Єдиний унікальний номер 219/6037/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2779/2014
Головуючий в 1 інстанції: Шевченко Л.В.
Доповідач: Космачевська Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді: Курило В.П.,

суддів: Космачевської Т.В., Будулуци
М.С.,

при секретарі: Бакунець Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
на рішення Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 27 січня 2014 року по цивільній справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
по кредитному договору та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» про
припинення кредитного договору та
договору іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 27 січня 2014
року у задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» про припинення кредитного
договору та договору іпотеки -
задоволено.

Припинено кредитний договір від 23.08.2007
року №201/07/840-КП/005, укладений між ПАТ «КБ
«Надра» та ОСОБА_1, у зв'язку з його
виконанням.

Припинено договір іпотеки №201/07/980-І/005
від 23.08.2007 року на предмет іпотеки -
будинок АДРЕСА_1, та земельну ділянку
площею 0,25 га, розташовану в АДРЕСА_2,
кадастровий номер 142098000:02:000:0076, у
зв'язку із виконанням основного
зобов'язання за кредитним договором.
Вирішено питання про судові витрати.

З вказаним рішенням суду першої
інстанції не погодилося ПАТ
«Комерційний банк «Надра» та подало
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

В обґрунтування своєї апеляційної
скарги. зазначає, що з рішенням суду
погодитися неможливо, оскільки
висновки суду не відповідають
обставинам справи. Рішення винесено
без належної оцінки доказів,
представлених позивачем в
обґрунтування позову. Зазначає, що на
даний час заборгованість за кредитом
не сплачена, відповідач продовжує
користуватися кредитними коштами, а
кредитним договором передбачено, що
він діє до остаточного виконання
позичальником прийнятих на себе
зобов'язань. Даний кредитний договір
підписаний ОСОБА_1, що свідчить про те,
що вона погодилась з умовами, жодне з
положень договору не оскаржене, в
установленому законом порядку
недійсним не визнано, у судовому
порядку договір не розірвано.

В судовому засіданні апеляційного суду
представники позивача-відповідача по
зустрічному позову доводи апеляційної
скарги підтримали та просили скаргу
задовольнити.

Позивач-відповідач по первісному
позову в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, про що
свідчить отримання ним
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим
слухати справу за відсутністю
позивача-відповідача по зустрічному
позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників позивача-відповідача по
зустрічному позову, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційні скарги слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін виходячи з
наступних підстав.

Як зазначено в ст. 303 ч. 1 ЦПК України,
апеляційний суд під час розгляду
справи в апеляційному порядку
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до вимог статті 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму
Верховного Суду України, що міститься в
п. 2 постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009
року, рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до ст. 8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми. Якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Відповідно до частини 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Судом першої інстанції встановлено та
це вбачається з матеріалів справи, що
3.08.2007 року між ВАТ «Комерційний банк
«Надра», перейменованим на Публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Надра», про що свідчить замінене
04.02.2011 року Свідоцтво про державну
реєстрацію (а.с.22) та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір
№201/07/840-КП/005. Відповідно до умов
договору банком був наданий кредит
позичальнику-відповідачу у розмірі 20
000,00 доларів США, строком до 23.08.2017 року
зі сплатою 14,49 % річних за користування
кредитними коштами (а.с. 5-8). У
відповідності до п.п. 3.3.2, 3.3.3
вищевказаного кредитного договору
відповідач повинен повертати кредит та
сплачувати відсотки банку шляхом
внесення мінімально необхідного
платежу, який складає 334,15 доларів США,
щомісячно до 20 числа поточного місяця.
Також кредитним договором передбачено
право Банку вимагати дострокового
повернення кредиту та сплати процентів
за користування ним у випадку
невиконання або неналежного виконання
позичальником своїх зобов'язань за
Кредитним договором (п. 4.2.4).

Згідно заявки на видачу кредиту №1 від
23.08.2007 року ОСОБА_1 отримала 20000 доларів
США, що в еквіваленті становить 101000 грн.

В якості забезпечення виконання
позичальником своїх зобов'язань щодо
погашення кредиту, сплати процентів,
можливих штрафних санкцій, а також
інших витрат, майновий поручитель
ОСОБА_2 уклав з банком договір іпотеки
будинку, що розташований в АДРЕСА_1
загальною площею 89,8 кв.м та на земельну
ділянку площею 0,25 га, розташовану в
АДРЕСА_2 (п. 2.1. кредитного договору) (а.с.
109-110).

Банк, скориставшись своїм правом
дострокового повернення кредиту, в
липні 2012 року звернувся до
Артемівського міськрайонного суду
Донецької області з позовом про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
кредитним договором, яка станом на
25.05.2012 року становила 28438,57 доларів США,
що в еквіваленті становила на той час
227295,27 грн. та складалася з: непогашеного
кредиту: 17809,89 доларів США, що в
еквіваленті становить 142345,55 грн.;
заборгованості за нарахованими
відсотками в сумі 7 827,24 доларів США, що в
еквіваленті становить 62559,22 грн.; пені
за прострочення сплати кредиту: 107,91
доларів США, що в еквіваленті становить
862,50 грн.; пені за прострочену сплату
нарахованих відсотків: 987,39 доларів США,
що в еквіваленті становить 7891,71 грн.;
щомісячної плата за управління
кредитом: 774,65 доларів США, що в
еквіваленті становить 6 191,39 грн.; штрафу
10% за порушення умов договору складає
931,49 доларів США, що в еквіваленті
становить 7444,93 грн.

Рішенням Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 28.08.2012 року
позов ПАТ «Комерційний банк «Надра» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ПАТ «Комерційний банк «Надра»
заборгованість за кредитним договором
№201/07/840-КП/005 від 23.08.2007 р. у розмірі 13000,00
доларів США та судовий збір у розмірі
2272,95 грн. У задоволенні інший частини
позовних вимог відмовлено. Це рішення
суду набуло законної сили 11.09.2012 року
(а.с. 37-38).

11.10.2012р. ОСОБА_1 виконала рішення суду:
було внесено на рахунок банку 13000,00 дол.
США., що підтверджується квитанцією №1
(4095507) від 09.10.2012 року та прибутковим
касовим ордером №1 (41040581) від 09.10.2012 року
про сплату 2272,95 грн. судового збору.
Факт отримання цих коштів на виконання
рішення суду від 28.08.2012 року
підтверджується позивачем довідкою
від 09.10.2012 року за вих. №42 18/24-05-306 за
підписом начальника відділення №0424
Шаргородською О.В. (а.с. 36).

Проте, ПАТ «Комерційний банк «Надра» на
адресу ОСОБА_1 направив вимогу №1288 від
27.05.2013 року щодо сплати суми боргу за
кредитом станом на 20.05.2013р., що складає
заборгованість за кредитом - 11084,54
доларів США, що в еквіваленті становить
88598,73 грн.; за нарахованими відсотками -
4309,80 доларів США, що в еквіваленті
становить 34448,23 грн.; пеня за
прострочену сплату кредиту - 819,94
доларів США, що в еквіваленті становить
6553,78 грн.; пеня за прострочену сплату
нарахованих відсотків - 245,80 доларів
США, що в еквіваленті становить 1964,68
грн.; заборгованості за комісією - 159,12
доларів США, що в еквіваленті становить
1 271,85 грн., а всього - 16619,20 доларів США, що
в еквіваленті складає 132837,27 грн. (а.с. 16).

З розрахунку заборгованості
вбачається, що позивач внесену
відповідачем суму у 13000 доларів США
розподілив таким чином: 6725,35 доларів
США внесено в рахунок погашення
заборгованості по тілу кредиту, 5500
доларів США - несплачених відсотків за
користування кредитом та 774,65 доларів
США - комісія (а.с. 78-79).

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2,
який є іпотекодавцем за договором
іпотеки, помер 19.01.2011 року. Після
померлого ОСОБА_2 в провадженні
державної нотаріальної контори
знаходиться спадкова справа,
спадкоємцями якого є батьки та донька,
від імені якої виступає ОСОБА_1 (а.с.
98-102).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «Надра» та задовольняючи
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1, суд
першої інстанції виходив з того, що
основне зобов'язання по погашенню
заборгованості за кредитним договором
боржником виконано відповідно рішення
Артемівського міськрайонного суду
Донецької області від 28.08.2012 року, яке
не було оскаржено та набрало законної
сили, тому кредитний договір
припиняється у зв'язку з його
виконанням, припиняється і договір
іпотеки, який був укладений у
забезпечення виконання зазначеного
договору кредиту.

Такий висновок суду є правильним та
відповідає нормам закону.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
вказані правовідносини регулюються
Законом України «Про іпотеку» та ЦК
України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Відповідно до частини 2 ст. 1054 та
частини 2 ст. 1050 Цивільного кодексу
України наслідками порушення
відповідачем зобов'язання щодо
повернення чергової частини суми
кредиту є право позивача вимагати
достроково повернення частини позики,
що залишилася, та сплати процентів,
належних йому відповідно до статті 1048
цього Кодексу.

Відповідно до статті 509 ЦК України
зобов`язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов`язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов`язку.

Сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагентів та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Частиною 1 ст. 575 ЦК України
унормовано, що іпотекою є застава
нерухомого майна, що залишається у
володінні заставодавця або третьої
особи.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону
України «Про іпотеку"» (в редакції
чинній на час укладення договору
іпотеку) іпотекою може бути
забезпечене виконання дійсного
зобов'язання або задоволення вимоги,
яка може виникнути в майбутньому на
підставі договору, що набрав чинності.
Іпотека має похідний характер від
основного зобов'язання і є дійсною до
припинення основного зобов'язання або
до закінчення строку дії іпотечного
договору.

Законом визначено, що іпотекодавець -
особа, яка передає в іпотеку нерухоме
майно для забезпечення виконання
власного зобов'язання або зобов'язання
іншої особи перед іпотекодержателем.
Іпотекодавцем може бути боржник або
майновий поручитель;

майновий поручитель - особа, яка
передає в іпотеку нерухоме майно для
забезпечення виконання зобов'язання
іншої особи-боржника;

іпотекодержатель - кредитор за
основним зобов'язанням; боржник -
іпотекодавець або інша особа,
відповідальна перед іпотекодержателем
за виконання основного зобов'язання.

Згідно з положеннями ст. 17 вказаного
Закону та ст. 593 Цивільного кодексу
України іпотека припиняється у разі
припинення основного зобов'язання.

Відповідно до ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.
Припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених договором або
законом.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України
способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути припинення
правовідношення.

Загальні підстави припинення
зобов'язань визначені у главі 50 ЦК
України. До них відносяться виконання,
передання відступного, зарахування,
новація, неможливість виконання,
поєднання боржника та кредитора в
одній особі та ін.

Аналізуючи вищенаведені норми закону
та матеріали справи, апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції
правильно дійшов висновку про
припинення договору іпотеки,
посилаючись на ухвалене рішення суду
від 28.08.2012 року про стягнення суми
заборгованості за договором кредиту,
яке набрало законної сили та виконане
боржником ОСОБА_1

За таких обставин, суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для скасування або зміни
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги немає, доводи
апеляційної скарги необґрунтовані і не
спростовують висновків суду, тому
відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК
України апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» - відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного
суду Донецької області від 27 січня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: