У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
м. КиївСуддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ситнік О.М.,
розглянувши касаційну скаргу

Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення апеляційного суду Луганської
області від 04 квітня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У лютому 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ «ПриватБанк»)
звернулося до суду з позовом, у якому
зазначало, що 28 березня 2006 року між ним
та ОСОБА_2 укладено кредитний договір,
згідно з умовами якого остання
отримала кредит у розмірі 10 413 грн зі
сплатою 25,08 % річних строком до 28
березня 2008 року.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним
договором станом на 27 грудня 2012 року
утворилася заборгованість у розмірі 119
774 грн 46 коп., яку банк просив стягнути з
відповідачки.

Рішенням Стахановського міського суду
Луганської області від 30
жовтня 2013 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«ПриватБанк» 119 774 грн 46 коп. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 04 квітня 2014 року
рішення Стахановського міського суду
Луганської області від 30
жовтня 2013 року скасовано, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «ПриватБанк»,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно,
всебічно досліджено і оцінено
обставини у справі, надані сторонами
докази, правильно визначено юридичну
природу спірних правовідносин та
закон, який їх регулює.

Апеляційний суд обґрунтовано дійшов
висновку, що оскільки відповідно до
висновку судової почеркознавчої
експертизи від 05 березня 2014 року №
325/02/326/03 підпис від імені ОСОБА_2 у заяві
позичальника виконано не ОСОБА_2, а
іншою особою, тому факт укладення між
сторонами кредитного договору не
доведено і підстав для стягнення
заборгованості немає.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків суду вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному
товариству комерційний банк
«ПриватБанк» у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік