Справа № 161/3675/14-ц
Провадження № 2/161/1685/14
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

17 квітня 2014 року
місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого судді - Пахолюка А.М.

при секретарі - Шандерик В.В.,

з участю:

представника позивача - Рудя Б.Ю.,

представника відповідача - Боярського
Є.В.,

третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луцьку
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до Другого відділу
Державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції про
звільнення майна з-під арешту, третя
особа на стороні відповідача без
самостійних вимог щодо предмету спору,
ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство
«Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит») звернувся в
суд з позовом до Другого відділу
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції (далі -
Другий відділ ДВС ЛМУЮ) про звільнення
майна з-під арешту, третя особа на
стороні відповідача без самостійних
вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
27.09.2006 року між АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» та ОСОБА_3 укладений кредитний
договір за №Ф1-06/47781-121 відповідно до
якого останній надано грошові кошти за
загальну суму 24 000 доларів США.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за договором кредиту з
відповідачем ОСОБА_3 укладено
іпотечний договір № 47781-121/2 від 27.09.2006
року, предметом якого є належна
позичальнику квартира АДРЕСА_1

Оскільки, відповідач ОСОБА_3
належним чином не виконує взяті на себе
зобов'язання по кредитному договору, то
згідно договору застави банк як
обтяжувач з вищим пріоритетом має
першочергове право одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета зазстави.

Однак, відповідачем Другим відділом
ДВС ЛМУЮ на належну позичальнику
квартиру, яка є предметом договору
іпотеки, накладено арешт в зв?язку з
примусовим виконанням рішення
Луцького міськрайонного суду про
стягнення ОСОБА_3 в користь АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» 191 538,75 грн. В межах
даного виконавчого провадження
винесені постанови державних
виконавців від 17.02.2012 року, 18.05.2012 року
про накладення арешту на все майно
ОСОБА_3

На підставі наведеного,
просить суд, звільнити з-під арешту,
належну ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, що
передана в іпотеку ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» згідно договору іпотеки.

Представник позивача
Рудь Б.Ю. в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав з підстав, зазначених
в позовній заяві. Просив суд позов
задовольнити.

Представник відповідача
Боярський Є.В. в судовому засіданні
позов не визнав та заперечував проти
його задоволення. Суду пояснив, що
арешт на спірне майно накладений у
відповідності до вимог Закону України
«Про виконавче провадження».

Третя особа ОСОБА_3 в
судовому засіданні не заперечувала
проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши та оцінивши
представлені по справі докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов підставний та підлягає до
задоволення.

Відповідно до вимог ст. 589 ЦК
України, ст. 19 Закону України «Про
заставу» за рахунок заставленого
майна заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначається на момент
фактичного задоволення, включаючи
проценти, відшкодування збитків,
завданих прострочкою виконання,
необхідних витрат на утримання
заставленого майна, а також витрати
на здійснення забезпеченої заставою
вимоги, якщо інше не передбачено
договором застави.

Судом встановлено, що 27.09.2006 року
між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та
ОСОБА_3 укладений кредитний договір за
№Ф1-06/47781-121 відповідно до якого
останній надано грошові кошти за
загальну суму 24 000 доларів США.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за договором кредиту з
відповідачем ОСОБА_3 укладено
іпотечний договір № 47781-121/2 від 27.09.2006
року, предметом якого є належна
позичальнику квартира АДРЕСА_1 (а.с.
10-11).

Згідно п.п.8.4.3. іпотечного договору
позивач, як іпотекодержатель, має право
звернути стягнення на предмет іпотеки
відповідно до чинного законодавства
України у разі, коли в момент настання
терміну виконання позичальником
зобов'язань, забезпеченим іпотекою за
цим договором, вони не будуть виконані
(а.с.10 зворот).

Такими чином, в зв'язку з невиконанням
відповідачем ОСОБА_3 умов кредитного
договору згідно вимог закону та
положень іпотечного договору позивач
має право на задоволення своїх вимог за
рахунок звернення стягнення на
заставлене майно.

Відповідно до ч.1 ст. 54 Закону
України «Про виконавче провадження»
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Частиною 4 статті 54 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачено, що звернення стягнення
на заставлене майно для задоволення
вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення
арешту на майно або якщо йому стало
відомо, що арештоване майно боржника
перебуває в заставі, та роз'яснює
заставодержателю право на звернення
до суду з позовом про зняття арешту із
заставленого майна.

Судом встановлено, що 22.12.2010 року
рішенням Луцького міськрайонного суду
задоволено позов АТ «Бакн «Фінанси та
Кредит» про стягнення кредитної
заборгованості з ОСОБА_3 та видано
виконавчий лист за №2-1648/10 від 27.10.2011
року (а.с. 7).

Із пояснень сторін та матеріалів
справи вбачається, що на належну ОСОБА_3
квартиру АДРЕСА_1, як нерухоме майно,
державним виконавцем Другого відділу
ДВС ЛМУЮ на виконання вищезазначеного
виконавчого листа 18.05.2012 року накладено
арешт (а.с. 5).

В подальшому виконавчий лист був
повернутий стягувачу на підставі
постанови від 23.12.2013 року держаного
виконавця Другого ВДВС ЛМУЮ Боярського
Є.В., згідно якої чинність арешту майна
боржника залишено в силі (а.с. 6).

За змістом ч. 1 ст. 50 Закону України
«Про Виконавче провадження» у разі
закриття виконавчого провадження (крім
випадків не стягнення виконавчого
збору) арешт, накладений на майно
боржника, знімається.

Судом встановлено, що Другим ВДВС
ЛМУЮ не винесено постанови про
стягнення виконавчого збору із
боржника ОСОБА_3 (а.с. 36).

З пояснень сторін в судовому засіданні
та матеріалів справи вбачається, що
відповідач Другий відділ ДВС ЛМУЮ не
зазначив у постанові про повернення
виконавчого документа стягувачу про
зняття з арешту накладеного на майно
боржника, як це передбачено ч.2 ст.50
Закону України «Про виконавче
провадження».

Таким чином, суд вважає, що вимоги
позивача про звільнення заставленого
майна з-під арешту, накладеного Другим
відділом ДВС ЛМУЮ, підлягають до
задоволення.

Оскільки позивач не наполягав на
стягненні судових витрат із сторін, то
такі витрати суд не стягує із
відповідачів.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 14, 15, 30, 60, 61,
62, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.
572, 575, 589 Цивільного кодексу України, ст.
50, 54 Закону України «Про виконавче
провадження», ст.ст.1, 20 Закону України
«Про заставу», ст. 3 Закону України «Про
іпотеку», суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту належну на
праві власності ОСОБА_3 квартиру
АДРЕСА_1, що передана в іпотеку
Публічному акціонерному товариству
«Банк «Фінанси та Кредит» згідно
іпотечного договору №47781-121/2 від 27
вересня 2006 року.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення суду, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
А.М. Пахолюк