Справа № 455/438/14
Головуючий у 1 інстанції: Бонецький Л.Й.
Провадження № 22-ц/783/3638/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря:
Брикайло М.В.,

позивача ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Старосамбірського районного суду
Львівської області від 02 квітня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Стрільбицької сільської ради про
визнання незаконними рішення
сільської ради, державного акту на
право приватної власності на землю та
усунення перешкод у користуванні
спільним заїздом, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Старосамбірського
районного суду Львівської області від
02 квітня 2014 року у відкритті
провадження у справі за позовною
заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Стрільбицької
сільської ради про визнання
незаконними рішення сільської ради,
державного акту на право приватної
власності на землю та усунення
перешкод у користуванні спільним
заїздом відмовлено у зв'язку з тим, що
даний позов не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.

Цю ухвалу суду оскаржив позивач
ОСОБА_2 В апеляційній скарзі ставить
питання про скасування ухвали як такої,
що постановлена з порушенням норм
процесуального права та про
направлення справи для продовження
справи до того ж суду. Зокрема, вказує
на те, що спір не носить
публічно-правового характеру, підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства та підвідомчий судам
загальної юрисдикції (а.с. 12-13).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача ОСОБА_2, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження,
суддя посилався на те, що даний спір є
публічно-правовим та підлягає розгляду
в порядку адміністративного
судочинства.

Однак з даним висновком суду першої
інстанції погодитись не можна виходячи
з наступного.

Згідно п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, якщо заява не підлягає розгляду
в судах у порядку цивільного
судочинства.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що
суди розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. ст. 2, 17 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства;
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Критеріями розмежування справи
цивільного судочинства від справи
адміністративного судочинства є
одночасно: суб'єктивний склад
учасників процесу та характер спірних
правовідносин.

Незважаючи на те, що відповідачем у
справі є орган місцевого
самоврядування - суб'єкт владних
повноважень, пред'явлений позивачем
для вирішення судом, спір не є
публічно-правовим, оскільки між
сторонами відсутня така ознака
публічно-правового спору як
підпорядкування одного учасника
відносин іншому.

Згідно роз'яснень, викладених у п.7
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 3 від 1 березня 2013 року «Про
деякі питання юрисдикції загальних
судів та визнання підсудності
цивільних справ» земельні відносини,
суб'єктами яких є фізичні чи юридичні
особи, органи місцевого
самоврядування, органи державної
влади, а об'єктами - землі у межах
території України, земельні ділянки та
права на них, регулюються земельним і
цивільним законодавством. Захист судом
прав на землю у цих відносинах
здійснюється способами, визначеними
статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому
числі шляхом визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади,
органів місцевого самоврядування.
Відповідно до цього спори, що виникають
із земельних відносин, у яких хоча б
однією зі сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб'єкта
владних повноважень, згідно зі статтею
15 ЦПК розглядаються в порядку
цивільного судочинства. Це стосується,
наприклад, позовів про визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування щодо видання дозволу на
виготовлення (розроблення) проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, вирішення інших питань, що
відповідно до закону необхідні для
набуття і реалізації права на землю,
про надання чи передачу земельної
ділянки у власність або користування
чи невирішення цих питань, припинення
права власності чи користування землею
(статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та
інші), про цивільну відповідальність за
порушення земельного законодавства
(ст.ст.210,211 ЗК), про повернення
самовільно зайнятих земельних ділянок
(ст.212 ЗК).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 порушив питання про визнання
незаконним рішення Стрільбицької
сільської ради Старосамбірського
району Львівської області щодо
передачі у власність ОСОБА_3 земельної
ділянки. Тобто по суті позивач оспорює
підстави виникнення права власності
(цивільного права) на спірну земельну
ділянку у ОСОБА_3, бо згідно ст.116 ЗК
України громадяни набувають права на
земельну ділянку на підставі рішення
органу місцевого самоврядування.

Враховуючи вищевикладене та суть
заявленого, колегія суддів дійшла
висновку, що в цьому випадку виник
цивільно-правовий спір і вимоги мають
розглядатися за правилами,
встановленими ЦПК України.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.311 ЦПК
України підставою для скасування
ухвали суду, що перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.4 ч.2 ст.307, п.4
ч.1 ст.311, ст. 313, п.2 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в
а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
.

Ухвалу Старосамбірського районного
суду Львівської області від 02 квітня 2014
року скасувати, надіславши матеріали
позову до суду першої інстанції для
продовження розгляду та вирішення
питання відкриття провадження у
справі.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає,
оскільки не перешкоджає подальшому
розгляду справи.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Береза В.І.

Бойко С.М.