Справа № 157/1335/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Гамула Б.С. Провадження №
22-ц/773/22/14 Категорія: 46 Доповідач:
Завидовська-Марчук О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді
Завидовської-Марчук О. Г.,

суддів - Федонюк С.Ю., Грушицького А.І.,

при секретарі Мельничук Т.Ю.

з участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
виключення запису про батька з
актового запису про народження дитини
за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2
на рішення Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від
15 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Камінь - Каширського
районного суду Волинської області від
15 жовтня 2013 року в задоволенні позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення запису
про батька з актового запису про
народження дитини відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
позивач ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 апеляційну скаргу
заперечила, просила її відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Заслухавши відповідача, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін з
наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові,
суд першої інстанції виходив з того, що
оскільки малолітній ОСОБА_4 народився
до спливу десяти місяців після
припинення шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
спільної заяви про невизнання
колишнього чоловіка батьком дитини до
органу ДРАЦС сторони не подавали, тому
походження дитини при реєстрації акту
її народження визначено правильно.

Такі висновки суду є правильними і
ґрунтуються на встановлених судом
обставинах справи і нормах
матеріального права.

Судом правильно встановлено, що ОСОБА_2
та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому
шлюбі з 26 жовтня 2011 року по 11 квітня 2012
року (а.с. 12).

З пояснень представника позивача в
судовому засіданні, які підтвердила
відповідач встановлено, що фактично
шлюбні відносини припинилися 09 березня
2012 року, коли ОСОБА_1 переїхала на
постійне проживання в с.Ворокомле
Камінь-Каширського району.

Судом також встановлено і це
вбачається з індивідуальної карти
вагітної і породіллі № 455, що 24 червня
2012 року ОСОБА_1 була взята на облік у
Камінь-Каширській ЦРЛ з діагнозом:
вагітність, строк 16 тижнів.
Передбачуваний термін пологів 08
листопада 2012 року.

Малолітній ОСОБА_4 народився 26 жовтня
2012 року в с. Ворокомле,
Камінь-Каширського району Волинської
області, що вбачається з свідоцтва про
народження НОМЕР_1 (а.с.9). Батьком дитини
записано позивача - ОСОБА_2, матір'ю -
ОСОБА_1

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 136 Сімейного
кодексу України (далі - СК України)
особа, яка записана батьком дитини
відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього
Кодексу, має право оспорити своє
батьківство, пред'явивши позов про
виключення запису про нього як батька з
актового запису про народження дитини.
У разі доведення відсутності кровного
споріднення між особою, яка записана
батьком та дитиною суд постановляє
рішення про виключення відомостей про
особу як батька дитини з актового
запису про її народження.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 15.05.2006
року «Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
оспорити батьківство має право особа,
яка записана батьком дитини в Книзі
реєстрації народжень, шляхом
пред'явлення позову про виключення
відомостей про неї як батька з актового
запису про народження дитини, а також
жінка, котра народила дитину в шлюбі
(ст.138 СК) звернувшись із позовом про
виключення із цього запису відомостей
про її чоловіка як батька дитини.
Предметом доказування у таких справах
є відсутність кровного споріднення між
особою, записаною батьком, і дитиною. У
разі доведеності цієї обставини суд
постановляє рішення про виключення
оспорених відомостей з актового запису
про народження дитини.

За клопотанням позивача апеляційним
судом Волинської області в даній
справі було призначено судову
молекулярно-генетичну експертизу.

Однак, в зв'язку з неявкою сторін для
відібрання зразків букального
епітелію, необхідних для проведення
вказаної експертизи ухвала
апеляційного суду про призначення
експертизи від 05 березня 2014 року була
повернута без виконання.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 15
травня 2006 року» Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» питання щодо походження
дитини суд вирішує на підставі
будь-яких доказів про це. Висновки
експертизи, у тому числі
судово-генетичної, необхідно оцінювати
з урахуванням положень ст. 212 ЦПК
України, згідно з якою жоден доказ не
має для суду наперед установленого
значення, він оцінює докази в їх
сукупності, а результати оцінки
відображає в рішенні з наведенням
мотивів їх прийняття чи відхилення.

У разі коли ухилення сторони у справі
зазначеної категорії від участі в
експертизі або від подання необхідних
матеріалів, документів тощо
унеможливлює її проведення, суд
відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати
факт, для з'ясування якого її було
призначено, або відмовити в його
визнанні (залежно від того, хто зі
сторін ухиляється, а також яке значення
має для них ця експертиза). Якщо
відповідач у такій справі ухиляється
від участі у проведенні
судово-біологічної (судово-генетичної)
експертизи, суд вправі постановити
ухвалу про його примусовий привід.

Як пояснила в судовому засіданні
відповідач ОСОБА_1 вона не поїхала з
дитиною у м. Львів для проведення
експертизи, оскільки в телефонній
розмові за два дні до її проведення
позивач повідомив її, що нікуди їхати
не збирається і оплачувати експертизу
не буде, а тому вона вирішила, що їй
самій з дитиною їхати недоцільно.

Із вищенаведеного вбачається, що від
проведення експертизи ухилився
позивач, який звернувся з позовом про
оспорювання батьківства, хоча
предметом доказування даної категорій
справ як зазначалося вище є саме факт
кровного споріднення між особою, яка
записана батьком та дитиною. Інших
доказів, які свідчили б про відсутність
кровного споріднення між батьком та
дитиною позивачем до суду не подано.

На підставі всіх встановлених обставин
справи та досліджених доказів суд
дійшов обгрунтованого і правильного
висновку про недоведеність позивачем
відсутності кровного споріднення між
ним та дитиною, батьком якої він
записаний і правомірно відмовив у
позові.

Рішення суду першої інстанції
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2
відхилити, а рішення
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 15 жовтня 2013 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді