Справа № 212/586/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд р. Кривого Рогу
в складі:

головуючого судді ШУМ Л.І.

при секретарі Борух Ю.К.

позивачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2014 року позивачі звернулися до
суду з позовом про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
посилаючись на наступне, що позивачі є
власниками квартири АДРЕСА_1, яка
розташована на 8 поверсі
дев'ятиповерхового житлового будинку.
Поруч з їх квартирою розташована
квартира АДРЕСА_3, в якій проживає
відповідач. 04.06.1998 року ОСОБА_2
звернулася до ЖКК № 31 з заявою про
можливість побудови перегородки
тамбуру їх квартири, на що ЖКК № 31 надав
згоду, був здійснений технічний проект
побудови перегородки, згідно якого
двері перегородки мали відкриватися у
всередину перегородки з метою
виключення перешкод відкриття дверей
квартири АДРЕСА_3. Після побудови
перегородки у 1998 році ніяких
конфліктів з відповідачем у них не
було. 26.12.2013 року сусід, відповідач по
справі, самовільно без будь-якої їх
згоди розібрав перегородку, чим
причинив їм матеріальну шкоду, яка
згідно з звіту про оцінку вартості
майнового збитку, складається у сумі 1802
грн., яку просять стягнути з
відповідача. Також діями відповідача
їм спричинена моральна шкода, яку вони
оцінюють в 2000 грн. та яка полягає в тому,
що вони відчули моральні страждання.
Також просять стягнути з відповідача
витрати по справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, просила їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 позовні вимоги
підтримала в повному обсязі, просила їх
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
зазначивши, що відповідач є власником
квартири АДРЕСА_1 з 2007 року, на той час
перегородка вже стояла, позивачі не
узгоджували встановлення перегородки
з відповідачем, що порушує його права.
Відповідач є інвалідом 1 групи,
пересувається на інвалідному візку,
наявність перегородки є порушенням
його та всіх інших мешканців будинку
прав і інтересів, яке спричиняє свого
роду незручності та є явною перешкодою
для відповідача аби виїжджати з
власної квартири. Питання про знесення
перегородки відповідачем піднімалося
не однократно, мається припис ТОВ
«УЮТ-2011» про обов'язкове демонтування
незаконної перегородки, але позивачі
проігнували це. Тоді відповідачем за
власні кошти, попросивши знайомих
людей була демонтована перегородка.
Вважає позовні вимоги безпідставні та
просить відмовити в їх задоволенні в
повному обсязі.

Суд вислухавши сторонни, допитавши
свідків та дослідивши матеріали даної
цивільної справи, приходить до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва № ж835 від 22.08.2006 року,
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, та
неповнолітнім ОСОБА_11 та ОСОБА_6.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 04.06.1998 року
позивач ОСОБА_2 зверталася до
начальника ЖКК-31 з заявою про надання
дозволу на забудову половини
перегородки до квартири АДРЕСА_1, у
зв'язку з утепленням, на що
адміністрація ЖКК-31 не заперечувала
проти побудови перегородки до квартири
АДРЕСА_1 та надала свою згоду.

На підставі заяви позивача ОСОБА_2,
головним інженером ОСОБА_7 був
зроблений технічний проект, яким
передбачено що двері перегородки мають
відкриватися у всередину перегородки з
метою виключення перешкод відкриття
дверей квартири АДРЕСА_3, що було
зроблено відповідно до плану проекту.

Відповідно до висновку ЖЄО № 15827 від
26.12.2013 року за зверненням ОСОБА_3,
встановлено, що 26 грудня 2013 року о 10-30
годині гр.. ОСОБА_5 самовільно без її
згоди розібрав перегородку біля
квартири АДРЕСА_1, чим завдав
матеріального збитку.

Допитана у судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 суду пояснила, що між квартирами
АДРЕСА_3-АДРЕСА_1 стояла перегородка на
дві квартири, потім позивачі зробили її
тільки на свою квартиру. ОСОБА_5 є
інвалідом, пересувається він на візку і
йому перегородка позивачів
перешкоджає виїхати з своєї квартири.
Він звертався до ТОВ «УЮТ-2011» щоб
убрали перегородку, там йому відповіли,
до демонтують перегородку. Перегородку
демонтував відповідач, а не ТОВ
«УЮТ-2011».

Допитана у судовому засіданні свідок
ОСОБА_10 суду пояснила, що ОСОБА_5 є
інвалідом, пересувається на візку, а
перегородка в квартирі АДРЕСА_1 йому
перешкоджає вільно пересуватися.

Правовідносини, які виникли між
сторонами врегульовані Цивільним
кодексом України.

Згідно звіту про оцінку вартості
майнового збитку, встановлено, що
ринкова вартість майнової шкоди,
спричиненого власникам пошкодженої
цеглової перегородки тамбура квартири
АДРЕСА_1, складає 1802 грн..

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Зокрема
збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права.

Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

Посилання відповідача на те, що ТОВ
«УЮТ-2011» був наданий припис про
обов'язкове демонтування незаконної
перегородки, яка належить мешканцям
квартири АДРЕСА_1, а позивачі його
проігнували, не відповідає дійсності,
оскільки самовільний демонтаж
перегородки був здійснений
відповідачем 26.12.2013 року, ще до припису
ТОВ «УЮТ-2011» від 14.01.2014 року, цей факт
найшов своє підтвердження у судовому
засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої в наслідок порушення її
прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Оцінюючи дослідженні у судовому
засіданні докази у їх сукупності, щодо
вимог позивачів до відповідача
стосовно відшкодування матеріальної
шкоди заподіяної внаслідок
самовільного демонтажу перегородки,
враховуючи, що матеріалами справи
підтверджуються фактичні обставини
зазначені позивачами, суд приходить до
висновку, що вимоги позивачів в цій
частині підлягають задоволенню згідно
звіту про оцінку вартості майнового
збитку.

Вирішуючи позовні вимоги позивачів до
відповідача стосовно завданої
моральної шкоди, то відповідно до ч.1
ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст..58 ч.3 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Сторони мають
право обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень. Суд не бере
до розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Позивачами ані в позові, ані в судовому
засіданні не було надано суду жодних
достовірних доказів на підтвердження
наявності моральної шкоди, причинного
зв'язку між діями відповідача та
вказаною шкодою та підтвердження його
розміру, у зв'язку з чим суд відмовляє
позивачам у задоволенні позовних вимог
про відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи питання про стягнення
судових витрат та враховуючи результат
розгляду справи, у відповідності до ст.
88 ЦПК України, суд вважає можливим
покласти судові витрати за надання
правової допомоги, які складаються з 500
грн. на відповідача.

Оскільки відповідач є інвалідом 1
групи, то відповідно до ст. 5 п. 9 Закону
України про судовий збір, він
звільняється від оплати судового
збору, тому суд вважає, що ці витрати
повинні залишитися за рахунок
позивача.

На підставі вище викладеного ст.ст.
1166,1167, 1192 ЦК України, керуючись ст.ст.
10,60,212 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в відшкодування
матеріальної шкоди суму 1802 (одна
тисяча вісімсот дві) гривень 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 витрати по сплаті правової
допомоги в сумі 500 грн.00 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: Л. І. Шум