У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Макарчука М.А., Писаної Т.О., Фаловської
І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» про визнання
договору поруки припиненим, за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»,
яке діє через представника Корець Юлію
Олегівну, на рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 29 липня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 15 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, в якому
просила визнати припиненим договір
поруки. В обґрунтування позову,
вказувала на те, що 23 вересня 2008 року
між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого банк надав останній кредит у
розмірі 115 000 доларів США із
застосуванням плаваючої відсоткової
ставки FIDR + 6 % річних, а остання
зобов'язалася повернути кредитні кошти
та сплатити проценти за користування
ними до 22 вересня 2023 року.

23 вересня 2008 року з метою забезпечення
виконання ОСОБА_5 зобов'язань за
кредитним договором між ПАТ «ОТП Банк»
та ОСОБА_4 було укладено договір поруки,
за яким вона як поручитель
зобов'язалася відповідати перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи повернення
кредитних коштів, сплату процентів за
користування ними, комісій, штрафних
санкцій.

30 жовтня 2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_5 було укладено додаткову угоду,
якою передбачено щомісячне погашення
суми кредиту та процентів шляхом
сплати позичальником ануїтентних
платежів (рівними частинами) на протязі
всього строку дії кредитного договору,
а також сплату додаткової комісії
позичальником за зміну умов
фінансування у розмірі 0,1% від суми
заборгованості за договором.

Крім того, 18 лютого 2009 року між ПАТ «ОТП
Банк» та ОСОБА_5 укладено додаткову
угоду, якою на період з 21 липня 2009 року
до повного виконання боргових
зобов'язань за кредитним договором
збільшено фіксований відсоток за
користування кредитом з 6 % до 6,1 %.

Посилаючись на те, що зміною
забезпеченого порукою зобов'язання,
без погодження з нею, як поручителем,
збільшився обсяг її відповідальності,
позивач просила визнати поруку
припиненою.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 29 липня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 15 жовтня 2013 року, позов
задоволено.

У касаційній скарзі представник ПАТ
«ОТП Банк», посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить вказані
судові рішення скасувати і передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судами першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу
необхідно відхилити, а оскаржувані
судові рішення залишити без змін.

Доводи касаційної скарги представника
ПАТ «ОТП Банк» не дають підстав для
висновку про порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
й апеляційний суд, на підставі
встановлених обставин, вірно виходив
із того, що укладення без згоди
поручителя додаткових угод між банком
та боржником щодо підвищення
відсоткової ставки призвело до
збільшення обсягу відповідальності
позивача, як поручителя, а тому
відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України така
порука припиняється.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Отже, оскаржувані судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому їх необхідно залишити без змін, а
касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»,
яке діє через представника Корець Юлію
Олегівну, відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 29 липня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 15 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

М.А. Макарчук Т.О. ПисанаІ.М. Фаловська