Справа № 159/351/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Бойчук П.Ю. Провадження №
22-ц/773/755/14 Категорія: 79 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Мудренко Л. І., Русинчука М. М.,

при секретарі Лимар Р. С.,

з участю представника заявника ОСОБА_1,

представника ДВС Мацюха Д. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за скаргою ОСОБА_3 на постанову
головного державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Ковельського міськрайонного
управління юстиції про повернення
виконавчого документа стягувачеві, за
апеляційною скаргою Відділу державної
виконавчої служби Ковельського
міськрайонного управління юстиції на
ухвалу Ковельського міськрайонного
суду від 8 квітня 2014 року, -

В С Т А Н О В
И Л А:

В січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася в суд
із зазначеною скаргою. Вказувала на ті
обставини, що 27 грудня 2013 року головним
державним виконавцем ВДВС
Ковельського МУЮ було винесено
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачу за виконавчим
листом, виданим 9 серпня 2011 року
Ковельським міськрайонним судом про
стягнення з боржника ОСОБА_4 в її
користь відшкодування матеріальної
шкоди та судових витрат. Як причину
винесення даної постанови державний
виконавець вказав відсутність у
боржника майна та коштів на які можливо
звернути стягнення.

Уважаючи дану постанову державного
виконавця незаконною, заявник просила
її скасувати, а дії головного
державного виконавця Мацюха Д. Ю.
визнати злочинними.

8 квітня 2014 року ухвалою Ковелського
міськрайонного суду скаргу ОСОБА_3
задоволено частково, скасовано
постанову головного державного
виконавця ВДВС Ковельського МУЮ Мацюха
Д. Ю. від 27.12.2013 року про повернення
виконавчого документа стягувачеві.

В поданій на ухвалу апеляційній скарзі
ВДВС Ковельського МУЮ просить її
скасувати як незаконну,
необґрунтовану, прийняту без повного
з'ясування обставин справи та з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, та постановити
нову ухвалу, якою у задоволенні скарги
відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши обставини
справи та перевіривши їх доказами,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_3 і
скасовуючи оскаржену постанову суд
першої інстанції виходив з того, що при
її винесенні державний виконавець
дійшов передчасного висновку про
відсутність у боржника майна на яке
можна було б звернути стягнення.

Судом першої інстанції встановлено і
це підтверджується матеріалами справи,
що рішенням Ковельського
міськрайонного суду від 01.06.2011 року
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
боргу за договором позики задоволено,
стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
843096,50 грн. боргу та судові витрати по
справі в сумі 1820 грн.

09.08.2011 року Ковельським міськрайонним
судом видано виконавчий лист № 2-592/2011,
який було передано на виконання до ВДВС
Ковельського МУЮ (а. с. 5).

27.12.2013 року головним державним
виконавцем ВДВС Ковельського МУЮ
Мацюхом Д. Ю. винесено постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачеві, у зв'язку з відсутністю у
боржника майна, на яке можливо було б
звернути стягнення для сплати 843096,50
грн. боргу за договором позики та
судові витрати по справі в сумі 1820 грн.

Такий висновок суду є правильний.

Крім того встановлено, що 26.06.2013 року
головний державний виконавець Мацюх Д.
Ю. звертався до Ковельського
міськрайонного суду з поданням про
визначення частки майна боржника
ОСОБА_4 у спільному майні подружжя.
Ухвалою Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 17.07.2013 року
було визначено частку боржника ОСОБА_4
у нерухомому майні, а саме - у
незавершеному будівництвом житловому
будинку по АДРЕСА_1 та в нежитловому
приміщенні по АДРЕСА_2, яка становить 1/2
частину вказаних об'єктів нерухомого
майна (а. с. 8 - 9). Право власності на
вказане майно, зареєстроване у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно за чоловіком заявниці
ОСОБА_4 (а. с. 10 - 12).

Наведені обставини свідчать про те, що
у боржника ОСОБА_4 наявне нерухоме
майно, частки якого визначені судом.
Однак дані факти залишились поза
увагою державного виконавця.

Відповідно до вимог ст. 11 ч. 1 Закону
України «Про виконавче провадження»
(надалі - Закон), державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону, виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Отже, встановивши наведені обставини
та давши їм вірну правову оцінку, суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що оскаржена
постанова винесена неправомірно і
підлягає скасуванню.

Таким чином колегія судді вважає, що
ухвала суду постановлена з додержанням
вимог закону, доводи апеляційної
скарги не спростовують, зроблених ним,
висновків, а тому відповідно до ст. 312
ЦПК України, апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Ковельського
міськрайонного управління юстиції
відхилити, ухвалу Ковельського
міськрайонного суду від 8 квітня 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді