Справа № 752/5835/14-ц
Провадження №: 6/752/219/14
У Х В А Л А

05.05.2014 року Голосіївський районний суд
м. Києва в складі:

головуючого судді - Пасинок В.С.

при секретарі - Тасенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання головного
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві Кузьменко Л.М. про
примусове проникнення до житла, -

в с т а н о в и в:

28 квітня 2014 року головний державний
виконавець ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві Кузьменко Л.М. звернувся до суду з
поданням, в якому просить дозволити
примусове проникнення до квартири
АДРЕСА_1.

Свою вимогу головний державний
виконавець мотивував тим, що на
примусовому виконанні у відділі
перебуває виконавче провадження №
32826530 з примусового виконання
виконавчого листа № 2-713/11, виданого
Голосіївським районним судом м. Києва 17
травня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 коштів в розмірі 88
445,41 грн. Однак боржником вказані кошти
не відшкодовані.

Зазначав про те, що в ході виконавчого
провадження по виконанню судового
рішення ним у відповідності до вимог
Закону України «Про виконавче
провадження», Інструкції про порядок
проведення виконавчих дій були
здійсненні виходи за місцем
знаходження майна боржника, а саме - до
квартири АДРЕСА_1, однак, вказані заходи
належних результатів не дали.

Тому, враховуючи те, що боржник
ухиляється від виконання рішення суду,
вимоги державного виконавця не
виконує, не надає можливості оглянути
для опису та арешту майно для подальшої
його реалізації в рахунок погашення
заборгованості, просить дозволити
примусовий вхід до квартири АДРЕСА_1, з
приводу чого постановити відповідну
ухвалу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами. Невиконання судового
рішення є підставою для
відповідальності, встановленої
законом.

Обов'язковість виконання судових
рішень прямо передбачена ст. 124
Конституції України.

Згідно ст. 376 ЦПК України питання про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника - фізичної
особи або особи, у якої знаходиться
майно боржника чи майно та кошти,
належні боржникові від інших осіб, або
дитина, щодо якої є виконавчий документ
про її відібрання, при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця. Суд негайно розглядає
подання, зазначене в частині першій
цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Головний державний виконавець ВДВС
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві Кузьменко Л.М. в
судове засідання не з»явився, про день
та час судового засідання повідомлявся
належним чином, причини неявки не
повідомив.

Дослідивши матеріали цивільної справи,
суд дійшов до висновку про те, що
подання підлягає задоволенню, виходячи
з наступного.

В ході розгляду подання судом
встановлено, що на виконанні у
головного державного виконавця ВДВС
Голосіївського РУЮ у м. Києві з 01 червня
2012 року знаходиться виконавчий лист за
№ 2-713/11, виданий Голосіївським районним
судом м. Києва 30 травня 2012 року про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
боргу в сумі 79 600,00 грн. та трьох
відсотків річних від простроченої суми
за час прострочення в розмірі 8 845,41 грн.,
а всього - 88 445,41 грн. (а.с. 66).

01 червня 2012 року головним державним
виконавцем ВДВС Голосіївського
районного управління у м. Києві
Кузьменко Л.М. на підставі вказаного
виконавчого листа відповідно до вимог
ст. ст. 2, 19, 20, 25, 31 Закону України «Про
виконавче провадження» винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження (а.с. 68-69).

Чинність вказаної постанови боржником
не заперечена, остання не скасована.
Доказів на підтвердження зворотного у
відповідності до ст. 60 ЦПК України в
розпорядження суду не надано.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» в постанові про
відкриття виконавчого провадження
державний виконавець вказує про
необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

З резолютивної частини постанов від 01
червня 2012 року про відкриття
виконавчого провадження вбачається, що
боржнику було надано термін для
виконання судового рішення у
добровільному порядку, а також
встановлено, що при невиконанні
рішення в наданий для добровільного
виконання строк виконати його в
примусовому порядку зі стягненням з
боржників виконавчого збору та витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій (а.с. 68-69).

Як встановлено в ході розгляду подання,
у добровільному порядку рішення суду
ОСОБА_2 не виконано.

Відповідно до положень ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
серед наданих державному виконавцю при
здійсненні виконавчого провадження
прав є, зокрема, право накладати арешт
на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в
порядку, встановленому законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону у разі ненадання
боржником у строки, встановлені ч. 2 ст.
25 цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Статтею 32 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
заходами примусового виконання рішень
є: звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника; вилучення в
боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням.

Звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації (ч. 1 ст. 52 Закону).

Як встановлено, божнику належить на
праві власності майно - частина
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 96).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Отже, для звернення стягнення на
нерухоме майно боржника, що є його
власністю, державним виконавцем з
метою проведення його опису та арешту
на виконання вимог Закону України «Про
виконавче провадження» було здійснено
виходи за місцем знаходження майна
боржника.

Згідно актів державного виконавця від
03 липня 2012 року, 21 травня 2013 року, 12
листопада 2013 року при виході до
квартири боржника двері ніхто не
відкривав (а.с. 74-76).

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

З метою виявлення майнового стану
боржника ОСОБА_2 державним виконавцем
зроблені відповідні запити.

З відповіді Інспекції державного
технічного нагляду від 21 серпня 2012 року
№ 078-3220 за ОСОБА_2 трактори, самохідні
шасі, самохідних
сільськогосподарських,
дорожньо-будівельних і меліоративних
машин, сільськогосподарської техніки,
інших механізмів не зареєстровано (а.с.
77).

Відповідно до листа Головного
управління земельних ресурсів від 26
листопада 2012 року № 07-387/30917 земельні
ділянки в м. Києві за ОСОБА_2 не
зареєстровані (а.с. 78).

Так само не обліковуються за ОСОБА_2 й
земельні ділянки в Київській області
(а.с. 79).

ОСОБА_2 згідно листа Національної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку від 14 березня 2014 року № 09/04/4545/11К
відсутній й серед власників, які
володіють значними пакетами акцій
емітентів (а.с. 80).

Відповідно довідки Київського
міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
від 27 лютого 2014 року № 30174 (И-2014) за
ОСОБА_2 зареєстрована частина квартири
АДРЕСА_1 (а.с. 96).

З огляду на те, що нормами ст. 376 ЦПК
України передбачено право проникнення
до житла особи (відмінної від боржника),
у якої знаходиться майно боржника,
приймаючи до уваги те, що судове
рішення в добровільному порядку
боржником не виконане, створені
перешкоди у виконанні останнього, а
тому є всі підстави для надання
державному виконавцю дозволу на
примусове проникнення до житла, де
мешкає боржник.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 5, 6, 52, 58 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. ст. 212-215, 376
ЦПК України ,-

у х в а л и в:

подання головного державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у м. Києві
Кузьменко Л.М. про примусове
проникнення до житла - задовольнити.

Дозволити головному державному
виконавцю відділу Державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у м. Києві
Кузьменко Л.М. з метою виконання
судового рішення примусово проникнути
до квартири АДРЕСА_1, належної на праві
власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Ухвала може бути оскаржене
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання через Голосіївський районний
суд м. Києва апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
В.С. Пасинок