Центральний районний суд м.
Справа № 490/5469/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2014

Центральний районний суд міста
Миколаєва

У складі: головуючого - судді
Алєйнікова В.О.

при секретарі
Хижко І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Миколаєві
адміністративну справу за позовом

позивача
Публічне акціонерне товариство
"Всеукраїнський акціонерний банк" ,

до

відповідача
ОСОБА_2,

суть позову
про виконання зобов`язань за
кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В
:

28 травня 2013 року Публічне Акціонерне
Товариство «Всеукраїнський
акціонерний банк» звернулось до суду
із позовом до ОСОБА_2 про виконання
зобов'язань за кредитним договором.

У позові, зазначив, що 29 вересня 2011 року
між ним та відповідачем ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір №
BLaЖГА00081336, за яким відповідач отримав
кредит у розмірі 10.000 грн зі сплатою 15%
річних.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем умов договору станом на 23
травня 2013 року утворилась
заборгованість у розмірі 25.995 грн., яка
складається з:

· заборгованості за кредитом у
сумі 9.553,23 грн.;

· заборгованості по процентах за
користуванням кредитом у сумі 2.127,74
грн.;

· заборгованості по комісії за
користування кредитом у сумі 3.150,00 грн.;

· штрафні санкції за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором у
сумі 11.164,03 грн.;

Спираючись про таке, позивач просив про
стягнення з відповідача вказаних сум.

У судове засідання позивач свого
представника не надіслав, про час та
місце розгляду справи сповіщався
належним чином, до суду надіслав заяву,
у якій просив про розгляд справи за
відсутності його представника на
підставі наявних у справі доказів та
задоволення позову у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи сповіщався належним чином, до
суду його представник надіслав заяву, у
якій просив про розгляд справи за
відсутності відповідача.

При цьому відповідачем до суду
направлені письмові заперечення, у
яких він зазначав, що визнає позовні
вимоги в частині вимог про стягнення
заборгованості за кредитом та
відсотків за користування ним.

В частині стягнення комісії проти
задоволення вимог відповідач
заперечував, спираючись про те, що
комісія є внутрішньою банківською
операцією, через що сплачувати її він
не зобов'язаний.

Відповідач також заперечував проти
сплати штрафних санкцій, спираючись
про те, що вони можуть біти стягнутими
лише після закінчення строку виконання
зобов'язання; на момент розгляду справи
такий строк не настав.

Судом встановлено, що 29 вересня 2011 року
між ОСОБА_2 /надалі - позичальником/ та
ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк"
/надалі - кредитодавець/ у передбаченій
законом формі був укладений кредитний
договір № BLaЖГА00081336, відповідно до умов
якого:

· кредитодавець зобов'язався
надати позичальнику кредит у сумі 10.000
грн. на строк до 29 вересня 2014 року під 15%
річних на умовах його платності,
строковості та зворотності;

· позичальник зобов'язався
щомісячно відповідно до графіку, що є
додатком до договору, вносити
кредитодавцю щомісячні платежі, які
включають у себе сплату частини
заборгованості, відсотків за
користування кредитом протягом
відповідного періоду, а також комісію
за управління кредитом у розмірі 1,75%
від суми наданого кредиту (175 грн.)
щомісячно.

Укладений сторонами договір
передбачав також відповідальність
сторін у разі невиконання та
неналежного виконання зобов'язань за
договором.

Матеріали справи також свідчать, та
сторони не заперечують того, що свої
обов'язки за договором кредитодавець
виконав у повному обсязі, надавши
позичальнику кредит у передбаченому
договором розмірі встановленим
договором способом та у визначені
договором строки.

Матеріали справи також свідчать, та
сторони не заперечують того, що
позичальник виконував свої обов'язки
лише до грудня 2011 року, після чого
здійснення виплати щомісячних
платежів припинив.

Відповідно до статті 611 ЦК України за
такого настають правові наслідки
встановлені законом або договором,
зокрема, зміна умов договору або сплата
неустойки.

В цьому випадку, відповідно до пункту 4.3
укладеного між сторонами договору
кредитодавець має право вимагати
сплату пені у розмірі, обумовленому
договором, а відповідно до пункту 2.7.1
договору - вимагати дострокового
виконання зобов'язань вцілому. При
цьому виконання зобов'язань вцілому
має бути вчинене протягом 30 днів з дати
отримання позичальником відповідної
вимоги банку.

Матеріали справи також свідчать, що 22
квітня 2013 року за вихідним номером
МК32/3-146 ОСОБА_2 була направлена письмова
вимога про виконання зобов'язання
вцілому, зокрема, про сплату:

· залишку коштів, отриманих в
кредит, у сумі 9.553,23 грн.;

· заборгованості по процентах за
користуванням кредитом протягом
терміну його використання у сумі 2.127,74
грн.;

· заборгованості по комісії за
користування кредитом протягом
терміну його використання у сумі 3.150,00
грн.;

· "штрафних санкцій" за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором у сумі 11.164,03 грн.;

Під час розгляду справи в суді
відповідач позовні вимоги в частині
сплати заборгованості за кредитом у
сумі 9.553,23 грн. та процентів за
користування ним у сумі 2.127,74 грн.
визнав у повному обсязі.

За такого суд, виходячи з вимог статті 31
ЦПК України, статті 627 ЦК України суд
вважає за можливе задовольнити вимоги
у цій частині, оскільки визнання позову
та визначення змісту своїх зобов'язань
є правом відповідача.

За такого суд вважає за можливе
задовольнити вимоги позивача у цій
частині.

Позивач також просить про стягнення з
відповідача заборгованості по комісії
за користування кредитом у загальному
розмірі 3.150 грн.

При цьому матеріали справи свідчать, що
ця сума була розрахована виключно за
період, протягом якого позивач
фактично користувався кредитом на час
звернення до суду із цим позовом,
вимоги про стягнення комісії за
послідуючий період позивачем не
заявлено.

Матеріали справи також свідчать, що
виплата позичальником сум комісії є
прямо передбаченою умовами договору
(пункт 4 Спеціальної частини договору
та пунктами 2.4.2 та 2.5.1 Загальної частини
договору), через що заперечення
відповідача проти сплати цих сум є лише
односторонньою відмовою від виконання
зобов'язань, яка відповідно до вимог
діючого законодавства не допускається.

Отже, у цій частині заявлений позов
також підлягає задоволенню.

Позивач просить також про стягнення з
відповідача "штрафних санкцій".

Під час розгляду вимог в цій частині
суд виходе з такого.

Виплата штрафних санкцій укладеним між
сторонами договором не передбачена
взагалі.

Діюче законодавство також не містить
поняття "штрафних санкцій", містить
лише поняття "неустойки", яке включає у
себе поняття штрафу або пені.

Укладений між сторонами договір
передбачає сплату штрафу (пункт 4.2) В
той же час, у договорі сплата штрафу
передбачена сторонами лише у разі
ненадання кредитодавцю передбачених
договором документів; у поданій заяві
про таке ж не йдеться.

На випадок же неналежного виконання
зобов'язань щодо сплати коштів (про що,
власно, йдеться у позові) умовами
договору передбачена сплата пені ), так
й пені (пункт 4.3 Договору); до того ж,
частина 2 статті 625 ЦК України
встановлює обов'язок у разі порушення
грошового зобов'язання сплатити
прострочену суму з урахуванням індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також трьох проценти річних від
простроченої суми. В той же час,
перелічені виплати не є "штрафними
санкціями".

При цьому ані подана заява, ані
долучені до неї документи, зокрема,
розрахунок, не дають змогу визначити,
про стягнення яких саме з цих платежів
йдеться у позові.

Між цим, відповідно до статті 11 ЦПК
України суд розглядає заявлені вимоги
не інакше, як на підставі поданої заяви,
та лише в межах заявлених позовних
вимог, вийти за межі яких суд не вправі.

При цьому суд відзначає, що
скористатись своїм правом усунути цю
ваду та роз'яснити зміст заявлених
позовних вимог у суді позивач не
побажав та наполягав на розгляді
справи за відсутності його
представника.

За такого у задоволенні вимог у цій
частині суд вважає за необхідне
відмовити через їх невідповідність
умовам укладеного сторонами договору
та вимогам діючого законодавства, що не
позбавляє позивача права за наявності
до того підстав звернутись до позивача
із позовом на підставі вимог пункту 4.3
договору або статей 549, 625 ЦК України.

Отже, заявлений позов підлягає
частковому задоволенню, з позивача на
користь відповідача слід стягнути
загалом (9.553,23+2.127,74+3.150) - .

При цьому з відповідача на користь
позивача слід стягнути судовий збір
відповідно до частини позовних вимог,
що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.10, 174, 213-215 ЦПК України, суд,
-

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного
товариства "Всеукраїнський
акціонерний банк" до ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Стянути на користь публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський акціонерний банк" з
ОСОБА_2 на виконання зобов'язань за
договором 14.830 грн. 97 коп. (чотирнадцять
тисяч вісімсот тридцять грн. дев'яносто
сім коп.)

Стянути на користь публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський акціонерний банк" з
ОСОБА_2 229,40 грн. судового збору.

У задоволенні решти вимог - відмовити .

Рішення може бути оскарженим до
Миколаївського апеляційного суду
через Центральний районний суд міста
Миколаєва протягом 10 днів.

СУДДЯ
=АЛЄЙНІКОВ В.О.=

Мотивоване рішення виготовлене04.05.2014