Єдиний унікальний номер 205/5171/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2014 року Ленінський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючого
судді - Скрипник К.О.,

при секретарі -
Олексієнко О.В.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради, Комунального
підприємства «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації», ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування рішення
та визнання недійсним акту, свідоцтва,
поновлення пропущеного строку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 18 червня 2013 року звернулася до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом в якому
зазначила, що весною 2012 року її сусід,
який є співвласником загального
домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3, звернувся до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовної заявою про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою до іншої
співвласниці домоволодіння ОСОБА_4 На
розгляді справи ОСОБА_4 дізналася, що у
1997 році ОСОБА_3 одноособово, без
узгодження з іншими співвласниками,
таємно, отримав державний акт про право
власності на земельну ділянку розміром
майже половину від загальної площі
земельної ділянки, що належала трьом
співвласникам. Отримуючи від свого
представника звіти, позивачка
дізналася, що у вересні 2002 року ОСОБА_3
зареєстрував в КП «ДМБТІ» Акт
ідеальних часток, яким за рахунок
самовільно збудованого будинку частка
позивача у спільній власності була
зменшена до 26/100 частин. Вказаний акт
став одною з підстав винесення рішення
Виконавчого комітету Ленінської
районної у м. Дніпропетровську ради №
316/15 від 28.10.2002 року про затвердження
прийому в експлуатацію самовільно
збудованого будинку. Вказане рішення
було винесено всупереч вимогам діючого
законодавства, ігноруючи багато
численні порушення з боку
забудовників. Крім того, запис про
згоду позивачки був підроблений, згода
інших співвласників, ОСОБА_8 і ОСОБА_9
взагалі відсутня. На цей час
співвідповідачка ОСОБА_2 продовжує
всупереч встановленому порядку
проводити перебудову спірного будинку,
ігноруючи вимоги компетентного органу
державної влади. Позивач вважає, що на
цей час співвідповідачка ОСОБА_2
сумісно з ОСОБА_3 планують черговий
перерозподіл часток власності,
ігноруючи інтереси і законні права її
та інших співвласників загального
домоволодіння. Позивач просила визнати
недійсним акт ідеальних часток
домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, затверджений КП
«ДМБТІ» 25 вересня 2002 року; скасувати
рішення виконавчого комітету
Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради № 316/15 від 28
жовтня 2002 року «Про узаконення
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1;
визнати недійсним свідоцтво про право
власності № 4636-202 від 26 листопада 2002
року; продовжити строк звернення до
суду.

Ухвалою від 26 вересня 2013 року до участі
в справі в якості співвідповідачів
залучені: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Ухвалою від 13 листопада 2013 року
замінений первісний відповідач на
належного відповідача - Ленінську
районну у місті Дніпропетровську раду.

Позивач, її представник у судове
засідання не з явилися, про день і час
проведення слухання справи
повідомлялися належним чином. Надійшла
письмова заява від позивача з
проханням слухати справу у її
відсутність, позовні вимоги підтримала
та просила задовольнити.

ОСОБА_4 у судове засідання не з явилася,
про день і час проведення судового
засідання повідомлялася належним
чином. Надійшла письмова заява про
розгляд справи за її відсутність,
позовні вимоги визнала та не
заперечувала проти їх задоволення.

Співвідповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2
у судове засідання не з'явилися, про
день і час проведення слухання справи
повідомлялися належним чином. Від
представника, який діє на підставі
довіреності, позовні вимоги не визнав в
повному обсязі та заперечував проти їх
задоволення.

Представник Ленінської районної у
місті Дніпропетровську ради у судове
засідання не з'явився, про день і час
проведення судового засідання
повідомлявся належним чином. Надійшла
письмова заява з проханням слухати
справу у відсутність представника,
позовні вимоги не визнав та
заперечував проти їх задоволення.

Представник співвідповідача
Комунального підприємства
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації» у судове
засідання не з'явився, про день і час
проведення судового засідання
повідомлявся належним чином. Направив
письмове заперечення, згідно якого
позовні вимоги не визнав та
заперечував проти їх задоволення.

Суд, вивчивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до ЦПК України, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

За ст.59 ЦПК України, обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
права або майнового права та інтересу.

Матеріалами справи встановлено, що
42/300 частин домоволодіння АДРЕСА_1
належить на праві власності ОСОБА_5 на
підставі свідоцтва про право власності
від 19.02.2008 року, виданого Виконавчим
комітетом Ленінської у місті
Дніпропетровську ради; свідоцтва про
право на спадщину за законом від 12.03.2008
року, виданого Другою
дніпропетровською державною
нотаріальною конторою, за реєстровим №
1-1390 (а.с.125).

16/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1
належить на праві власності ОСОБА_4 на
підставі договору дарування,
посвідченого 10.10.2007 року приватним
нотаріусом ДМНО ОСОБА_10, за реєстровим
№ 3044 (а.с.125).

37/100 частин вказаного
домоволодіння належить на праві
власності ОСОБА_2, на підставі
свідоцтва про право власності,
виданого виконавчим комітетом
Ленінської районної ради 26.11.2002 року на
підставі рішення Виконавчого комітету
Ленінської ради від 28.10.2002 р. за № 316/15
(а.с.125).

21/300 частин домоволодіння належить
на праві власності ОСОБА_3, на підставі
свідоцтва про право власності від
19.02.2008 року, виданого Виконавчим
комітетом Ленінської у м.
Дніпропетровську ради (а.с.125).

Квартира НОМЕР_1, яка складалася з
трьох житлових кімнат 2,3,4 житловою
площею 50,9 кв.м., корисною площею 76,0 кв.м.,
що складало 455/1000 частин від всього
житлового будинку належала ОСОБА_8
(а.с.1250.

Встановлено, що ОСОБА_1 знаходилась в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 з 07.05.1950
року (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер (а.с.14).

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 після
смерті свого чоловіка ОСОБА_8, згідно з
положеннями ст. 1268 ЦК фактично прийняла
спадщину, але не зареєструвала у
встановленому законом порядку право
власності (ас.15).

Встановлено, що 25.09.2002 року фахівцем
комунального підприємства
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації» Мошенець
Т.Ф., було обстежено домоволодіння
АДРЕСА_1 та складено Акт ідеальних
часток, яке складалося на момент
обстеження із житлових будинків літ. А-1
та самовільно побудованого літ. И-2,
господарських будівель та споруд.
Домоволодіння розташоване на
земельній ділянці площею 1756 м2.

Згідно Акту ідеальних часток від
25.09.2002 року було визначено частку
кожного із співвласників спірного
домоволодіння.

Так, за ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_12 (яка
на день розгляду справи померла, після
її смерті було видано свідоцтво про
право на спадщину за законом її дочці
ОСОБА_5) було визначено 21/100 частину
домоволодіння, куди увійшла квартира
НОМЕР_3 та інші господарські будівлі та
споруди;

За ОСОБА_8 було визначено 26/100 часток
домоволодіння, куди увійшла квартира
НОМЕР_1 та інші господарські будівлі та
споруди;

За ОСОБА_13 було визначено 16/100 частин
домоволодіння, куди увійшла квартира
НОМЕР_2 та інші господарські будівлі та
споруди (а.с.67-68).

Встановлено, що ОСОБА_13 померла,
після її смерті свідоцтво на спадщину
було видано її сину ОСОБА_14, який став
власником 16/100 частин домоволодіння
АДРЕСА_1. Згідно договору дарування від
10.10.2007 року ОСОБА_14 подарував належну
йому 16/100 частину вказаного
домоволодіння ОСОБА_4, яка
зареєструвала своє право власності у
встановленому законом порядку.

Рішенням Виконавчого комітету
Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради від 28.10.2002 року №
316/15 «Про узаконення житлового будинку
по АДРЕСА_1», затверджено Акт ідеальних
часток, виданий ДБТІ 25.09.2002 року на
домоволодіння АДРЕСА_1 наступним
порядком: за ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_12 -
21/100 частки; за ОСОБА_8 - 26/100 частки; за
ОСОБА_13 - 16/100 частки; за ОСОБА_2 - 37/100
частки (а.с.66).

Встановлено, що ОСОБА_2 на підставі
рішення Виконкому Ленінської районної
у м. Дніпропетровську ради від 28.10.2002
року за № 316/15, видано свідоцтво про
право власності на 37/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.9).

Натомість, позивачка по справі
зазначає, що вказаний Акт ідеальних
часток необхідно визнати недійсним, а
рішення скасувати, оскільки за рахунок
самовільно забудованого будинку її
частка у спільній з ОСОБА_3 власності
була зменшена з 455/1000 до 26/100 частин.
Вказує, що запис про її згоду був
підроблений, згода інших співвласників
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 взагалі відсутня.

Проте, з такими висновками
погодитися не можна, оскільки суду не
надано жодного доказу про реєстрацію
права власності на 455/1000 частин
нерухомого майна, розташованого по
АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську за
ОСОБА_1. Крім того, при складанні Акту
ідеальних часток від 25.09.2002 року, саме з
власником ОСОБА_8 було узгоджено, які
саме будівлі та споруди знаходяться в
його власності та користуванні, про що
свідчить його підпис в акті
конкретного користування (а.с.68 на
звороті).

Крім того, жодних заяв, скарг, щодо
незаконності складання Акту ідеальних
часток від 25.09.2002 року від
співвласників домоволодіння АДРЕСА_1
матеріали інвентаризаційної справи не
містять.

Твердження позивача, що запис про її
згоду був підроблений нічим не
підтверджено, акт
судово-почеркознавчої експертизи суду
так і не був наданий, а тому відсутні
підстави вважати, що її права будь-яким
чином були порушені.

Окрім цього, не наведено
обґрунтувань, в чому полягають
порушення її прав саме відповідачами,
які саме права порушено.

Позивачем не надано до суду
будь-яких належних доказів на
підтвердження невідповідності рішення
виконавчого комітету Ленінської
районної у м. Дніпропетровську ради №
316/15 від 28 жовтня 2002 року «Про
узаконення житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1, вимогам чинного
законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині визнання недійсним
акту ідеальних часток домоволодіння,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
затверджений КП «ДМБТІ» 25 вересня 2002
року; скасування рішення виконавчого
комітету Ленінської районної у м.
Дніпропетровську ради № 316/15 від 28
жовтня 2002 року «Про узаконення
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є
незаконними, необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, є безпідставними та
необґрунтованими позовні вимоги в
частині визнання недійсним свідоцтво
про право власності № 4636-202 від 26
листопада 2002 року.

Відповідно до вимоги ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутись до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу. Згідно
ст. 257 ЦК України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК
України, перебіг позовної давності
починається від дня коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Разом з тим, суд відмовляє по суті
позовних вимог, у зв'язку з чим питання
про пропуск строків позовної давності
не розглядає.

З огляду на вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги, необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати компенсуються за
рахунок держави, оскільки позивач на
підставі ухвали суду від 20.08.2013 року
була звільнена від сплати судового
збору.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.328, 356, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60,
82, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Ленінської районної у місті
Дніпропетровську ради, Комунального
підприємства «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації», ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування рішення
та визнання недійсним акту, свідоцтва,
поновлення пропущеного строку -
відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок
держави.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги.

Суддя
К.О. Скрипник