Справа №442/1260/13-ц
Провадження №2/442/65/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2014 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючої-судді - Грицай М.М.

при секретарі - Антоненко
В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в
якому просить, збільшивши позовні
вимоги, стягнути з відповідачів ОСОБА_3
та ОСОБА_4 в рівних частинах в її
користь грошові кошти в сумі 276170,90 грн.

Позов мотивує тим, що вона разом зі
своєю сім'єю зареєстрована та проживає
в житловому будинку АДРЕСА_1 У жовтні 2012
року вона дізналась про факт
оформлення права власності на вказаний
будинок за ОСОБА_3. Однак, при зведенні
даного будинку вона зі своєю сім'єю
також брала участь як у будівництві
житлового будинку, так і у фінансуванні
будівельних та інших робіт, зокрема, у
придбанні матеріалів для будівництва.
У процесі цього у них з відповідачами
не виникало спору стосовно подальшого
оформлення права власності, оскільки
вважала, що будинок споруджується для
неї та її сім'ї, а також її батьків -
відповідачів у справі, яких в
подальшому мала намір доглядати в
старості. Проте, відповідач ОСОБА_3, без
жодних попереджень, оформив всі
необхідні правовстановлюючі документи
на нерухоме майно та земельну ділянку
на себе, і крім цього, в усних розмовах
вказує на факт відчуження даного майна
в користь третіх осіб. Тому вважає, що
вона має право на відшкодування витрат,
здійснених при проведенні будівництва,
оскільки між ними не досягнуто згоди
про створення нерухомого майна на
умовах спільної власності.

Збільшуючи позовні вимоги, позивач
зазначила, що на суму 176570,90 грн. (вказану
в первинних вимогах) нею подано
фінансові документи. Проте, в процесі
розгляду справи свідками, допитаними в
судовому засіданні, доведено, що нею
проводилось фінансування та
витрачалися також кошти для перекриття
даху та супутніх робіт, облицювання
фасаду, облицювання цокольного
поверху, прокладка стяжки, влаштування
внутрішніх перегородок, штукатурка
стін, прибудова веранди, внутрішні
роботи та інше. За виконані роботи нею
було додатково оплачено ще 99600 грн.
Таким чином, загалом нею понесені
витрати на будівництво житлового
будинку АДРЕСА_1, на суму 276170,90 гривень.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала повністю з
підстав, викладених в позовній заяві.
Пояснила та показала в якості свідка,
що на будівництво вищевказаного
будинку вона зі своїм чоловіком
витратили велику суму грошей, але її
батько - ОСОБА_3 без їхнього відома
приватизував земельну ділянку та
оформив право власності на будинок, а
тому вона бажає повернути хоча б
частину коштів, затрачених на це
будівництво. За згаданою адресою вони
проживають близько 26 років. На цій
ділянці вони побудували літню кухню, в
яку і переїхали проживати. Поруч було
розташоване будівництво будинку,
припинене ще з 90-х років: лише стіни і
накрито шифером. У 2006 році вона зі своїм
чоловіком продовжила будівництво, а
також розпочали ремонтні роботи.
Зокрема, в будинку зроблено фасад,
металопрофільне перекриття даху і усі
внутрішні ремонтні роботи. Вона
винаймала майстрів для таких робіт,
платила їм кошти, і відповідач ОСОБА_3 в
цей час, який проживав з нею в одному
будинку, знав про такі затрати і
абсолютно ні в чому не заперечував.
Вона одружилася в 2003 році і після
весілля їм з чоловіком залишилась
значна сума подарованих грошей. Крім
цього, відповідач ОСОБА_4 - її мама (яка
перебуває за кордоном близько 14 років)
також подарувала їй особисто чималу
суму коштів, які вона витратила на
згадане будівництво. Відповідач ОСОБА_3
ніколи не заперечував щодо проведених
на будівництві робіт, однак, на її
прохання оформити на неї право
власності на частину будинку, останній
відмовився. У спірному будинку вона
зареєстрована з 11.07.1995 року. Вони з
чоловіком оплачують усі комунальні
послуги. І в період, коли вона
перебувала у відпустці по догляду за
дітьми, проводились регулярно
будівельні та ремонтні роботи, які вона
організовувала та оплачувала разом зі
своїм чоловіком.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та доповнила, що ОСОБА_2
звернулась до суду з даним позовом,
коли дізналася про порушення свого
інтересу та прав. Її батько - ОСОБА_3,
знаючи про участь позивачки в
будівництві будинку та абсолютно не
заперечуючи стосовно цього, у 2012 році
оформив право власності на майно лише
на себе особисто, не попередивши жодним
чином про це ОСОБА_2 Відповідачем
будівництво було припинено ще у 1991
році. На земельній ділянці була зведені
лише стіни, накриті шифером. Починаючи
з 2005 року, позивач зі своїм чоловіком,
власними зусиллями та за власні кошті,
зайнялись продовженням будівництва
(встановлено двері, вікна, змінено
перекриття даху, зроблено усі
необхідні внутрішні роботи), яке згодом
було завершено з можливістю у ньому
повноцінно проживати, з усіма вигодами,
комфортом та усім необхідним для
проживання. На вказане будівництво
витрачено значно більше коштів, ніж
просить стягнути позивач, однак,
збереглись не всі фінансові документи,
які б підтвердили такі витрати, а щодо
збільшених позовних вимогах, то такі
стверджуються показами свідків, які
виконували ряд ремонтних робіт, за що
брали кошти.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та пояснив, що
в с.Лішня йому було надано земельну
ділянку під будівництво житлового
будинку. У 1986 році він побудував там
літню кухню, куди перейшов жити із
сім'єю. У 1988 році розпочав на цій
земельній ділянці будівництво будинку.
До 1992 року були зведені стіни та дах.
Згодом його дружина - відповідач ОСОБА_4
почала хворіти і приблизно у 2000 році
вони взагалі припинили будівництво
із-за нестачі коштів. Потім, через важке
матеріальне становище, дружина поїхала
за кордон, звідки з часом почала
передавати кошти на будівництво. Він
доробив у будинку поверхи та
поштукатурив. Однак, завершували
будівництво усі спільно (разом). Щодо
нового перекриття будинку, то він не
вбачав у цьому необхідності. Але коли
передзвонив дружині за кордон, вона
сказала, що переслала на це кошти.
Згодом ОСОБА_4 повідомила йому, що не
має наміру повертатися в Україну, тому
у 2001 році їх шлюб було розірвано за його
позовом. Він не заперечував, щоб дочка -
ОСОБА_2 вкладала кошти для завершення
будівництва, так як гроші в більшості
передавала дружина. Не заперечує, що
майстрів для будівельних та ремонтних
робіт у більшості випадків замовляв
чоловік позивачки - ОСОБА_6.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні
заперечив щодо задоволення позовних
вимог та доповнив, що такі, на його
думку, не підтверджуються належними
доказами, зокрема, частина квитанцій,
поданих позивачем не містять підпису
та будь-якої печатки чи штампу, що
говорить про їх недопустимість. Крім
цього, зведенням будинку займалися
відповідачі, а позивач зі своїм
чоловіком лише завершували необхідні
ремонтні роботи для можливості
прожиття у даному будинку. Також
вважає, що позивач пропустила строк
звернення з даним позовом до суду,
оскільки просить стягнути з
відповідачів витрати, понесені нею ще в
2006 - 2010 роках, про що подає відповідні
чеки та квитанції. Вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_2 є безпідставними, а тому
просить відмовити у їх задоволенні в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилась, однак її представник
позовні вимоги визнав, зазначивши, що
відповідач погоджується повернути
позивачу затрачені на будівництво
будинку кошти в розмірі, визнаного
судом доведеним. Доповнив, що ОСОБА_4,
перебуваючи за кордоном, дійсно
передавала гроші, однак у якості
подарунку, а не з метою їх повернення в
подальшому чи конкретних призначень
для її ж потреб.

Вислухавши пояснення учасників
судового розгляду, свідків, з'ясувавши
обставини справи та оглянувши письмові
докази, суд дійшов переконання, що
позовні вимоги слід задоволити
частково з наступних підстав.

Як вбачається з ухвали Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 27.05.2013 року та витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності №12586264 від 11.11.2013 року,
відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить
по ? ідеальній частині житлового
будинку з відповідною частиною
господарських будівель та ? земельної
ділянки площею 0,1616 га, які знаходяться
за адресою: АДРЕСА_1

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що у 2007 році
до нього звернулась ОСОБА_2 з проханням
провести роботи по облицюванню фасаду
(каменем) будинку в с.Лішня
Дрогобицького району. Він погодився.
Матеріали для вказаної роботи були
придбані замовником і остання оплатила
йому за виконання роботи кошти в
розмірі 12000 гривень. Домовленість була
усною, жодних письмових угод чи
договорів вони не укладали. За час
роботи (близько місяця) за адресою, де
проживає позивачка, близько 5- 6 разів
бачив ОСОБА_3, який особливо не
висловлювався з приводу роботи чи
матеріалу, а також не було заперечень з
його сторони щодо проведення таких
робіт.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснив, що близько років 5 назад він
проводив ремонтні роботи в будинку в
с.Лішня на прохання чоловіка позивачки
- ОСОБА_6 Там він познайомився і з самою
позивачкою. У будинку він робив сходову
клітку та деякі роботи у підвальному
приміщенні. Роботи тривали близько
року. Винагороду за роботу він
отримував від ОСОБА_2. Остання зі своїм
чоловіком в загальному заплатили йому
близько 20000 гривень. Відповідач ОСОБА_3
жодних вказівок щодо виконання робіт
чи їх оплати з ним не проводив.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що
відповідач ОСОБА_4 (її дочка) зі своїм
чоловіком ОСОБА_3, маючи намір
проживати у новому будинку, в АДРЕСА_1
розпочавши будівництво, звели стіни та
накрили шифером дах (без дверей, вікон
тощо). Однак, будівництво припинилося
через нестачу коштів, в результаті чого
її дочка поїхала за кордон. Позивач
ОСОБА_2 з чоловіком ОСОБА_6 після
одруження проживали в літній кухні, а
завершивши власними зусиллями усі
будівельні та ремонтні роботи в
будинку відповідачів, у 2007 році
перейшли туди проживати. Їй особисто
відомо, що позивач неодноразово
замовляла майстрів для здійснення
таких робіт.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що у 2003 році
він одружився з ОСОБА_2, після чого, до
2006 року, проживали в літній кухні в
с.Лішня Дрогобицького району на
вул.Стефаника. У спірному будинку (на
той час, коли він з дружиною ОСОБА_2
продовжив будівельні та ремонтні
роботи), були зведені лише стіни та
зроблено накриття даху шифером. Вони з
дружиною попередньо обговорили з
відповідачами питання щодо завершення
будівництва за їхні кошти і останні не
мали заперечень. Він заробляв гроші,
працюючи на роботі, залишилися
весільні подарунки у вигляді грошей,
тому вирішили зайнятися завершенням
будівництва. Зокрема, замінили
перекриття даху, оскільки такий почав
протікати і виникла в цьому
необхідність. Усі матеріали та
майстрів для виконання робіт замовляв
особисто він та позивач, відповідно,
оплачували це кошти. Відповідач ОСОБА_3
якщо і здійснював купівлю необхідних
для цього речей чи матеріалів, то
виключно за їх кошти. На багатьох чеках
та квитанціях зазначено покупця
«ОСОБА_6 земля». Це свідчить про
використання його картки на знижки при
купівлі будівельних матеріалів.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
пояснив, що проводив будівельні та
ремонтні роботи в будинку в с.Лішня,
зокрема, прибудова веранди, штукатурні
роботи та інше. За роботу
розраховувалася ОСОБА_2, яка заплатила
йому та його бригаді загалом близько
27000 гривень. Відповідач ОСОБА_3 жив з
позивачкою в одному будинку, йому було
відомо про проведення таких робіт і він
ніколи не висловлював претензій з
даного приводу.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що до нього
у 2009 році звернувся ОСОБА_6 з проханням
перекрити дах будинку, в с.Лішня, на що
він погодився. Приїхавши туди, він
побачив, що дах накритий шифером і
протікає. На той час позивачка
займалася доглядом своїх дітей і майже
весь час була вдома. Також помітив, що
там проживав і відповідач ОСОБА_3
Останній ніколи не висловлював своїх
претензій з приводу виконання робіт з
перекриття даху, окрім, можливо,
незначних зауважень щодо якості
роботи. Навпаки, останній сприяв тому,
щоб дах був перекритий. Розрахунок з
ним проводила ОСОБА_2, яка заплатила в
загальному близько 18000 гривень.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що у 2008
році, на замовлення ОСОБА_6, він
займався утепленням фасаду будинку в
с.Лішня. За проведені роботи ОСОБА_2
заплатила йому близько 22000 гривень.
Працювали там біля місяця - півтора,
бачив неодноразово ОСОБА_3, який там
проживав та жодних претензій з приводу
робіт по утепленню фасаду до них не мав.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні
пояснив, що він допомагав будувати
будинок своєму братові - відповідачу
ОСОБА_3 Він займався перекриттях даху
шифером, в підвальному приміщенні
робив стяжки, каналізацію, проводив
електрику. ОСОБА_3 робив на роботі і
вклав у спірний будинок чимало коштів.
Після накриття будинку, він штукатурив
перший поверх (приблизно в 1992 році).
Починаючи десь з 2002 - 2003 років, він вже
там нічого не робив, оскільки
будівництво було призупинено. Лише в 2005
- 2006 роках бачив, що розпочались знову
будівельні та ремонтні роботи, але йому
невідомо хто конкретно тим займався і
все оплачував. За якийсь час після
весілля ОСОБА_2, вся сім'я останньої та
його брат перейшли жити в нову хату, а
до того вони жили в літній кухні.
Дружина відповідача була за кордоном.

Відповідно до ст.ст. 3,4 ЦПК, ст.ст. 3, 15,16
ЦК України кожна особа має право в
порядку, встановленому законом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів у спосіб,
визначений законами України.
Загальними засадами цивільного
законодавства, зокрема, є
справедливість, добросовісність та
розумність.

На підставі ст.ст.11, 60, 61 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням осіб, в межах заявлених
ними вимог на підставі наданих
доказів; кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення
(ч.2 ст.212 ЦПК України).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Рішення вважається
обґрунтованим, якщо воно ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

У судовому засіданні встановлено та не
заперечується сторонами, що стіни
спірного будинку та накриття даху
(шифером) було зведено за кошти
відповідачів до 1991-1992 років, після чого
будівництво призупинено. Починаючи з
2005 - 2006 років, позивач ОСОБА_2 зі своїм
чоловіком, за згодою відповідачів,
відновили проведення будівельних та
ремонтних робіт за власні кошти з метою
приведення будинку у повноцінний стан,
можливий для проживання. На час
проведення таких робіт з боку
відповідачів жодних претензій та
заперечень не поступало.

З наданих позивачем квитанцій та
товарних чеків, оригінали яких було
представлено для огляду та згідно
якиих завірені копії при матеріалах
справи, вбачається, що на протязі 2006 - 2011
років позивачем здійснювались витрати
на матеріали для проведення
будівельних та ремонтних робіт. Розмір
таких витрат, відповідно до поданих
квитанцій (які взяті судом до уваги),
становить в цілому 164178 (сто шістдесят
чотири тисячі сто сімдесят вісім) грн. 40
коп. Зокрема, суд бере до уваги
допустимі та належні письмові докази,
які підтверджують частину витрат,
зазначених в позовних вимогах.
Задоволення позовних вимог у частині
стягнення витрат, які просить позивач в
розмірі відповідно до показань
свідків, суд не вбачає за можливе,
оскільки, в першу чергу, такі суми
свідками зазначалися не ствердно, а
лише приблизно, а по-друге, не
підтверджувалися жодними допустимими
та беззаперечними доказами.

Відповідно до п.4 ч.4 Постанови Пленуму
Веровного Суду Украни №7 від 04.10.1991 року
(зі змінами від 05.05.1998 року) «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок», особи, які приймали участь у
будівництві жилого будинку (його
купівлі) не на підставі угоди про
створення спільної власності, яка
відповідає законодавству, вправі
вимагати не визнання права власності
на будинок, а відшкодування своїх
затрат на будівництво (купівлю
будинку), якщо допомогу забудовнику
(покупцю) вони надавали не безоплатно.

Відтак, суд вважає, що позовні вимоги в
розмірі 164178, 40 грн. підлягають до
задоволення як такі, що є підставними
та доведеними.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст. ст. 3, 10, 57-60, 64, 209, 212- 215 ЦПК України,
суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних
частинах в користь ОСОБА_2 грошові
кошти в сумі 164178 (сто шістдесят чотири
тисячі сто сімдесят вісім) грн. 40 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі
229,40 грн. Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в користь держави судовий збір в
розмірі 1412,38 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя ____________