Номер провадження: 22-ц/785/3446/14
Головуючий у першій інстанції Дяченко
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого судді:
Погорєлової С.О.

суддів: Сидоренко І.П.,
Дрішлюка А.І.

при секретарі
Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 06 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів,-

встановила:

Позивачка звернулася з позовом до
відповідача в якому вона просила
розірвати шлюб, зареєстрований з
відповідачем, стягнути із відповідача
аліменти на утримання дитини в розмірі
1/4 частини із всіх видів доходів
щомісячно, але не менше 33 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
до досягнення дитиною повноліття, бо до
часу закінчення ним освітнього
навчального закладу (але не пізніше 23
років).

В обґрунтування вимог посилалася на те,
що 13.03.2012 року Відділом ДРАЦС у
Суворовському районі ОМУЮ між нею та
відповідачем було зареєстровано шлюб,
про що зроблено актовий запис № 159.
Спільне проживання неможливе через
складні взаємини, що привело до
взаємного відчуження і втрати поваги
один до одного, вона і відповідач
проживають окремо, спільне
господарство не ведуть, не пов'язані
спільним побутом, відповідач
матеріальної допомоги на утримання
сина не надає. Від даного шлюбу у них
народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.
с. 2-6)

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 06 лютого 2014 року позов
ОСОБА_2 - частково задоволено. Стягнено
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на
утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 1/4 частини його доходу, але не
менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 04.12.2013 року і до повноліття
ОСОБА_4, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року. В
інших позовних вимогах ОСОБА_2 -
відмовлено. (а. с. 19-20)

В апеляційній скарзі апелянт просить
змінити рішення в частині відмови у
задоволенні позову про розірвання
шлюбу з ухваленням в цій частині нового
рішення, яким шлюб розірвати,
посилаючись на його необґрунтованість,
неповне з`ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. (а. с. 22-24)

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від шлюбу народився син - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. (а. с.8)

Сторони проживають окремо, дитина
проживає з матір'ю та знаходиться на
повному її утриманні.

ОСОБА_3 не виконує свої батьківські
обов'язки щодо утримання та виховання
дитини, у зв'язку з чим ОСОБА_2
звернулась до суду з відповідним
позовом.

Згідно з ст. 110 Сімейного кодексу
України позов про розірвання шлюбу
може бути пред`явлений одним із
подружжя.

Відповідно до статті 180 Сімейного
кодексу України батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Згідно з частини 1 статті 181 Сімейного
кодексу України способи виконання
батьками обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.

За відсутності домовленості між
батьками про сплату аліментів на
дитину той із них, з ким вона проживає,
вправі звернутися до суду з
відповідним позовом. Згідно з частиною
3 статті 181 Сімейного кодексу України
аліменти на дитину присуджуються в
частці від заробітку (доходу) її матері,
батька (стаття 183 цього Кодексу) або в
твердій грошовій сумі (стаття 184
Сімейного кодексу України) і
виплачуються щомісячно.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи
позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
суд першої інстанції виходив із того,
що син ОСОБА_4 проживає разом із матір'ю,
знаходиться на її повному утриманні,
відповідач вихованням дитини не
займається, матеріальної допомоги на
утримання сина не надає. Рішення в цій
частині не оскаржується.

Суд першої інстанції відмовив
позивачці у задоволенні позову в
частині розірвання шлюбу, мотивуючи
такий висновок тим, що позивачка на час
розгляду справи була вагітна, що за
правилами ч.2 ст.110 СК України
унеможливлює розірвання шлюбу.

Проте, повністю погодитись з таким
висновком суду першої інстанції
повністю не можна.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 Сімейного
кодексу України чоловік, дружина мають
право пред'явити позов про розірвання
шлюбу протягом вагітності дружини,
якщо батьківство зачатої дитини
визнане іншою особою.

Як вбачається з заяви ОСОБА_8, він
проживає разом з ОСОБА_2, має намір
зареєструвати з нею шлюб і визнає
батьківство зачатої ними дитини (а. с.
25).

В судовому засіданні в апеляційної
інстанції встановлено, що ОСОБА_2
народила другу дитину.

В ході слухання справи судом з'ясовано,
що сторони не підтримують шлюбні
відносини, спільного господарства не
ведуть, проживають окремо, втратили
почуття любові та поваги один до
одного, шлюб носить формальний
характер, примирятися вони не бажають,
у зв'язку з чим, колегія суддів вважає
необхідним шлюб, укладений 13 березня 2012
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
зареєстрований Відділом державної
реєстрації актів цивільного стану у
Суворовському районі Одеського
міського управління юстиції, актовий
запис № 159 - розірвати.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного
кодексу України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст.24 СК України, шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

ОСОБА_3 підтримує позов, згоден на
розірвання шлюбу.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 06 лютого 2014
року в частині відмови у задоволенні
позову ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
слід скасувати, з ухваленням нового по
суті позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3, 4 ч. 1
ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 06 лютого 2014 року - скасувати
в частині відмови у задоволенні позову
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В цій частині ухвалити нове рішення.

Шлюб, укладений 13 березня 2012 року між
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований Відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану у Суворовському районі Одеського
міського управління юстиції, актовий
запис № 159 - розірвати.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
Погорєлова С.О.

Судді
Дрішлюк А.І.

Сидоренко І.П.