Справа № 456/87/14-ц
Провадження № 2/456/532/2014
РІШЕННЯ

іменем України

28 березня 2014 року Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді Янко Б.
Я.

при секретарі Стасів
О.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Стрию
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
Відділу державної виконавчої служби
Стрийського міськрайонного управління
юстиції про зняття арешту на нерухоме
майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач уточнивши позовні вимоги
звернулась до суду з позовною заявою у
якій просила суд зняти арешт з
квартири АДРЕСА_1, право власності на
яку зареєстроване за ОСОБА_2, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і спадкоємицею
якої після її смерті є вона.

В обґрунтування уточнених позовних
вимог покладалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла її мати ОСОБА_2, яка була
одноособовою власницею 12 частини
житлового будинку АДРЕСА_1. Після її
смерті вона як єдина спадкоємиця
звернулась до державного нотаріуса для
прийняття спадщини, однак їй було
відмовлено, оскільки спадкове майна
знаходиться під арештом, яке було
накладене відділом ДВС ще 19.05.2010 року .

Як їй стало відомо її син ОСОБА_3 та його
дружина ОСОБА_4 мали заборгованість
згідно кредитного договору, яка була з
них стягнута за рішенням суду. Згодом
постановою державного виконавця було
накладено арешт і на квартиру, яку вона
повинна успадкувати та до якої її син
не має жодного відношення. Звернувшись
у відділ ДВС Стрийського МРУЮ їй стало
відомо, що арешт на квартиру АДРЕСА_1
був накладений помилково, а тому їй
запропонували звернутись у відділ ДВС
Головного управління юстиції у
Львівській області так як 11.07.2011 року
матеріали даного виконавчого
провадження були передані саме туди.

Звернувшись в управління ДВС Головного
управління юстиції у Львівській
області вона отримала відповідь згідно
якої їй було запропоновано звернутись
для вирішення даного питання до суду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явилась, хоча була належним чином
повідомлена, про час та місце судового
розгляду, про причину неявки суд не
повідомила.

Представник позивача ОСОБА_5 у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, зазначив, що позивач
позбавлена можливості іншим шляхом
зняти арешт, наявність якого
перешкоджає їй в оформленні спадщини
після смерті матері, ОСОБА_2, а тому
просив зняти арешт з квартири АДРЕСА_1
належної ОСОБА_2.

Представник відповідача відділу ДВС
Стрийського міськрайонного управління
юстиції у судове засідання не з'явився.
27.03.2014 року начальник відділу ДВС
Стрийського МРУЮ Львівської області
надіслав на адресу суду клопотання
згідно якого просив суд проводити
розгляд справи без участі представника
відділу ДВС.

Дослідивши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
вирішення справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги слід
задоволити виходячи з наступних
підстав.

Так у судовому засіданні встановлено,
що матір'ю позивача ОСОБА_1 була ОСОБА_2,
що стверджується копію свідоцтва про
народження позивача серії НОМЕР_1 від
30.12.1952 року та копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_2 від 30.04.1972 року
згідно якого вбачаться, що позивач
змінила дівоче прізвище з «ОСОБА_1» на
«ОСОБА_1».

Згідно копії витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
матір позивача ОСОБА_2 на підставі
свідоцтва про право на спадщину /реєстр
№ 1-5680 від 16.11.2007 року, була власницею ?
частини будинку АДРЕСА_2, де була і
зареєстрована.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується
копією свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_3 виданого відділом державної
реєстрації актів цивільного стану по м.
Стрию Стрийського міськрайонного
управління юстиції Львівської області.

У ході судового розгляду також було
з'ясовано той факт, що ОСОБА_1 25.02.2013 року
зверталась у Стрийську державну
нотаріальну контору з заявою про
прийняття спадщини та видачу
свідоцтва про право на спадщину після
смерті матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1,
/спадкова справа № 82013 від 25.02.2013 року/
на будинок по АДРЕСА_1. Згідно довідки
Стрийської державної нотаріальної
контори № 246/01-23 від 07.02.2014 року
свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1
не видано, оскільки відділом держаної
виконавчої служби накладено арешт на
вищевказаний будинок.

Як вбачається з відповіді начальника
відділу ДВС Стрийського
міськрайонного управління юстиції
Львівської області Юрківа Е.Я. від
09.12.2013 року № 09-20-10/17628, 19.05.2010 року
державним виконавцем помилково було
накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1,
однак арешт слід було накласти тільки
на все нерухоме майно боржників ОСОБА_4,
ОСОБА_3.

Крім того згідно відповіді начальника
відділу примусових виконань рішень
Управляння ДВС Головного управління
юстиції від 23.12.2013 року № 09.1-45/В7-20271
вбачається, що 19.05.2010 року державним
виконавцем було винесено постанову про
арешт усього майна боржників, а саме
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та направлено
відомості до Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
та рекомендовано у відповідності до ст.
60 Закону України «Про виконавче
провадження» звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

У відповідності до з ч. 1, 2 ст. 60 Закону
України «Про виконавче провадження»
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.
У разі прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини. Копія постанови про зняття
арешту з майна надсилається боржнику
та органу (установі), якому була
надіслана для виконання постанова про
накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлено судом (ст. 328 ЦК
України).

Спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб - спадкоємців (ст. 1216 ЦК
України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України),
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини відповідно до ч. 5
ст. 1268 ЦК України.

Якщо у складі спадщини, яку прийняв
спадкоємець, є нерухоме майно,
спадкоємець зобов'язаний
зареєструвати право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна (ч. 1 ст. 1299
ЦК України). Право власності на
нерухоме майно виникає у спадкоємця з
моменту державної реєстрації цього
майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень,
тобто обов'язок доказування покладений
на сторони.

На підставі вище наведеного суд, повно
та всебічно проаналізувавши матеріали
справи, оцінивши докази у їх
сукупності, врахувавши той факт, що
позивач є єдиним спадкоємцем першої
черги за законом після смерті своєї
матері ОСОБА_2, фактично користується
спадковим майном, оскільки
зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 та
проживає там, право позивача на
спадкове майно, а саме квартиру, яка
залишилася після смерті матері, ніким
не оспорюється (претензій до позивача,
як до спадкоємця пред'явлено не було), а
відповідач визнав той факт, що арешт на
спірне майно було накладено державним
виконавцем помилково, тому суд
приходить до обґрунтованого висновку,
що підстав для збереження чинності
арешту спадкового майна не
встановлено.

Крім того суд приходить до переконання,
що накладений арешт на квартиру
АДРЕСА_1, що входить до спадкового майна
перешкоджає позивачу реалізувати її
право на спадщину в повній мірі.
Враховуючи вищенаведене, порушене
право позивача ОСОБА_1 підлягає захисту
шляхом знаття накладеного арешту з
нерухомого майна.

Керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 10, 62, 209, 212-215 ЦПК
України, ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження,- суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити повністю.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, право
власності на яку зареєстроване за
ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і
спадкоємицею якої після її смерті є
ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене
в апеляційному порядку шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення або десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення особами, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час його проголошення.

Головуючий-суддя Б. Я. Янко