У х в а л а

іменем україни

30 квітня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Журавель В.І.,

Колодійчука В.М.,
Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу за
договором позики шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Чугуївського міського суду
Харківської області від 10 липня 2013 року
та рішення апеляційного суду
Харківської області від 13 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом, в обґрунтування якого
зазначав, що 1 липня 2011 року між ним та
відповідачами був укладений договір
позики грошей з наступними змінами та
доповненнями за договором №1 від 30
серпня 2011 року, відповідно до якого він
передав відповідачам 125 840 грн., що
еквівалентно 15 730 дол. США строком
користування до 30 березня 2012 року.

З метою забезпечення виконання
відповідачами зобов'язань за договором
позики між ним та останніми 1 липня 2011
року було укладено договір іпотеки з
наступними змінами та доповненнями за
договором №1 від 30 вересня
2011 року, відповідно до якого
відповідачі передали йому в іпотеку
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.

Зазначав, що відповідачі умови
договору позики не виконують,
повернення боргу у строки та у порядку,
визначеними договорами позики та
іпотеки, не здійснюють, внаслідок чого
утворилася заборгованість у розмірі 585
156 грн.

Посилаючись на наведене, просив:
стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
свою користь заборгованість за
договором позики у розмірі 585 156 грн.; у
рахунок погашення заборгованості
звернути стягнення на предмет іпотеки
шляхом його продажу ним від свого імені
будь-якій особі-покупцеві на умовах та
в порядку, викладеному в ст. 38 Закону
України «Про іпотеку», за ціною,
визначеною на підставі оцінки
суб'єктом оціночної діяльності, з
наданням йому всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу;
виселити відповідачів, які проживають
в квартирі АДРЕСА_1, та інших осіб, що
мешкають в цій квартирі.

Рішенням Чугуївського міського суду
Харківської області
від 10 липня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3
заборгованість за договором позики у
розмірі 585 156 грн.

У рахунок погашення заборгованості за
договором позики від 1
липня 2011 року звернуто стягнення на
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 63, 7 кв.м., яка належить
ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у рівних
частках на праві приватної власності
на підставі свідоцтва про право
власності від 23 грудня 2003 року,
реєстровий №242/4.

Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 13 листопада 2013
року рішення суду першої інстанції в
частині стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3
заборгованості у розмірі 585 156 грн.
скасовано.

У рахунок погашення заборгованості за
договором позики від 1 липня 2011 року у
сумі 585 156 грн. звернуто стягнення на
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 63, 7 кв.м., яка належить
ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в рівних
частках.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В частині виселення рішення суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судами установлено, що 1 липня 2011 року
між позивачем та відповідачами був
укладений договір позики з наступними
змінами та доповненнями за договором
№1 від 30 серпня 2011 року, відповідно до
якого він передав відповідачам 125 840
грн., що еквівалентно 15 730 дол. США
строком користування до 30 березня 2012
року.

З метою забезпечення виконання
відповідачами зобов'язань за договором
позики між ним та останніми 1 липня 2011
року було укладено договір іпотеки з
наступними змінами та доповненнями за
договором №1 від 30 вересня
2011 року, відповідно до якого
відповідачі передали йому в іпотеку
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги про
виселення відповідачів із квартири,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив із
обґрунтованості заявлених вимог.

Однак із такими висновками судів
повністю погодитися не можна.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України
"Про іпотеку" (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин) одночасно
з рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки суд за заявою
іпотекодержателя вправі винести
рішення про виселення мешканців, якщо
предметом іпотеки є житловий будинок
або житлове приміщення.

Із змісту ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР
та ст. 40 Закону "Про іпотеку" (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин) випливає, що виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття кредитором
рішення про звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя (кредитора) або
нового власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Як роз'яснено у п. 43 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30
березня 2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Суд апеляційної інстанції у порушення
вимог ст.ст. 214, 215, 316 ЦПК України на
зазначене уваги не звернув, не
перевірив чи була дотримана процедура
про обов»язкове письмове повідомлення
про добровільне звільнення
відповідачами квартири.

За таких обставин рішення апеляційного
суду не можна вважати законним та
обгрунтованим, воно підлягає
скасуванню з направленням справи в
частині виселення відповідачів на
новий апеляційний розгляд.

В решті судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи
касаційної скарги їх висновків не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного
суду Харківської області від 13
листопада 2013 року в частині виселення
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 скасувати,
справу в цій частині передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

В решті рішення
апеляційного суду Харківської області
від 13 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Н.А. Горелкіна

Судді:
Є.П. Євграфова

В.І. Журавель

В.М. Колодійчук

О.М. Ситнік