Справа № 265/4139/13-ц
Провадження № 2/265/22/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С. С.,

при секретарі Ковальовій М.В.,
Кульбачній В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного
підприємства "Фладко", ОСОБА_5 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди спричиненої в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

третя особа: Приватне акціонерне
товариство "Страхова група "ТАС",
Товариство з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"Провіта",-

В С Т А Н О В И В:

05 червня 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
відповідачів про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
спричиненої в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди. В
обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, що 13 червня 2012 року, о
09-30 годині, він керуючи автомобілем ВАЗ
21101, державний номер НОМЕР_1, який
належить йому на підставі свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу,
рухався по автодорозі з с. Шахтарське у
с. Золота Нива. В цей час у зустрічному
напрямку рухався автомобіль ДАФ,
державний номер НОМЕР_2, який належав ПП
«Фладко» ( у особі ОСОБА_6) та під
керуванням відповідача ОСОБА_5
Відповідач ОСОБА_5 відволікся від
керування, виїхав на зустрічну смугу та
допустив зіткнення з його авто. Під час
ДТП ним були отримані тілесні
ушкодження у вигляді ушибів та
подряпин, також він зазнав фізичного
болю та страждань. ОСОБА_5 був визнаний
винним у вказаній ДТП, на нього було
складено адміністративний протокол та
притягнутий до адміністративної
відповідальності. Також своєчасно були
повідомлені страхові служби про
страховий випадок. Вказує на те, що його
автомобіль ВАЗ 21101 отримав чисельні
ушкодження. Згідно висновку авто
товарознавчого експерта від 02.08.2012 р. за
№131/08 вартість відновлювального
ремонту складає 39 909,36 грн.. За
проведення вказаної експертизи ним
було сплачено 600 грн. Відповідно до
вимог законодавства, він запропонував
відповідачеві (ПП «Фладко» у особі
ОСОБА_6) добровільно відшкодувати йому
завдану майнову шкоду та витрати на
товарознавчу експертизу, однак він
відмовився посилаючись на відсутність
коштів, та тим, що автомобілі
застраховані та йому сплачено 30 306,70
грн. страхової суми. Однак вартість
відновлювального ремонту із
урахуванням виплати страхової суми
значно більше та складає 39 909,36 грн.
Тобто, згідно ст. 22 ЦК України він має
право на відшкодування збитків у
результаті порушення його цивільного
права і в даному випадку він зазнав
збитків в наслідок ДТП у зв'язку із
пошкодженням речі та мусить понести
витрати для відновлення свого
порушеного права у розмірі 9 609,36 грн.
Крім того, йому була завдана і моральна
шкода. Відповідач ПП «Фладко» своїми
неправомірними щодо нього та знищення
його майна придав йому душевні
страждання, який він зазнав у зв'язку зі
знищенням майна, яку він оцінює в
розмірі 10 000 грн. Відповідач ОСОБА_5
своїми прямими неправомірними діями
скоєнням ДТП, у фізичному болю та
стражданнях, яких він зазнав при ДТП,
отримавши тілесні ушкодження у вигляді
ушибів та подряпин та знищенням майна,
придав йому душевні страждання, яку він
оцінює в розмірі 10 000 грн. Крім цього він
поніс витрати на правову допомогу в
розмірі 250 грн. та судові витрати. На
підставі викладеного, посилаючись на
норми законодавства, просить суд
стягнути з відповідача ПП «Фладко» на
його користь майнову шкоду в сумі 9602,36
грн., завдану йому внаслідок
пошкодження автомобіля, витрати на
проведення товарознавчої експертизи в
сумі 600 грн., моральну шкоду в сумі 10 000
грн., судові витрати 200 грн., за юридичну
допомогу 150 грн., а всього 20 552,36 грн.
Стягнути з відповідача ОСОБА_5 на його
користь моральну шкоду в розмірі 10 000
грн., судові витрати в розмірі 108 грн., за
юридичну допомогу в розмірі 100 грн., а
всього 10 208 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому
засіданні надав пояснення аналогічні
викладеним в позовній заяві. Також
зазначив, що в наслідок ДТП у нього був
стрес, машину він ремонтував більше ніж
пів року, в наслідок чого отримав
великі незручності, оскільки до
вказаного випадку на автомобілі їздив
постійно. Від страхової компанії СК
«Провіта» він отримав грошову суму в
розмірі 30 306 грн. Просив задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2, який
діє на підставі угоди про надання
правової допомоги, в судовому
засіданні підтримав доводи викладені в
позовній заяві. Також вказав, що
ступінь вини ОСОБА_5 доказана, страхова
компанія виплатила страхову суму
позивачу, але він не забажав списувати
авто, оскільки згідно оцінки експерта
вона підлягає ремонту, однак ремонт
автомобіля перевищував суму страхової
виплати. Крім того, позивач внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди отримав
великий стрес, йому були спричинені
тілесні ушкодження, тому сума
моральної шкоди відповідає вимогам
розумності та справедливості. Просив
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі та стягнути з ПП «Фладко»
грошову суму в розмірі 20 552,36 грн. та з
ОСОБА_5 суму в розмірі 10 208 грн.

Представники відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4 заперечуючи проти
задоволення позовних вимог, надали
письмові заперечення і в ході розгляду
справи пояснювали, що 13 червня 2012 року
сталося ДТП за участю позивача та
відповідача ОСОБА_5, який на той час
працював водієм на ПП «Фладко». Особою,
винною у скоєнні ДТП, було визнано
ОСОБА_5 В результаті цього ДТП
автомобіль позивача зазнав суттєвих
пошкоджень. Так, за результатами
проведеної позивачем,
автотоварознавчої експертизи
встановлено, що у зв'язку з тим, що
вартість відновлювального ремонту (39
909,36 грн.) перевищує його ринкову
вартість (30 429,35 грн.) без врахування
пошкоджень, то вартість майнової шкоди,
нанесеної позивачу, як володільцю
транспортного засобу, визначається
рівною ринковій вартості цього
транспортного засобу на момент
пошкодження. Отже, відповідно до
висновку експерта, вартість
матеріальної шкоди, завданої позивачу,
складає 30 429,35. Оскільки позивач отримав
від СК «Провіта» страхове
відшкодування, сума якого фактично
дорівнює вартості транспортного
засобу на момент пошкодження, та не
оскаржив цієї суми страхового
відшкодування, то він фактично визнав,
що його транспортний засіб фізично
знищено. З цього слідує, що майнова
шкода, яка дорівнює вартості
транспортного засобу на момент
пошкодження, була відшкодована
позивача страховою компанією в повному
обсязі, а тому ПП «Фладко» не повинно
сплачувати позивачу грошові кошти
додатково. Крім того, сам транспортний
засіб залишився у володінні позивача, а
отже, позивач отримав грошові кошти від
страхової компанії у розмірі, навіть
більшому, ніж встановлено законом,
оскільки у такому випадку йому мала
бути компенсована лише різниця від
вартістю транспортного засобу та після
ДТП. Що стосується відшкодування
моральної шкоди, то ПП «Фладко» вважає,
що цю шкоду, за умови її доведеності
позивачем, має відшкодовувати або
страхова компанія, або особа, яка
безпосередньо винна у скоєнні ДТП.
Просила відмовити в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 до судового
засідання не з'явився за невідомих суду
причин, про місце, день та час слухання
справи повідомлявся належним чином
згідно діючого законодавства.

Представники третіх осіб ПрАТ
«Страхова група «ТАС», ТОВ «СК
«Провіта» до судового засідання не
з'явились за невідомих суду причин, про
місце, день та час слухання справи
повідомлялись належним чином.

Допитавши позивача,
представника позивача, представників
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

У відповідності до ч.4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 13 серпня 2012 року, яка
набрала чинності 23 серпня 2012 року,
ОСОБА_5 був визнаний винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено
на нього адміністративне стягнення у
вигляді штрафу на користь держави в
сумі 340 грн.

З вказаної постанови вбачається,
що 13 липня 2012 року, 0 07-30 годині ОСОБА_5,
керуючи автомобілем DAF н/з НОМЕР_2 та
рахуючись на 4-му кілометрі + 900 м. а/ш
Шахтарськ - Октябрське при зустрічному
роз'їзді з автомобілем ВАЗ 21101, д/н
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1,
відволікся від керування, не вибрав
безпечний інтервал, в разі чого виїхав
на смугу зустрічного руху, де скоїв
зіткнення з останнім авто. В разі чого
автомобілі отримали механічні
ушкодження.

Відповідно до статті 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1192 ЦК України
передбачає, що з урахуванням обставин
справи суд за вибором потерпілого може
зобов'язати особу, яка завдала шкоди
майну, відшкодувати її в натурі
(передати річ того ж роду і такої ж
якості, полагодити пошкоджену річ тощо)
або відшкодувати завдані збитки у
повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_1 на праві власності належить
автомобіль ВАЗ 21101, 2005 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серія
НОМЕР_3.

Як вбачається зі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_4, виданого 1 ВРЕВ міста Маріуполя
відповідачу ПП «Фладко» на праві
власності належить автомобіль - DAF
державний номерний знак НОМЕР_2.

Також матеріалами справи встановлено,
що ОСОБА_5 перебував у трудових
відносинах з ПП «Фладко» і працював на
посаді водія - експедитора з 14 лютого 2012
року по 29 липня 2012 року, що
підтверджується наказом №1-к від 14
лютого 2012 року та наказом №24-к від 03
серпня 2012 року, відповідно. Факт
виконання ОСОБА_5 своїх трудових
обов'язків 13 липня 2012 року
підтверджується копією подорожного
листа вантажного автомобіля №1154.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода,
заподіяна джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України N 6 від 27.03.92 "Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди" з подальшими змінами (далі за
текстом - Постанова Пленуму ВСУ № 6) під
володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа
або громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки в силу права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з інших
підстав (договору оренди, довіреності
тощо).

Отже, в сенсі наведених норм
володільцем джерела підвищеної
небезпеки - автомобілем DAF державний
номерний знак НОМЕР_2, станом на момент
ДТП є відповідач ПП «Фладко», яке на
відповідній правовій підставі
користувалось зазначеним транспортним
засобом.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ № 6 не є
власником джерела підвищеної
небезпеки і не несе майнової
відповідальності перед потерпілим
особа, яка керує таким джерелом в силу
трудових відносин з власником цього
джерела.

Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України, за
договром страхування одна сторона (
страховик) зобовьязується у разі
настання певної події ( страхового
випадку) виплатити другій стороні (
страхувальникові) або іншій особі,
визначений у договорі грошову суму (
страхову виплату), а страхувальник
зобовьязується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно полісу обовьязкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ 7671206 від 28
квітня 2012 року, цивільно правова
відповідальність ПП «Фладко» була
застрахована в ТДВ «СК» Провіта». Також
забезпеченим транспортним засобом
було вказано автомобіль DAF державний
номерний знак НОМЕР_2. Ліміт
відповідальності: за шкоду заподіяну
життю і здоров'ю складає 100 000 гривень,
за шкоду заподіяну майну - 50 000 гривень,
франшиза - 0 гривень.

З висновку №131/08 від 02 серпня 2012 року
експертного автотоварознавчого
дослідження, вартість матеріальної
шкоди (з технічної точки зору),
спричиненого власнику автомобіля ВАЗ -
21101, державний номерний знак НОМЕР_1,
ОСОБА_1, на час дослідження може
складати: 30 429,35 гривень, яка визначена
рівною ринкової вартості КТЗ на момент
пошкодження. Вартість
відновлювального ремонту автомобіля
ВАЗ - 21101, державний номерний знак
НОМЕР_1, на час дослідження (автомобіль
не розібраний) може складати 39 909,36
гривень.

Згідно платіжних доручень ТДВ «СК»
Провіта» провела страхове
відшкодування на користь позивача
ОСОБА_1 в сумі 30306,70 гривень. Факт
отримання вказаних грошових коштів
позивачем в судовому засіданні не
оспорювався.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року
якщо пошкоджений транспортний засіб не
може бути відновлено або вартість його
відновлювального ремонту з
урахуванням зношеності та втрати
товарної вартості перевищує його
ринкову вартість на момент
пошкодження, розмір шкоди визначається
за ринковою вартістю транспортного
засобу на момент пошкодження.

Відповідно до ст. 30 закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та п.15 Пленуму ВССУ
транспортний засіб вважається фізично
знищеним, якщо його ремонт є технічно
неможливим чи економічно
необґрунтованим. Ремонт вважається
економічно необґрунтованим, якщо
передбачені згідно з аварійним
сертифікатом, звітом чи висновком про
оцінку, витрати на відновлювальний
ремонт транспортного засобу
перевищують вартість транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди.

У разі якщо власник транспортного
засобу не згоден із визнанням
транспортного засобу фізично знищеним,
йому відшкодовується різниця між
вартістю транспортного засобу до та
після дорожньо-транспортної пригоди, а
також витрати з евакуації
транспортного засобу з місця цієї
пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано
фізично знищеним, відшкодування шкоди
виплачується у розмірі, який
відповідає вартості транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди та витратам з евакуації
транспортного засобу з місця
дорожньо-транспортної пригоди.

Зважаючи що позивач ОСОБА_1 отримав від
ТДВ «СК» Провіта» страхове
відшкодування, сума якого фактично
дорівнює вартості транспортного
засобу на момент пошкодження, та не
оскаржив цієї суми страхового
відшкодування, то він фактично визнав,
що його транспортний засіб фізично
знищено, а тому суд вважає, що позовні
вимоги позивача в частині стягнення
майнової шкоди в сумі 9602,36 гривень
задоволенню не підлягають.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав, особою, яка її
завдала. Моральна шкода завдана
фізичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою яка її завдала
за наявності її вини.

Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» потерпілому
відшкодовується моральна шкода
передбачена п.1,2 ч.2 ст.23 ЦК України.

Згідно п.2 ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна
шкода полягає у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів.

Виходячи з роз'яснень п.п.4,5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31 березня 1995 року, із подальшими
змінами та доповненями, "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" суд
повинен з'ясувати чим підтверджується
факт заподіяння позивачеві моральних
чи фізичних страждань або витрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в який грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини що мають значення для
вирішення спору.

Обговорюючи питання про компенсацію
моральної шкоди, суд знаходить
переконливими доводи позивача ОСОБА_1
щодо відчуття емоційного переживання
внаслідок ДТП, змушеної зміни звичного
образу життя, потреби в докладанні
додаткових зусиль для організації
свого життя, і вважає необхідним,
виходячи із принципів розумності та
справедливості, призначити позивачу
відшкодування у розмирі 1000 гривень.

В сенсі наведених норм, зважаючи на
наявність укладеного між відповідачем
ПП «Фладко» договору обовязкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, саме ТДВ «СК»
Провіта» повинна виплатити іншим
особам, визначену у договорі грошову
суму страхового відшкодування, яка
знаходиться в межах ліміту страхового
відшкодування.

Згідно із вимогами ст. 1194 ЦК України, в
разі недостатньої страхової виплати
для повного відшкодування заподіяної
шкоди, застрахована особа повинна
виплатити потерпілому різницю між
фактичним розміром шкоди і страховою
виплатою.

Втім, як вбачається зі змісту позовних
вимог, а також пояснень даних в
судовому засіданні позивачем та його
представником, останній пред'являє
позовні вимоги щодо відшкодування
моральної шкоди спричиненої в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди саме до
відповідачів ПП «Фладко» та ОСОБА_5.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ним вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на викладене суд не вбачає
правових підстав для задоволення
позовних вимог позивача ОСОБА_1 щодо
відшкодування моральної шкоди
спричиненої в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Зважаючи на відмову в задоволенні
позовних вимог позивача щодо
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди спричиненої в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди вимоги
щодо стягнення судових витрат та
витрат на правову допомогу також не
підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 979, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194, ЦК
України, Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня
2013 року, ст. ст. 10, 61, 88, 213, 215 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Приватного підприємства "Фладко",
ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди спричиненої в
наслідок дорожньо-транспортної
пригоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області у місті
Маріуполі через Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення а у
разі неприсутності сторін під час
проголошення судового рішення
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя ______________________