Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2014 року
м. Дергачі

Дергачівський районний суд
Харківської області в складі:

головуючого - судді
Овсяннікова В.С.,

при секретарі судового засідання
- Гомон Р.Л.,

за участю позивачів: -
ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Дергачі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа
Дергачівський РВ ГУДМС України в
Харківській області про виселення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з
позовом до ОСОБА_3, третя особа
Дергачівський РВ ГУДМС України в
Харківській області про виселення.

В обгрунтування позову вказують, що
квартира АДРЕСА_2 належить їм на праві
власності в порядку спадкування після
смерті їх батька ОСОБА_4

У вказаній квартирі проживає та
зареєстрована відповідачка ОСОБА_3 -
співмешканка їх батька, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачі зазначають, що ОСОБА_3 чинить
їм перешкоди у користуванні власністю,
не дає жити, зловживає спиртними
напоями, не приймає участі в
обслуговуванні квартири, не здійснює
ремонтні роботи, вчиняє сварки,
приводить до квартири сторонніх людей.

Просять виселити ОСОБА_3 з цієї
квартири та зняти її з реєстрації.

В судовому засіданні позивачі
позов підтримали, просили його
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилась, повідомлялась
про місце, дату та час розгляду справи
своєчасно та належним чином (а.с. 37-38),
причин неявки не повідомила.

Представник третьої особи -
Дергачівського РВ ГУДМС України в
Харківській області до суду не
з'явилась, надала заяву, в якій позовні
вимоги підтримала в повному обсязі,
справу просила розглядати за її
відсутності.

Суд, вислухавши пояснення позивачів,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що позов не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується
матеріалами справи, квартира АДРЕСА_2
належала на праві власності ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Спадщину після його смерті 11 жовтня 2013
року на своє ім'я оформили його діти:
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 12)

У грудні 2013 року позивачі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до
ОСОБА_3 про виселення.

Пред'являючи позов позивачі зазначили,
що ОСОБА_3 постійно вчиняє сварки та
скандали, чинить їм перешкоди у
користуванні власністю, не приймає
участі в обслуговуванні квартири та
сплати всіх комунальних послуг, не
підтримує квартиру у придатному для
проживання стані; не здійснює
ремонтних робіт, висловлює образи на їх
адресу, вчиняє сварки.

Відповідно до вимог ст.ст. 316-319, 321 ЦК
України, на які посилаються позивачі,
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном. Власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.
При здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав. Власність зобов'язує. Право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

З наданих матеріалів вбачається, що
квартира АДРЕСА_2 належала на праві
власності ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 2010 року в спірній квартирі
зареєстрована та проживає ОСОБА_3

11 жовтня 2013 року позивачки - доньки
померлого - оформили право власності на
це майно.

Відповідачка на цей час була
зареєстрована в квартирі, а, отже,
спадщина є обтяженою.

Оформляючи право власності на цю
квартиру позивачки погодились з цим.

Позивачки посилаються на ті
обставини, що відповідачка веде
антисуспільний спосіб життя, зловживає
алкогольними напоями, вчиняє сварки,
висловлює на їх адресу образи, тобто, по
суті посилаються на вимоги ст. 116 ЖК
України, яка передбачає, що якщо наймач,
члени його сім'ї або інші особи, які
проживають разом з ним, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Однак, ніяких доказів неможливості
сумісного проживання позивачами не
надано.

Кожна з позивачів зареєстрована та
проживає за іншою адресою ніж місце
проживання відповідачки.

Позивачі посилаються на обставини
неможливості сумісного проживання у
зв'язку з неналежною поведінкою
відповідачки.

Однак, жодних доказів цим обставинам
позивачами не надано.

Акт на а.с. 15 не є підставою для
виселення відповідачки.

Посилання на Закон України «Про
власність» безпідставне, оскільки з 27
квітня 2007 року цей закон втратив
чинність.

Керуючись ст.ст. 316-319, 321 ЦК України, ст.
116 ЖК України, ст.ст. 10, 60, 61, 209 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа Дергачівський РВ
ГУДМС України в Харківській області
про виселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня ухвалення рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
В.С. Овсянніков