Номер провадження: 22-ц/785/4550/14
Номер справи місцевого суду: 1516/3852/2012
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова
О.А.

- Станкевича
В.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_4
на рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 05.03.2014 року по
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1,
ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні особистим майном та
виселення із житлового будинку,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом
до суду (а. с. 2), в якому просив
зобов'язати відповідачів не чинити
йому перешкоди в користуванні його
майном - житловим будинком АДРЕСА_1 та
виселити відповідачів із вказаного
будинку без надання іншого житлового
будинку.

Свої позовні вимоги позивач, як
зазначено в рішенні суду,
обґрунтовував тим, що є власником
житлового будинку по АДРЕСА_1.

Його син - ОСОБА_6 після реєстрації
шлюбу з відповідачкою стали проживати
у його будинку разом з сином
відповідачки - ОСОБА_7 Проте після
розірвання шлюбу, ОСОБА_6 змінив місце
проживання, а відповідачка ОСОБА_1 та її
син - відповідач ОСОБА_7 продовжують
проживати у будинку позивача та
відмовляються виселитись.

В судовому засіданні в суді першої
інстанції, як зазначено в рішенні суду,
представники позивача позовні вимоги
підтримали. Відповідачі та їх
представник проти задоволення позову
заперечували.

Рішенням Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 05.03.2014 року
позов ОСОБА_5 задовольнено в повному
обсязі. Зобов’язано ОСОБА_1 та ОСОБА_4
не чинити перешкоди ОСОБА_5 в
користуванні житловим будинком
АДРЕСА_1. Виселено ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з
житлового будинку АДРЕСА_1 без надання
іншого житла.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1
та ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу на
рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 05.03.2014 року, в
якій просять рішення суду від 05.03.2014
року скасувати, як незаконне, прийняти
нове рішення, яким в позові ОСОБА_5 до
ОСОБА_1, ОСОБА_7 про усунення перешкод в
користуванні особистим майном та
виселення із житлового будинку,
відмовити, посилаючись на те, що свої
висновки суд зробив всупереч
обставинам і матеріалам справи, на
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими та невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Позивачем рішення суду не
оскаржується.

В судовому засіданні відповідачі та
їхній представник підтримали
апеляційну скаргу, представник
позивача заперечувала проти
задоволення апеляційної скарги.
Позивач в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, причини
неявки суду не повідомив, клопотання
про відкладення розгляду справи від
нього на адресу суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з ухваленням нового рішення з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5,
суд першої інстанції виходив з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на праві
приватної власності належить житловий
будинок з прилеглими господарчими
будівлями та спорудами, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 01
червня 2009 року, витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно від 01
червня 2009 року.

З 1998 року відповідачі за дозволом
позивача проживають у житловому
будинку по АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою виконавчого
комітету Косівської сільської ради
Котоського району Одеської області.

Будь-яких правочинів стосовно найму
спірного майна між сторонами по справі
не укладалось.

Самостійно виселитися зі спірного
житлового будинку відповідачі
відмовляються.

Висновки суду підтверджуються
матеріалами справи.

За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 16,
ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321, ч. 1 ст. 383, ст. 387
ст. 391 ЦК України, ч. 1 ст. 109 ЖК України,
приймаючи до уваги викладене, а також
враховуючи, що відповідачі проживають
у спірному житловому будинку без
належної правової підстави, суд першої
інстанції вважав, що позовні вимоги є
обґрунтованими та задовольнив позов.

Однак, судова колегія не може
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції, оскільки суд першої
інстанції дійшов до таких висновків
неправильно застосувавши норми
матеріального права.

Оскільки, в судовому засіданні
встановлено, не заперечується
сторонами та підтверджується
матеріалами справи, що відповідачі
вселилися в будинок позивача (а. с. 10-11) з
його згоди, як члени його сім'ї (син
позивача зареєстрував шлюб з
відповідачкою - ОСОБА_1 а. с. 12-15), що
вбачається також з позовної заяви (а. с.
2).

Після припинення шлюбних відносин
відповідачки - ОСОБА_1 з сином позивача,
вона з сином ОСОБА_7 залишилися
проживати у будинку позивача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 156 ЖК
України, члени сім'ї власника жилого
будинку (квартири), які проживають
разом з ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квртири), якщо при їх вселенні
не було іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням; за
згодою власника будинку (квартири) член
його сім'ї вправі вселяти в займане ним
жиле приміщення інших членів сім'ї. На
вселення до батьків їх неповнолітніх
дітей згоди власника не потрібно; до
членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. У разі
відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишніми членами
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

За таких обставин, у відповідачів на
законних підставах виникло право
користування будинком позивача, яке не
припинилося у зв'язку з припиненням
сімейних відносин.

Тому відсутні правові підстави
для задоволення позовних вимог
позивача.

Однак, суд першої інстанції на
вищевказане уваги не звернув та
помилково задовольнив позовні вимоги
ОСОБА_5

Таким чином, на підставі
наведеного, судова колегія частково
погоджується з доводами апеляційної
скарги та вважає, що рішення
Котовського міськрайонного суду
Одеської області від 05.03.2014 року
необхідно скасувати і ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову ОСОБА_5 про усунення перешкод в
користуванні особистим майном та
виселення із житлового будинку.

Інші доводи апеляційної скарги судова
колегія не приймає до уваги, враховуючи
викладене, встановлені обставини по
справі та спірні правовідносини, які
виникли між сторонами.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Котовського
міськрайонного суду Одеської області
від 05.03.2014 року по справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про усунення
перешкод в користуванні особистим
майном та виселення із житлового
будинку - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_5.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області
О.Д. Варикаша

О.А. Ступаков

В.А. Станкевич