Справа № 524/248/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2014 року м. Кременчук

Автозаводський районний суд м.
Кременчука Полтавської області в
складі :

Головуючого судді - Андрієць Д.Д.

за участю секретаря - Бєлєнького
О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Автозаводського
районного суду м. Кременчука з позовом
до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просила
задовольнити подані позивачем заяви
про забезпечення позову і накласти
арешт та заборонити відчуження
спадкового майна - нежитлової будівлі,
що складається з нежитлових приміщень,
мийки легкових автомобілів на два
пости з пунктом роздрібної торгівлі,
баром та сезонним майданчиком,
загальною площею 537 кв.м., розташованої
на земельній ділянці площею 1430 кв.м.
(кадастровий номер земельної ділянки
:07:003:0066) за адресою: АДРЕСА_1 та
земельної ділянки на якій вона
розташована. Вказані заяви
обґрунтувала тим, що відповідач
ігнорує вимоги щодо повернення боргу, в
зв'язку з цим з метою уникнення в
подальшому утруднень або неможливості
виконання рішення суду, виникла
необхідність в забезпеченні позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_4 в судовому засіданні проти
задоволення заяв позивача заперечував.
Зазначив, що позивач не обґрунтувала
необхідності забезпечення позову.
Просив врахувати те, що відповідач не
набула права власності на вказане
майно.

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
встановив наступне.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені цим Кодексом,
заходи забезпечення позову. У заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено: причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов, вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності, інші відомості, потрібні
для забезпечення позову.

Відповідно до ст.ст. 151-153 ЦПК України,
прийняття рішення про забезпечення
позову доцільне лише в разі достатньо
обгрунтованого припущення, що невжиття
заходів забезпечення може у
майбутньому утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до змісту п.4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №9
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» від 22 грудня 2006
року, розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд(суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з»ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Предстаником позивача не наведено
доказів того, що існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
рішення суду. Згідно вимог ст.60 ЦПК
України обов»язок по доведенню
наявності таких обставин лежить саме
на особі, яка звернулася до суду із
заявою про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.151-154 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяв ОСОБА_1 про
забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Полтавської області
шляхом подання апеляційної скарги
через Автозаводський районний суд
м.Кременчукап протягом п"яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя: