Справа №592/9726/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Котенко О. А.Номер
провадження 22-ц/788/853/14 Суддя-доповідач -
Лузан Л. В. Категорія - 27
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Криворотенка В. І., Сибільової
Л. О.,

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 24 березня 2014 року,

у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк" до
ОСОБА_3,

про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

в с т а н о в и
л а :

12 вересня 2013 року ПАТ КБ "Приватбанк"
звернувся до суду з позовом,
посилаючись на те, що ОСОБА_3 не виконує
зобов'язання за кредитним договором,
просив суд стягнути з відповідача
заборгованість, яка станом на 31 липня
2013 року складає 42457 грн. 95 коп., з них:

- 8215,46 грн. - заборгованість за кредитом;

- 31744,49 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

в тому числі :

несплачені проценти на поточну
заборгованість - 00 грн.

несплачені проценти на
прострочену заборгованість - 31744,49 грн. ,

а також штрафи відповідно до пункту 8.6
Умов та правил надання банківських
послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована
частина),

-1998,00 грн. - штраф (процентна складова)
(а.с.5-10).

Рішенням суду від 24 березня 2014 року
позов ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
"ПриватБанк" 8215 грн. 46 коп. -
заборгованість за кредитом, 16861 грн. 49
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 1253 грн. 85 коп. -
штраф (процентна складова), всього 26830
грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
"ПриватБанк" 268 грн. 31 коп. в
відшкодування судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться
питання про скасування рішення суду і
постановлення нового рішення про
відмову у задоволенні позову з тих
підстав, що судом неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, що у справі не були доведені
обставини, що мають значення для
справи, які суд визнав встановленими,
що висновки суду не відповідають
обставинам справи та що судом були
порушені норми матеріального і
процесуального права .

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
"ПриватБанк" ставиться питання про
скасування рішення суду і
постановлення нового рішення про
задоволення позовних вимог з тих
підстав, що у справі не були доведені
обставини, що мають значення для
справи, які суд визнав встановленими,
що висновки суду не відповідають
обставинам справи та що судом були
порушені норми матеріального і
процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ
"ПриватБанк" підлягає відхиленню, а
апеляційна скарга ОСОБА_3 - підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції, пославшись на вимоги
ст.ст. 526, 611, 1054 ЦК України, виходив з
того, що зобов'язання має виконуватись
сторонами належним чином та у строк,
встановлений договором, але спір має
вирішуватись із застосуванням
положень закону про позовну давність.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про наявність правових
підстав для задоволення позову,
висновки суду відповідають матеріалам
справи та вимогам закону, а доводи
апеляційної скарги ПАТ КБ "ПриватБанк"
про протилежне не можна визнати
обґрунтованими. Проте при
застосуванні положень закону про
позовну давність суд першої інстанції
помилився у підрахунку сум, які
підлягають стягненню з ОСОБА_3, а тому
рішення суду підлягає зміні. При цьому
колегія суддів виходить з наступного.

21 вересня 2006 року між ПАТ КБ
"ПриватБанк" і ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір № б/н, відповідно до
якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі
10000,00 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму
залишку заборгованості .

Зі змісту підписаної відповідачем
"заяви" вбачається, що строк дії
кредитного ліміту відповідає строку
дії картки.

Погашення заборгованості здійснюється
щомісячними платежами у розмірі 7% від
суми заборгованості шляхом внесення
коштів як на Карту клієнта, так і шляхом
списання Банком коштів з Дебетної
карти (а.с.7).

Укладений сторонами договір
складається з підписаної відповідачем
"заяви" та "Умов та правил надання
банківських послуг".

У підписаній відповідачем "заяві"
зазначається наступне:

"Я ознакомился и согласен с Условиями
предоставления банковских услуг,
Правилами пользования платежної
картой и Тарифами банка. Я выражаю
согласие с тем, что настоящее заявление
вместе с Условиями предоставления
банковских услуг, Правилами
пользования платежної картой и
Тарифами составляют между мной и
банком договор о предоставлении
банковских услуг" (а.с.7).

Слід зазначити, що позивач не надав
суду "Тарифів", про які йде мова у
названих документах.

Відповідно до положень "Умов та правил
надання банківських послуг" :

"п.5.3 Сроки и порядок погашения по
Кредиту (кредитный лимит, кредитная
линия) по платежным картам с
установленным Минимальным
обязательным платежом приведен в
Памятке Клиента, которая является
неотъемлемой частью Договора. Платеж
включает плату за пользование
Кредитом, предусмотренную Тарифами, и
часть задолженности по Кредиту ;

п. 5.4 Срок погашения по Кредиту
(кредитный лимит, кредитная линия) по
платежным картам без установленного
Минимального обязательного платежа,
производиться в следующем порядке:

срок погашения процентов по Кредиту -
ежемесячно за предыдущий месяц;

срок погашения Кредита - в полном
объеме, не позднее последнего дня
месяца, указанного на платежной карте
(в поле MONTH) ;

п. 5.5 За пользование Кредитом Банк
начисляет проценты в размере,
установленном Тарифами Банка, из
расчета 360 (триста шестьдесят)
календарных дней в году ;

п. 5.5.1 За несвоевременное исполнение
долговых обязательств (пользование
Простроченным кредитом и Овердрафтом)
Держатель оплачивает проценты по
повышенной процентной ставке или
дополнительную комиссию, размеры
которых определяются Тарифами ;

п. 5.5.2. Проценты за пользование Кредитом
(в том числе Простроченным кредитом и
Овердрафтом), предусмотренные
Тарифами, начисляются в последний день
операционный день месяца за каждый
календарный день за фактически
израсходованные в счет Кредита
средства, со дня списания суммы с
карточного счета ;

п. 5.6.1. Очередность и размер погашения
Долговых обязательств осуществляется
в порядке, изложенном в Памятке
клиента, являющейся неотъемлемой
частью договора ;

п. 5.7. Банк имеет право требовать
досрочного исполнения Долговых
обязательств в целом или определенной
Банком доли в случае неисполнения
Держателем и/или Доверенным лицом
Держателя своих Долговых и других
обязательств по этому Договору ;

п. 8.6. При нарушении Клиентом сроков
платежей по любому из денежных
обязательств, предусмотренных
настоящим договором более чем на 120
дней, Клиент обязан уплатить банку
штраф в размере 500 грн. + 5% от суммы иска ;

п. 9.12 Договор действует в течении 12
месяцев с момента подписания. Если в
течении этого срока ни одна из сторон
не проинформирует другую сторону о
прекращении действия Договора, он
автоматически лонгируется на такой же
срок " (ас.8-11).

Суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про те, що як
укладений сторонами договір, так і
діюче законодавство покладає на
відповідача обов'язок виконати взяті
на себе зобов'язання за кредитним
договором у повному обсязі та у певний
строк, а у разі порушення цих
зобов'язань - понести передбачену
договором відповідальність. В цій
частині висновки суду відповідають
вимогам діючого законодавства,
зокрема, ч.1 ст. 509, ст. 526, ч.1 ст. 530, ст. 610,
ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 631, ст. 1054, ч.1 ст. 1046, ч.1
ст. 1048, ч.1 ст. 1049, ч.2 ст. 1050 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що під
час розгляду справи у суді першої
інстанції, а також у апеляційній скарзі
відповідач прохає суд застосувати
позовну давність ( заява на ас. 24).

Змінюючи рішення суду, колегія суддів
виходить з наступного.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Банк в силу положень вказаних норм
процесуального закону довів порушення
його прав ОСОБА_3, який не спростував
доводи Банку про порушення ним
зобов'язань за кредитним договором та
правильність проведених банком
нарахувань.

Як зазначалось вище, сторони досягли
домовленості, яка міститься у Заяві
відповідача, про те, що строк дії
кредитного ліміту відповідає строку
дії карти; порядок погашення
заборгованості - щомісячними платежами
в розмірі 7% від суму заборгованості,

З розрахунку Банку вбачається, що,
сплачуючи щомісячними платежами у
вказаному розмірі заборгованість за
кредитом, відповідач повинен був
погасити всю заборгованість до 31
серпня 2011 року.

Слід відмітити, що хоча договір в
момент його укладення не містив строку
повернення кредиту відповідачем,
передбачений договором порядок
погашення заборгованості фактично
передбачає графік щомісячних платежів
у визначеному договором розмірі, отже
погашення кредитної заборгованості
передбачає періодичні строки сплати
чергових платежів, які визначені
місяцями.

Таким чином, разом зі встановленням п.
9.12 Умов та правил надання банківських
послуг строку дії договору та
встановленням порядку погашення
заборгованості сторони встановили і
строки виконання відповідачем окремих
зобов'язань по внесенню щомісячних
платежів, що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
місяця строку.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач припинив виконувати
щомісячні зобов'язання з погашення
кредиту з травня 2007 року, проте з
вимогами про стягнення заборгованості
за кредитом банк звернувся 12 вересня
2013 року.

За положеннями ст. 252 ЦК України строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

Термін визначається календарною датою
або вказівкою на подію, яка має
неминуче настати.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України
передбачається, що позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Статтею 260 ЦК передбачається, що
позовна давність обчислюється за
загальними правилами визначення
строків, встановленими статтями 253 - 255
цього Кодексу. Порядок обчислення
позовної давності не може бути
змінений за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила;
за зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

За статтею 267 ЦК позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

В матеріалах справи відсутні дані про
те, що між сторонами існує домовленість
про збільшення позовної давності. За
наведених обставин при вирішенні даної
справи колегія суддів виходить із
загального строку позовної давності у
три роки, передбаченого ст. 257 ЦК
України, та відсутності доказів про
існування між сторонами договору про
збільшення позовної давності, як це
вимагається ст. 259 ЦК України.

Щодо застосування 3-х річного строку
позовної давності при вирішенні даної
справи колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до роз'яснень, які надані у
п. 31 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року N 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
із змінами і доповненнями, внесеними
постановою від 7 лютого 2014 року N 7 :

"При застосуванні положення пункту 7
частини одинадцятої статті 11 Закону
України "Про захист прав споживачів",
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув,
суди мають виходити з того, що у
системному зв'язку з частиною
одинадцятою статті 11 зазначеного
Закону ця вимога стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямована на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не
передбачає заборони пред'явлення
окремих вимог у зв'язку з пропущенням
строку позовної давності, при
вирішенні таких спорів, суди повинні
враховувати положення ЦК про позовну
давність.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини одинадцятої
статті 11 Закону України "Про захист
прав споживачів" та вимоги ЦК щодо
позовної давності застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи) ".

Згідно з ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі
правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1
ст. 355 цього Кодексу.

При вирішенні даної справи колегія
суддів керується правовими позиціями,
висловленими Верховним Судом України у
постанові від 06 листопада 2013 року (у
справі № 6-116 цс 13) за наслідками
розгляду заяви про перегляд судових
рішень із мотивів неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, оскільки вони
обов'язкові для усіх судів України.

Зокрема, у названій постанові від 06
листопада 2013 року (у справі № 6-116 цс 13)
була висловлена наступна правова
позиція.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків
сплати чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом усього часу -
до встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язання вправі заявити в суді
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики (разом з нарахованими
процентами - ст. 1048 ЦК України ), що
підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

Вбачається, що позичальник
зобов'язаний здійснювати повернення
кредиту частинами (щомісячними
платежами) та щомісячно сплачувати
проценти за користування кредитом.

Оскільки умовами договору встановлені
окремі самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового платежу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення
строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами
договору погашення кредиту повинно
здійснюватись позичальником частинами
щомісяця, початок позовної давності
для стягнення цих платежів необхідно
обчислювати з моменту (місяця, дня)
невиконання позичальником кожного із
цих зобов'язань.

Отже, аналізуючи умови договору сторін
та зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежа.

З урахуванням вищенаведеного при
вирішенні питання про стягнення з
відповідача суми заборгованості
колегія судді виходить з наступного.

Судом встановлено і цих обставин
відповідач не заперечує, що платежі по
погашенню кредиту та інших нарахувань
він не здійснює з травня 2007 року.

Позовну заяву ПАТ КБ "Приватбанк"
надіслав до суду 12 вересня 2013 року, а
тому позивач втратив можливість у
судовому порядку захистити своє
порушене право про стягнення
щомісячних платежів, нарахованих поза
межами 3-річної позовної давності,
тобто нарахованих до 31 липня 2010 року.

При цьому колегія суддів виходить з
того, що за умовами укладеного договору
строк погашення кредиту, процентів по
кредиту та ін. настає щомісяця за
попередній місяць ( п.п. 5.3, 5.4). Таким
чином вбачається, що нараховані за
липень 2010 року суми мають бути сплачені
у серпні 2010 року, а тому подавши до суду
позов 12 вересня 2013 року Банк втратив
можливість захистити своє порушене
право на стягнення щомісячних платежів
за липень, які мали бути сплачені у
серпні 2010 року, а також у попередні до
серпня 2010 року строки.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що з відповідача підлягає
стягненню 19904 грн. 49 коп. - загальної
заборгованості за кредитним договором
№ б/н від 21 вересня 2006 року, що
утворилася станом на 31 липня 2013 року,
яка складається з:

- 1142 грн. 47 коп. - прострочена
заборгованість за тілом кредиту в
межах трирічної позовної давності

(загальна заборгованість за кредитом
за мінусом простроченої
заборгованості за кредитом станом на 31
липня 2010 року, строк повернення якої
наступив до вересня 2010 року: 8215,46 грн. -
7072,99 грн. =1142 грн. 47 коп. )

- 17338 грн.- заборгованість по процентам
за користування кредитом в межах
трирічної позовної давності

(загальна заборгованість за процентами
накопичувальним підсумком - за мінусом
загальної заборгованості за
процентами накопичувальним підсумком
станом на 31 липня 2010 року, останній
платіж за якою мав бути здійснений у
серпні 2010 року : 31744 - 14406 грн. = 17338 грн.)

- 500 грн. - штраф (фіксована частина),

- 924 грн. 02 коп. - штраф (процентна
складова) (5% від суми позову п. 8.6)

(1142 грн. 47 коп. + 17338 грн. = 18480,47 грн. ;

5% від 18480,47 грн. = 924,02 грн.).

Загальна сума заборгованості за
кредитним договором складає 19904 грн. 49
коп. (1142 грн. 47 коп. + 17338 грн. + 500 грн. + 924,02
грн.)

У задоволенні іншої частини позову ПАТ
КБ "Приватбанк" необхідно відмовити у
зв'язку з пропуском позовної давності.

Колегія суддів вважає, що за
вищенаведених підстав доводи,
викладені в апеляційній скарзі ПАТ КБ
"Приватбанк", не ґрунтуються на вимогах
діючого законодавства.

При вирішенні питання про розподіл
судових витрат у справі колегія суддів
керується вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, відповідно до якої стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Позовні вимоги задоволені частково, на
47 %, а тому понесені ПАТ КБ "Приватбанк"
судові витрати по сплаті судового
збору у сумі 424,58 грн. підлягають
відшкодуванню за рахунок відповідача у
сумі 199,60 грн.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволена на
25 %, а тому понесені ним витрати по
сплаті судового збору за подання
апеляційної скарги підлягають
поверненню за рахунок ПАТ КБ
"Приватбанк" у сумі 33,50 грн.

Таким чином, шляхом зарахування
названих сум понесених сторонами
судових витрат з ОСОБА_3 на користь ПАТ
КБ "ПриватБанк" підлягає стягненню 166
грн. 10 коп. в рахунок відшкодування
витрат по сплаті судового збору.

(199,60 грн. - 33,50 грн. = 166,10 грн).

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, пп. 1, 2, 3, 4 ч.1
ст.309, ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів -

в и р і ш и л а
:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 24 березня 2014 року змінити,
виклавши його резолютивну частину у
наступній редакції :

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк" 19904 грн. 49
коп. - загальної заборгованості за
кредитним договором № б/н від 21 вересня
2006 року, що утворилася станом на 31 липня
2013 року, яка складається з:

1142 грн. 47 коп. - заборгованість за тілом
кредиту

17338 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом,

500 грн. - штраф (фіксована частина),

924 грн. 02 коп. - штраф (процентна
складова)

У задоволенні іншої частини позову
відмовити у зв'язку з пропуском
позовної давності.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк" 166 грн. 10
коп. в рахунок відшкодування витрат по
сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржене у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
рішенням апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -