Справа №568/199/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(з а о ч н е )

13 травня 2014 р.
м.Радивилів

Радивилівський районний суд
Рівненської області

В складі:

Головуючий суддя: Прачук
Л.І.

При секретарі судового засідання:
Дубнік О.В., Дмитришин О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Радивилів цивільну
справу за

позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за позикою

встановив:

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом. Просить стягнути з
відповідача на його користь борг в сумі
25000 грн., які вона зобов'язалася
повернути до 30 травня 2012 року згідно
боргової розписки від 23.12.2011 року. В
обгрунтування позову посилається на
те, що відповідач позичила в нього
гроші в сумі 28000 грн. і обіцяла
повернути цей борг. Про отримання
грошей написала розписку. Але
повернула лише 3000 грн., зникла з місця
постійного проживання і тривалий час
уникає від спілкування з ним. Борг в
сумі 25000 грн. не повернуто по даний час.

В судовому засіданні позивачка
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі. Показав, що відповідач
працювала в нього продавцем. Поскільки
він є приватним підприємцем. Попросила
в нього в борг гроші в сумі близько 10000
грн. і він дозволив їй взяти з каси
відповідну суму. При передачі
товарно-матеріальних цінностей була
виявлена нестача в касі в сумі 28000 грн..
ОСОБА_2 визнала, що вона взяла з каси
кошти в сумі 28000 грн. і в добровільному
порядку написала розписку про
отримання в позику даної суми і
пообіцяла повернути кошти до 30 травня
2012 року. Позивач неодноразово
звертався до відповідача в усній формі
з проханням повернути борг, однак
остання сплативши лише 3000 грн.
ухиляється від повернення боргу в сумі
25000 грн.. Спочатку обіцяла повернути
борг, однак по даний час борг
відповідачем не повернуто і відповідач
переховується від позивача. Що стало
причиною звернення із даним позовом до
суду. Від стягнення судових витрат на
його користь (сплаченого судового
збору і витрат по виклику відповідача
до суду) відмовляється і просить
стягнути лише суму боргу.

Відповідач ОСОБА_2 на виклики до суду
жодного разу не з"явилася, хоча була
належним чином повідомлена про дату і
час розгляду справи в т.ч. і через
засоби масової інформації (пресу) про
виклики до суду на 14.04.2014 року і 13.05.2014
року. Жодних заяв і заперечень по суті
позовних вимог від неї до суду не
надходило.

При таких обставинах суд знаходить
можливим розглянути справу в
особливому порядку без участі
відповідача по доказах, добутих в
судовому засіданні, з ухваленням
заочного рішення.

Заслухавши позивача, свідків ОСОБА_3,
ОСОБА_4, повно, всесторонньо і
об"єктивно дослідивши надані суду
докази і обставини справи суд
знаходить, що позов підлягає до
задоволення.

Свідок ОСОБА_3 показав, що він був
присутній при написанні розписки
ОСОБА_2 про отримання нею коштів в
позику від ОСОБА_1. ОСОБА_2 підтвердила
усно про отримання нею грошей і
добровільно без будь-якого примусу
написала дану розписку, де підписався і
свідок.

Аналогічні покази дав свідок
ОСОБА_4, який також показав, що
відповідач в його присутності
підтвердила, що взяла гроші з каси і
зобов»язалася їх повернути, про що в
добровільному порядку без будь-якого
примусу написала розписку. Свідок
також підписався в даній розписці.

Позовні вимоги також
підтверджуються наданим суду
письмовим доказом - розпискою
відповідача. З даної розписки (дата
написання 23.12.2011року) вбачається, що
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька с.
Перенятин, позичила в ОСОБА_1 28000
(двадцять вісім тисяч) грн., які обіцяє
віддати до 30 травня 2012 року.

На розписці також наявні підписи
допитаних в судовому засіданні свідків
ОСОБА_4 і ОСОБА_3.

Суд розцінює згадану вище
розписку ОСОБА_2 борговим
зобов»язанням, яке повинно бути
виконане боржником.

Відповідно до ст.612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Боржник який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу.

Доказів повернення відповідачем
боргу згідно договору відповідач суду
не надав.

На час звернення ОСОБА_1 з даним
позовом до суду закінчився термін, в
який відповідач повинен був повернути
борг в сумі 28000 грн. передбачений
згаданим письмовим договором.

Позивач заявляє, що відповідач
частково погасив борг, а саме сплатив
3000 грн.. хоча доказів цього суду не
надав. Позов заявлено в сумі 25000 грн. і в
судовому засіданні позивач просить
стягнути лише 25000 грн.. Суд розглядає
позов в межах заявлених позовних
вимог.

Зобов»язання повинні
виконуватися належним чином, а тому
сума боргу, яка зазначена в позові,
підлягає до стягнення в примусовому
порядку.

Судові витрати підлягають до
стягнення в межах задоволених позовних
вимог, однак позивач в судовому
засіданні відмовився від стягнення на
його користь сплачених судових витрат.
Суд визнає це правом позивача і визнає
його відмову від стягнення судових
витрат.

Керуючись ст..ст.1046,1047,1049,1050 ЦК
України, ст..ст.10,11,62,212,213 ЦПК України суд

в и р і ш и
в:

Позов задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
25000 двадцять п»ять тисяч грн. гроші
отримані за договором позики (розписка)
від 23.12.2011 року.

Відповідно до ст..228 ЦПК України
відповідач має право подати до
Радивилівського районного суду заяву
про перегляд даного заочного рішення
на протязі десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Радивилівський районний суд
шляхом подання в 10-денний строк
апеляційної скарги.

При неподанні в 10-денний строк
апеляційної скарги рішення набирає
законної сили по закінченню цього
строку, а при поданні апеляційної
скарги рішення набирає законної сили
по закінченню розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя:

Повний текст рішення
виготовлено 16 травня 2014 року.