Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
Справа № 22-ц/778/758/14 Головуючий у 1
інстанції: Ширіна С.А.
Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 08» квітня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
заочне рішення Хортицького районного
суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, приватний нотаріус
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_7, про визнання договору
купівлі-продажу недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовною заявою до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, про визнання договору
купівлі-продажу недійсним.

Зазначила, що вона була власником
квартири АДРЕСА_1. Мала намір продати
квартиру. Оскільки її племінниця
ОСОБА_8 запропонувала допомогу в
оформленні документів для продажу
квартири в ЗМБТІ, вона оформила на ім'я
ОСОБА_8 довіреність.

В травні 2013 року їй стало відомо, що її
квартира була продана за договором
купівлі-продажу від 03 листопада 2012
року. Від її імені угода була підписана
дочкою ОСОБА_8 - ОСОБА_4 Довіреності на
ім'я ОСОБА_4 вона не оформляла.

Покупцем квартири є ОСОБА_5, який є
чоловіком ОСОБА_8 та вітчимом ОСОБА_4

Таким чином, на думку позивачки,
квартира була продана без її згоди, не
уповноваженою нею особою, внаслідок
омани, квартира була переоформлена без
отримання нею коштів від продажу
квартири, в інтересах відповідачки.

Просила визнати недійсною угоду
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 03
листопада 2012 року, укладену між ОСОБА_4
по довіреності та ОСОБА_5, посвідчену
приватним нотаріусом ОСОБА_6

Ухвалою Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 01 липня 2013 року залучено
в якості третьої особи приватного
нотаріуса Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_7

Заочним рішенням Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 06
грудня 2013 року з виправленою ухвалою
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від опискою позов залишено
без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним
рішенням суду, ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати заочне рішення суду та
ухвалити нове про задоволення позову.

В засідання апеляційного суду позивач
його представник, відповідачі належним
чином повідомлені про час та місце
розгляду справи не з'явилися.
Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 про причини
неявки суд не сповістили.

Судова колегія відхилила повторне
клопотання позивача про відкладення
розгляду справи заявлене з тих підстав,
що представник зайнятий в іншому
судовому засіданні. При цьому
апеляційний суд виходив з того, що у
відповідно до ст. 27 ЦПК України участь в
судовому засіданні є правом особи, яка
бере участь у справі. В силу вимог ч.3
ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть у
справі, зобов'язані добросовісно
здійснювати свої процесуальні права і
виконувати процесуальні обов'язки.

Суд не вбачив підстав для відкладення
розгляду справи в порядку ч. 1 ст. 305 ЦПК
України, оскільки згідно даної норми
процесуального права судове засідання
відкладається в разі неявки в судове
засідання за клопотанням особи, коли
повідомлені нею причини неявки буде
визнано судом поважними. Проте, з
наданого клопотання вбачається, що
позивач та його представник
реалізували надане йм ст. 27 ЦПК України
право брати участь в судовому
засіданні на власний розсуд, позивач -
не взявши участь в судовому засіданні,
представник позивача - обравши для себе
участь в іншому судовому засіданні і в
іншій справі.

Крім того, апеляційній суд за
клопотанням позивача 11.03.2014 року вже
відкладав розгляд справи з підстав
зайнятості його представника в іншому
судовому засіданні.

З урахуванням зазначених обставин, а
також колегія вважає причини неявки
позивача і представника неповажними і
на підставі ст.305 ч.1 ЦПК України визнала
за можливе розглянути апеляцію у їх
відсутність.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За положеннями ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

За правилами ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
суму грошей.

Як визначено в ст. 658 ЦК України право
продажу товару, крім випадків
примусового продажу та інших випадків,
встановлених законом, належить
власникові товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України,
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язується або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє.

Частиною 3 вказаної статті зазначено,
що представництво виникає на підставі
договору, закону, акту органу юридичної
особи та з інших підстав, встановлених
актами цивільного законодавства.

Статтею 232 ЦК України встановлено, що
правочин, який вчинено внаслідок
зловмисної домовленості представника
однієї сторони з другою стороною,
визнається судом недійсним.

У пункті 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
2009 року № 9 "Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" роз'яснено, що
для визнання правочину недійсним на
підставі ст. 232 ЦК України необхідним є
встановлення умислу в діях
представника: представник усвідомлює,
що вчиняє правочин всупереч інтересам
довірителя та бажає (або свідомо
допускає) їх настання, а також
наявність домовленості представника
однієї сторони з іншою стороною і
виникнення через це несприятливих
наслідків для довірителя. При цьому не
має значення, чи одержав учасник такої
домовленості яку-небудь вигоду від
здійснення правочину, чи правочин був
вчинений з метою завдання шкоди
довірителю.

Тобто для визнання недійсним
правочину, вчиненого в результаті
зловмисної домовленості, необхідно
встановити факт зловмисної
домовленості представника з іншою
особою (свідоме вчинення правочину
всупереч інтересам довірителя),
наявність збитків та причинний зв'язок
між зловмисною домовленістю та
завданими збитками.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції, виходив з того, що ні
позивачкою, ні її представником в
судовому засіданні не надано доказів
щодо вчинення оскаржуваного правочину,
а саме договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_3 в м Запоріжжя (а.с.87-88),
внаслідок зловмисної домовленості
представника однієї сторони - ОСОБА_4 з
другою стороною - ОСОБА_5, такі
обставини спростовуються договором
купівлі - продажу квартири від 03
листопада 2012 року та довіреністю від 27
серпня 2012 року, виданою ОСОБА_3 на ім'я
ОСОБА_4 на право вчиняти від її імені
правочини, зокрема укладати договори
купівлі-продажу спірного нерухомого
майна за ціну та на умовах на свій
розсуд (а.с.47).

Вказана довіреність 27.08.2012 року
посвідчена приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу, зареєстрована в реєстрі за №1023,
вимоги про визнання недійсним
договору доручення ОСОБА_3 не
заявлялись, зазначену довіреність
скасовано лише 23.05.2013 року.

В своїх вимогах про визнання правочину
недійсними, ОСОБА_3 посилалась на те, що
між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 існує зловмисна
домовленість. При цьому, позивач не
змогла довести, у чому полягає
зловмисна домовленість.

За положеннями ст.238 ЦК України
представник не може вчиняти правочин
від імені особи, яку він представляє, у
своїх інтересах або в інтересах іншої
особи, представником якої він
одночасно є.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач не вчиняла правочин щодо
себе особисто та не була одночасно
представником ОСОБА_5

Довід апеляційної скарги про те, що
відповідач ОСОБА_4 вчинила правочин в
інтересах своєї сім»ї, тобто в своїх
інтересах, не заслуговує на увагу,
оскільки покупець ОСОБА_5 не є членом
сім»ї ОСОБА_4

Іншою підставою для визнання правочину
недійсним, ОСОБА_3 зазначила, що вона, як
власник квартири не отримала коштів
від продажу нерухомого майна.

Судова колегія виходить з того, що
позивач взагалі не оспорює видану на
ім'я ОСОБА_4 довіреність щодо права на
розпорядження нерухомим майном, а тому
неотримання грошей від продажу спірної
квартири не є підставою для визнання
такого правочину недійсним.

Інші доводи, наведені в апеляційній
скарзі, фактично зводяться до
переоцінки доказів, не спростовують
висновків суду першої інстанції та не
відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення щодо
скасування або зміну оскаржуваного
судового рішення.

За таких обставин колегія вважає, що
ухвалене в справі судове рішення
відповідає вимогам закону й підстави
для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 310, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Хортицького районного
суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2013 року у
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: