подано за останнім
відомим зареєстрованим місцем
проживання відповідача, а саме до
Біловодського районного суду
Луганської області, так як останнім
відомим місцем реєстрації відповідача,
є: АДРЕСА_1, за цією адресою відповідач
за даними місцевого органу
самоврядування є зареєстрованою, але
там не проживає, але заява була видана
на видачу кредиту за адресою АДРЕСА_2.
Судом були використані всі
можливості, виходячи з об'єктивних
обставин, які склалися , для виклику
відповідача в судове засідання на час
винесення рішення у справі.

Однак відповідач в судове засідання не
прибула, відповідно до повернутої до
суду кореспонденції за адресою своєї
реєстрації не проживає, позивач не
здійснив виклику відповідача через
засоби масової інформації за
пропозиціями суду, у зв'язку з чим
судом винесена ухвала про винесення
заочного рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, приймаючи
до уваги позицію представника
позивача, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги можуть бути
задоволеними частково, виходячи з
наступного:

Судом не заперечується, що відповідно
до статті 526 ЦК України, зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, вимог
кодексу, актів законодавства, а при
відсутності таких вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України, передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України
встановлено, боржник вважається таким,
що прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України за
договором позики передбачено
повернення боргу (позики) частинами (в
розстрочку).

Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Правила щодо сплати процентів від суми
позики містяться в статті 1048 ЦК
України. Розмір і порядок отримання
процентів встановлюється договором, в
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повергнення позики. Таким чином,
законом передбачено право позикодавця
на одержання від позичальника суми
позики та винагороди (процентів за
користування позикою) у разі, якщо інше
не передбачено договором або законом.

Відповідно суд, виходячи з положень ст.
10,11 ЦПК України та меж заявлених
позовних вимог, бере до уваги ст.
599-6-1,604-609 ЦК України і зобов'язаний
прийняти законне та обґрунтоване
рішення, виходячи з того, що за текстом
наданої суду копії заяви відповідачки
про надання кредиту 31.08.2014 року сплинув
строк дії договору, але суми заявлені
до стягнення станом на 18.03.2014 року , тому
представником позивача було зроблено
розрахунок боргу перед позивачем на
час подання позову. Відповідно до п.17
Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2014 року
№ 5( зі змінами та доповненнями від
07.02.2014 року) зобов'язання припиняються
з підстав, передбачених договором або
законом( частина перша ст. 598 ЦК України.
Суд не знаходить підстав для стягнення
суми заборгованості за комісією в
розмірі 3142,58 гривень , ця сума підлягає
зменшенню судом до її можливої як
реальної суми в 100 гривень, бо вона не
передбачена ЦК України як обов'язкова
до стягнення і повинна бути
справедливою. Окрім того, сума пені в
розмірі 3660,95 гривень за несвоєчасне
виконання зобов'язання за договором
може бути зменшеною до 300 гривень, тому
що позивач тривалий час не звертався з
позовом про стягнення пені і ця сума
може бути зменшеною судом за правилами
ч.3 ст.551, ч.2 ст. 616 ЦК України. За цих же
підстав не можуть бути стягнути і суми
штрафів, які вказані в позовній заяві.
Таким чином, з відповідача підлягають
стягненню сума боргу за кредитом в
розмірі 12279,03 гривень,14,14 гривень
процентів та 300 гривень пені,100 гривень
комісійних витрат, а в іншій частині
позовні вимоги не можуть бути
задоволеними за їх несправедливістю
та безпідставністю.

На основі викладеного, керуючись
ст.ст.3, 10, 11, 88, 226-231, 216, 294 ЦПК України,
ст.ст.267,526, 549, ч.3 ст.551, 553, 554 ч.2, 610, 612,616 ч.2,
1050 ч.2, 1054 ч.1 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Стягнути з відповідача гр. ОСОБА_1 на
користь позивача на розрахунковий
рахунок № 0010 ( )
заборгованості за заборгованістю за
кредитом в розмірі 12279,03 гривень, суми
боргу за процентами в сумі 14,17 гривень
та 100 гривень боргу за комісією і 300
гривень пені станом на 18.03.2014 року;
також на розрахунковий рахунок
№0001(МФО 307770) суму 243,60 гривень як
судових витрат.

В іншій частині позовних вимог в
задоволенні позову відмовити за їх
безпідставністю .

Копію рішення надіслати представнику
позивача, який не був присутніми при
розгляді справи.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подачі
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Харківської області через
Біловодський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії даного рішення..

Заочне рішення може бути оскаржено
відповідачем в порядку, встановленому
ст. 226-231 ЦПК України.

Суддя:
О.Д.Ткаченко