УХВАЛА

іменем україни

2 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Червинської М.Є.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом прокурора
Саксаганського району м. Кривого Рогу в
інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину за законом та
визнання права власності на спадкове
майно, визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири за
касаційними скаргами ОСОБА_4, подану
представником - ОСОБА_5, виконуючим
обов'язки прокурора Дніпропетровської
області на рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 4 грудня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року прокурор
Саксаганського району м. Кривого Рогу в
інтересах малолітньої ОСОБА_3
звернувся до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7, після
смерті якої залишилось спадкове майно,
яке складалося із квартири за адресою:
АДРЕСА_1, яка належала померлій на праві
приватної власності. На момент смерті з
ОСОБА_7 проживали її донька ОСОБА_6 та її
малолітня онука - ОСОБА_3. Після смерті
ОСОБА_7 її донька ОСОБА_6 вважалася
такою, що прийняла спадщину, оскільки
постійно

проживала разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, але в
установленому законом порядку право
власності на вказане майно не
зареєструвала. ОСОБА_6 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, після смерті останньої її
малолітня донька ОСОБА_3 вважалася
такою, що прийняла спадщину у вигляді
квартири за вищевказаною адресою, але в
установленому законом порядку право
власності на квартиру за нею також не
зареєстровано. Сьомою криворізькою
державною нотаріальною контрою 24
листопада 2010 року видано
свідоцтво про право на спадщину у
вигляді вказаної квартири ОСОБА_9 (мати
ОСОБА_7) та ОСОБА_4 (донька ОСОБА_7) без
урахування житлових та майнових
інтересів малолітньої ОСОБА_3 4 грудня
2010 року ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі-продажу продала 12 частки
зазначеної квартири ОСОБА_9, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3. З урахуванням
викладеного, прокурор просив визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом від 24 листопада 2011
року на ім'я ОСОБА_9, та свідоцтво про
право на спадщину за законом від
24 листопада 2010
року видане на ім'я ОСОБА_4 встановити
факт прийняття ОСОБА_6 спадщини у
вигляді квартири АДРЕСА_1 після смерті
її матері ОСОБА_7 та визнати право на
спадщину за законом за малолітньою
ОСОБА_3 на спадкове майно в порядку
спадкування за законом після смерті її
матері ОСОБА_6, визнати недійсним
договір купівлі-продажу Ѕ
частини квартири АДРЕСА_1, укладений 4
грудня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_9

Рішенням Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 4 грудня 2012 року позов
прокурора задоволено. Визнано
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом, видане 24
листопада 2010 року державним нотаріусом
Сьомої криворізької державної
нотаріальної контори у
Дніпропетровській області, на ім'я
ОСОБА_9 Визнано недійсним свідоцтво про
право на спадщину за законом, видане
24 листопада 2010 року державним
нотаріусом Сьомої криворізької
державної нотаріальної контори у
Дніпропетровській області, на ім'я
ОСОБА_4 Встановлено факт прийняття
ОСОБА_6 за її життя спадщини у вигляді
квартири АДРЕСА_1, після смерті її
матері ОСОБА_7 Визнано право на
спадщину за законом за малолітньою
ОСОБА_3 на спадкове майно у вигляді
квартири АДРЕСА_1, після смерті її
матері ОСОБА_6 Визнано
недійсним договір купівлі-продажу Ѕ
частини квартири АДРЕСА_1 від 4 грудня
2010 року, укладений між ОСОБА_4
та ОСОБА_9

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 4 грудня
2013 року рішення місцевого суду
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову прокурора
відмовлено.

У касаційних скаргах ОСОБА_4 та
виконуючий обов'язки прокурора
Дніпропетровської області просять
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скаргах доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційні скарги підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір та
задовольняючи позовні вимоги, виходив
із того, що ОСОБА_6 за життя прийняла
спадщину, яка відкрилась після смерті
матері, оскільки на момент смерті
проживала разом із спадкодавцем;
ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем після
смерті своєї матері ОСОБА_6 відповідно
до ч. ч. 4, 5 ст. 1268 ЦК України.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та ухвалюючи
нове рішення про відмову в позові,
виходив із того, що в матеріалах справи
містяться суперечливі відомості про
те, чи була ОСОБА_6 на час смерті
спадкодавця ОСОБА_7 зареєстрована
разом з останньою у спірній квартирі,
що в свою чергу давало б підстави
вважати її такою, що прийняла спадщину,
та у подальшому спадкування спірної
квартири її донькою ОСОБА_3

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна.

Справа в апеляційному порядку
розглядається за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками і
доповненнями, встановленими главою ЦПК
України про апеляційне провадження (ч.
1 ст. 304 ЦПК України).

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_7, після смерті якої
залишилось спадкове майно, яке
складалося із квартири за адресою:
АДРЕСА_1, яка належала померлій на
праві приватної власності.

Після її смерті спадкоємцями першої
черги були: мати ОСОБА_9 та доньки
ОСОБА_6, ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати малолітньої
ОСОБА_3 - ОСОБА_6 Рішенням
виконкому Саксаганської районної у
місті ради від 19 вересня 2007
року малолітній ОСОБА_3 надано статус
дитини-сироти та влаштовано до
дитячого закладу. Указаним рішенням за
малолітньою ОСОБА_3 збережено право
користування житлом за
адресою:АДРЕСА_1, де остання проживала з
матір'ю ОСОБА_6 та бабусею ОСОБА_7

9 грудня 2008 року рішенням
Саксаганського районного суду м.
Кривого Рогу малолітню ОСОБА_3
усиновлено та змінено її прізвище та
ім'я на ОСОБА_3.

На момент смерті із спадкоємцем ОСОБА_7
проживали її донька
ОСОБА_6 та її малолітня онука - ОСОБА_3,
що підтверджується виписками з домової
книги та рішенням Саксаганської
районної у м. Кривому Розі ради.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270
цього Кодексу, він не заяви про відмову
від неї.

Апеляційний суд, вирішуючи позов в
частині вимог щодо прийняття спадщини
ОСОБА_6 після смерті її матері ОСОБА_7,
що в свою чергу є підставою для
спадкування спірної квартири
малолітньою ОСОБА_3, відмовив у позові з
тих підстав, що матеріали справи не
містять переконливих доказі про те, що
ОСОБА_6 на час смерті спадкодавця
ОСОБА_7 була зареєстрована разом з
останньою у спірній квартирі, та те,
що місцевий суд не витребував довідку з
місця проживання померлої ОСОБА_7 про
склад зареєстрованих осіб на момент її
смерті, проте у порушення вимог ст. ст.
214-215, 303, 316 ЦПК України не врахував, що
це не є самостійною підставою для
відмови в позові, оскільки апеляційний
суд не позбавлений можливості
витребувати зазначену довідку.

Судом також установлено, що Сьомою
криворізькою державною нотаріальною
контрою 24 листопада 2010 року видано
свідоцтво про право на спадщину у
вигляді вказаної квартири ОСОБА_9 (мати
ОСОБА_7) та ОСОБА_4 (донька ОСОБА_7) по Ѕ
частині квартири кожній, без
урахування інтересів малолітньої
ОСОБА_3.

4 грудня 2010 року ОСОБА_4 на підставі
договору купівлі-продажу продала 1/2
частки зазначеної квартири ОСОБА_9, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

За життя ОСОБА_9 склала заповіт, згідно
якого все своє майно заповідала своєму
чоловікові ОСОБА_12, який у встановлений
законом шестимісячний строк подав
заяву до нотаріальної контори про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_9

За таких підстав, не може залишатися в
силі й рішення суду першої інстанції,
оскільки при розгляді справи суд не
звернув уваги, що після смерті
ОСОБА_9 спадщину, у тому числі й
спірну квартиру прийняв
ОСОБА_12, права та інтереси якого
зачіпає виниклий спір. Усупереч
вимогам ч. 4 ст. 10, 130 ЦПК
України, до участі у справі ОСОБА_12,
чиїх прав та

інтересів стосується виниклий спір не
залучив, передбачених законом заходів
для правильного вирішення спору не
вжив.

За таких обставин ухвалені у справі
судові рішення не можуть вважатись
законними й обґрунтованими, тому
відповідно до ст. 338 ЦПК України
вони підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4, подану
представником - ОСОБА_5, виконуючого
обов'язки прокурора Дніпропетровської
області задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду
м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 4 грудня 2012 року та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 4 грудня 2013 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді:Б.І.
Гулько А.О. Лесько М.Є. Червинська В.А.
Черненко