АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 3319 /2014
інстанції - Диба О.В.
Доповідач - Поливач Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Боярській І.І.

за участі осіб:
позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

особи,
яка не брала участі у справі ОСОБА_4

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Київської міської ради про визнання
права власності на спадкове майно;

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 18.09.2013 року

в с
т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до Київської міської ради про
визнання за нею права власності на
спадкове майно в якому зазначила, що у
зв'язку із відсутністю оригіналу
правовстановлюючого документу на
спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1,
після смерті її батька ОСОБА_6, 05.06.2013
року державним нотаріусом Одинадцятої
київської державної нотаріальної
контори їй було відмовлено у вчиненні
нотаріальних дій, а саме у видачі
свідоцтва про право на спадщину, як
спадкоємцю першої черги за законом.
Просила визнати за нею право власності
в порядку спадкування на квартиру
АДРЕСА_1.

Рішенням Оболонського районного
суду м. Києва від 18.09.2013 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано
право власності в порядку спадкування
на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 (особа,
яка не брала участі у справі) просить
скасувати рішення та ухвалити нове
рішення про відмову ОСОБА_2 у
задоволенні позову в повному обсязі.
Посилається на незаконність,
необґрунтованість ухваленого судом
рішення, неповне з'ясування обставин,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт зазначає, що 16.01.2014 року ОСОБА_2
разом зі своїм чоловіком приїхала до її
помешкання - в оспорювану квартиру і
пред'явила документи, що підтверджують
її право власності на всю квартиру
АДРЕСА_1, а саме: копію рішення
Оболонського районного суду міста
Києва від 18.09.2013 р. у справі № 2-756/3515/13
про визнання за нею права власності на
всю квартиру в порядку спадкування та
копію витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права

власності № 13819668 від 02.12.2013 р. До
розгляду вказаної цивільної справи її
не було залучено. Відповідачем у
справі, з невідомих їй причин, було
визначено Київську міську раду.

Вважає рішення суду незаконним і таким,
що порушує її право власності на майно,
недоторканість якого гарантується
Конституцією та діючим законодавством
України.

Апелянт зазначила, що 19.07.1996 року між
нею та ОСОБА_6 було укладено шлюб, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом, актовий запис за №434, а тому
вона є спадкоємицею першої черги після
смерті чоловіка.

Вказана вище квартира була придбана
ОСОБА_6 під час зареєстрованого між
ними шлюбу за спільні сумісні кошти,
відповідно до вимог закону вона є
спільною сумісною власністю подружжя і
їй належить на праві власності Ѕ частка
даної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. Таким чином,
об'єктом спадкування після смерті її
чоловіка ОСОБА_6 є Ѕ частина вказаної
вище квартири. Вона своєчасно подала
заяву до нотаріальної контори про
прийняття спадщини після смерті
чоловіка, було заведено спадкову
справу.

Вчиняючи протиправні дії з
переоформлення на себе права власності
на всю квартиру, ОСОБА_2 порушила її
законні права, як власника квартири і
як спадкоємця, і незаконно відібрала
належне їй майно за допомогою
незаконного рішення суду.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 та
її представник ОСОБА_5 підтримали
апеляційну скаргу в повному обсязі,
посилаючись на доводи, викладені в ній.
Позивачка ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_3 заперечували проти задоволення
апеляційної скарги, посилаючись на
законність та обґрунтованість
ухваленого судом рішення. Представник
Київської міської ради в судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання повідомлявся
належним чином. Неявка вказаної особи в
судове засідання не унеможливлює
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Колегія суддів розцінила причини її
неявки в судове засідання як неповажні
та дійшла до висновку про можливість
розгляду справи за її відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Так, задовольняючи позов ОСОБА_2 та
визнаючи за нею в судовому порядку
право власності в порядку спадкування
на квартиру АДРЕСА_1, суд першої
інстанції виходив із того, що зазначена
квартира є спадковим майном померлого
батька позивачки, що позивач є єдиним
спадкоємцем за законом померлого
ОСОБА_6 і у неї відсутня можливість
отримати правовстановлюючі документи
на вказану спірну квартиру (оригінал
договору купівлі - продажу квартири) та
оформити своє право на неї в
установленому законом порядку.

Проте, з таким висновком суду
першої інстанції не погоджується
колегія суддів, оскільки він не
відповідає вимогам закону та фактичним
обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
квартира АДРЕСА_1 (далі - спірна
квартира) належала на праві
власностіОСОБА_6 на підставі договору
купівлі - продажу від 26.03.2002 року, що
підтверджується довідкою БТІ від 17.07.2012
року. та договором купівлі - продажу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, про що
Відділом реєстрації смерті у місті
Києві було видано Свідоцтво про смерть
серії НОМЕР_1 від 23.04.2012 р., актовий запис
№ 7476.

ОСОБА_2 є донькою померлого
ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом
про народження та свідоцтвом про
укладення шлюбу і не заперечується
апелянтом, а отже є спадкоємцем першої
черги за законом після померлого
батька.

07.06.2012 року ОСОБА_2 звернулась до
Одинадцятої Київської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини після померлого
батька ОСОБА_6, відповідно вона є особою
яка прийняла спадщину.

05.06.2013 року державним нотаріусом
Одинадцятої Київської нотаріальної
контори було винесено постанову про
відмову у вчиненні нотаріальної дії,
посилаючись на те, що у позивача
відсутній оригінал
правовстановлюючого документу на
спадкове майно.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

19.07.1996 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було
укладено шлюб, що підтверджується
відповідним свідоцтвом, актовий запис
за № 434 (а.с.154).

Таким чином, ОСОБА_4 є дружиною
померлого ОСОБА_6, а відповідно вона є
спадкоємцем першої черги за законом
після смерті свого чоловіка. Висновок
суду першої інстанції про те, що
позивач є єдиним спадкоємцем померлого
ОСОБА_6 є помилковим та таким, що не
відповідає дійсності.

ОСОБА_4 є особою, яка прийняла спадщину
після смерті чоловіка, оскільки вона
25.06.2012 року звернулась до Двадцять
першої київської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини і було відкрито
спадкову справу Двадцять першою
київською державною нотаріальною
конторою (а.с.150-162).

ОСОБА_2 також є особою, яка прийняла
спадщину після смерті батька, оскільки
вона 07.06.2012 року звернулась до
Одинадцятої київської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини і спадкову справу
було відкрито Одинадцятою київською
державною нотаріальною конторою
(а.с.132-149). На теперішній час обидві
спадкові справи знаходяться в
Одинадцятій київській державній
нотаріальній конторі. І ОСОБА_2, і
ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги за
законом після смерті ОСОБА_6, які
прийняли спадщину.

Квартира АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_6
під час зареєстрованого між ним та
ОСОБА_4 шлюбу 26.03.2002 року, відповідно до
договору купівлі-продажу квартири
(а.с.156 зворот), посвідченого державним
нотаріусом Чотирнадцятої Київської
державної нотаріальної контори
Пуртовою І.В.

Відповідно до вимог ст.60 Сімейного
кодексу України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку
(доходу). Вважається, що кожна річ,
набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

За таких обставин спірна квартира може
бути спільною сумісною власністю
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (якщо не буде доведено,
що вона була придбана за особисті кошти
ОСОБА_6).

Таким чином, об'єктом спадкування після
смерті ОСОБА_6може бути не уся
квартири, а лише їїЅ частина, інша
половина квартири не є спадковим
майном, оскільки може належати ОСОБА_4
на праві приватної власності, як її
частка у спільному сумісному майні
подружжя.

Як вбачається з матеріалів справи, до
розгляду вказаної цивільної справи
ОСОБА_4 залучено не було. Відповідачем у
справі ОСОБА_2 було визначено Київську
міську раду.

Визнавши за ОСОБА_2 право власності на
спірну квартиру в порядку спадкування
після смерті батька, суд першої
інстанції вирішив питання про права та
обов'язки ОСОБА_4 щодо спірної квартири,
чим було порушено право ОСОБА_4 на
майно, недоторканість якого
гарантується Конституцією та діючим
законодавством України. Так, згідно
положень ч. 1 ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги ОСОБА_4 є обґрунтованими, а
висновки, викладені в рішенні суду
першої інстанції є помилковими та
такими, що не відповідають фактичним
обставинам справи та вимогам закону.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції скасовує рішення суду першої
інстанції та ухвалює нове рішення про
відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову.
ОСОБА_2 не позбавлена можливості в
установленому законом порядку
оформити спадщину після смерті батька,
як не позбавлена такого права і ОСОБА_4

Висновки колегії суддів
апеляційного суду відповідають
фактичним обставинам справи та
зібраним по справі доказам.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307,
309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

в
и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 18.09.2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення наступного
змісту.

ОСОБА_2 відмовити у задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: