АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/790/3008/14
Головуючий 1-ї інстанції -
Доповідач - Колтунова
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 15» травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Гальянової І.Г., Костенко Т.М.,

при секретарі: Попій Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Харківського
районного суду Харківської області від
27 лютого 2014 року за позовом ОСОБА_1 до
відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» про стягнення суми
страхового відшкодування, компенсації
та пені,-

ВСТАНОВИЛА:

02 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
(далі - ВАТ НАСК «Оранта») про стягнення
суми страхового відшкодування,
компенсації та пені.

В обґрунтування позову зазначив, що 06
вересня 2012 року між ним та ВАТ НАСК
«Оранта» було укладено договір
добровільного страхування
транспортного засобу, а саме
автомобіля Fiat Nuovo Doblo Gargo, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі -
договір страхування).

21 січня 2013 року за участю зазначеного
автомобіля трапилася
дорожньо-транспортна пригода, яка
відповідно до п.п.4.1.1.1. договору
страхування є страховим випадком.

З місця події ним було повідомлено
відповідача через звернення до
цілодобової сервісної служби про
дорожньо-транспортну пригоду (далі -
ДТП), диспетчером було присвоєно
зверненню реєстраційний номер 00987 та
надано для виклику номер телефону
аварійного комісара Гончарова С.В.,
якому одразу ж було повідомлено про
обставини ДТП. Однак, аварійний комісар
відмовився виїжджати на місце ДТП.

22 січня 2013 року ним особисто передано
начальнику Червонозаводського
відділення ХОД ВАТ НАСК «Оранта» заяву
про страхову виплату, яку останній
відмовився приймати, після чого її було
направлено на його ім'я поштою.

Крім того, 23 січня 2013 року він повторно
звернувся до ВАТ НАСК «Оранта» із
заявою про страхову виплату.

На виконання п.11.2. договору страхування
ним було надано відповідачу для огляду
пошкоджений автомобіль, за
результатами якого аварійним
комісаром Гончаровим С.В. надано
протокол (акт) огляду транспортного
засобу від 23 січня 2013 року (далі -
протокол огляду).

24 січня 2013 року на виконання пп. 13.6.3 п.
13.6. договору страхування ПП
«Спецавтопостач», у якого
вищезазначений автомобіль було
придбано та у якого він знаходився на
обслуговуванні, видало рахунок-фактуру
№ С-51 з детальним описом ремонтних
робіт на загальну суму 9 750,00 грн., у т.ч.
ПДВ в розмірі 1 625,00 грн.

06 лютого 2013 року зазначений
рахунок-фактуру № С-51 передано до
відділу врегулювання збитків ВАТ НАСК
«Оранта». Також передано лист вхідний
№ 2943, в якому він просив перерахувати
кошти страхової виплати безпосередньо
на рахунок ПП «Спецавтопостач».

Зважаючи на зазначене, позивачем були
виконані всі можливі дії з надання
детального розрахунку ремонтних робіт
та погодження рахунку-фактури № С-51 від
24 січня 2013 року з відповідачем, але
останній на письмове звернення та
заяву відповіді не надав.

Листом ПП «Спецавтопостач» від 20
лютого 2013 року позивача повідомлено, що
ПП «Спецавтопостач» є дилером та саме
його уповноважено на території м.
Харкова та Харківської області
здійснювати організацію гарантійного
та постгарантійного обслуговування
автомобілів марки Fiat. Крім того, угодою
про гарантійне зобов'язання, яка
укладена між ним та ПП
«Спецавтопостач», позивача зобов'язано
здійснювати будь-які ремонтні роботи, у
тому числі не в порядку гарантійного
ремонту, лише у дилерського
підприємства, тобто у ПП
«Спецавтопостач». У випадку порушення
цього зобов'язання гарантійні
зобов'язання ПП «Спецавтопостач»
становляться недійсними. Крім того,
вартість відновлювального ремонту,
вказана в рахунок-фактуру № С-51 , є
орієнтовною та з великою вірогідністю
буде збільшуватися, оскільки під час
проведення відновлювальних робот, як
правило, з'ясовуються додаткові
наслідки ДТП, а саме, скриті недоліки,
які в майбутньому призведуть до
погіршення автомобіля або його
складових частин.

Дії відповідача щодо ухилення від
погодження рахунку-фактури № С-51 та
відсутність можливості звернутися до
іншої станції технічного
обслуговування, а ніж ПП
«Спецавтопостач», унеможливлює
проведення відновлювальних ремонтних
робіт автомобілю.

Таким чином, ігнорування звернень щодо
погодження суми відновлювального
ремонту є прямим порушенням п.2 ч.1 ст. 20
Закону України «Про страхування»,
оскільки ВАТ НАСК «Оранта» зобов'язана
вчинити всі необхідні дії для
своєчасної виплати страхового
відшкодування.

В подальшому, в листі ВАТ НАСК «Оранта»
від 26 березня 2013 року № 09-02-09/6490
повідомлено, що 29 січня 2013 року
відповідачем складено дослідження
НОМЕР_1-29.01/5, відповідно до якого
вартість матеріального збитку складає
3 004,55 грн. та позиції рахунку-фактури №
С-51 на загальну суму 9 750,00 грн. не
відповідають позиціям протоколу
огляду транспортного засобу від 23
січня 2013 року, у зв'язку з чим у ВАТ НАСК
«Оранта» відсутні підстави для виплати
страхового відшкодування згідно
даного рахунку-фактури.

Позивач зазначив, що вказана позиція
відповідача є необґрунтованою, такою,
що не відповідає дійсним обставинам та
умовам договору страхування.
Дослідження НОМЕР_1-29.01/5 не може бути
підставою для визнання ВАТ НАСК
«Оранта» розміру збитків, оскільки п.
13.6 договору страхування визначені
документи, які можуть бути такою
підставою, а саме, калькуляція вартості
відновлювального ремонту пошкодженого
транспортного засобу та/або акт
автотоварознавчого дослідження, що
складається аварійним комісаром,
сертифікованим експертом або
спеціалістом, оригінал акта виконаних
робіт та документів, що підтверджують
дійсні витрати, деталізований документ
СТО.

Зважаючи на викладене, такий документ,
як дослідження, договором страхування
не передбачений.

Крім того, відповідач відмовляється
надати зазначений документ для
ознайомлення та належне обґрунтування
розрахунку суми страхової виплати.

26 березня 2013 року ВАТ НАСК «Оранта»
було сплачено на рахунок ПП
«Спецавтопостач» грошову суму в
розмірі 2 325,55 грн.

Відповідачем порушено строк виплати
страхового відшкодування,
передбачений п. 13.2 договору
страхування. Так, прострочення
виконання відповідачем зобов'язання
щодо виплати страхового відшкодування
в межах сплаченої суми, склало 19
календарних днів, у зв'язку з чим,
відповідно до пп. 10.4.3. договору
страхування ВАТ НАСК «Оранта» несе
майнову відповідальність за
несвоєчасне здійснення страхового
відшкодування шляхом сплати
страхувальнику пені в розмірі 0,1
відсоток суми заборгованості за кожен
день прострочення, але не більше з
розрахунку подвійної облікової ставки
НБУ, яка діє в період, в який
нараховується пеня. Так, розмір пені
дорівнює 17,67 грн. (0,93 грн. в день Ч 19
днів).

18 квітня 2013 року ПП «Спецавтопостач»
були проведені ремонтні роботи на
загальну суму 5 700,00 грн. з ПДВ, що
підтверджується актом здачі-приймання
(надання послуг) № 182/1-2013 від 18 квітня 2013
року.

Позивачем самостійно було сплачено
різницю між вартістю ремонтних робіт
та сплаченим ВАТ НАСК «Оранта»
страховим відшкодуванням, в сумі 3 374,45
грн.

03 липня 2013 року відповідача було
повідомлено про проведення ремонтних
робіт та самостійну оплату різниці між
вартістю ремонтних робіт та сплаченим
страховим відшкодуванням.

На час подання позову відповідачем не
було компенсовано на користь позивача
самостійно сплачену останнім різницю в
сумі 3 374,45 грн.

Зважаючи на зазначене, позивач просив
суд стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» на
його користь з будь-якого рахунку,
встановленого державним виконавцем
під час виконання рішення суду,
недоплачену суму страхового
відшкодування в розмірі 2 695,45 грн. (3 374,45
грн. (різниця між вартістю ремонтних
робіт та сплаченим ВАТ НАСК «Оранта»
страховим відшкодуванням) - 679,00 грн.
(франшиза)); компенсацію за
користування грошовими коштами в
розмірі 3 відсотків річних, яка
становить 31,32 грн. та пеню за
прострочення виконання зобов'язання в
розмірі 150,51 грн.

11 лютого 2013 року позивачем подано заяву
про збільшення розміру позовних вимог,
в якій просить стягнути з ВАТ НАСК
«Оранта» на його користь з будь-якого
рахунку, встановленого державним
виконавцем під час виконання рішення
суду недоплачену суму страхового
відшкодування в розмірі 2 695,45 грн.,
компенсацію за користування грошовими
коштами в розмірі 3 відсотків річних,
яка становить 62,42 грн. та пеню за
прострочення виконання зобов'язання в
розмірі 249,87 грн.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 27 лютого 2014
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено., стягнуто з
останнього судовий збір в розмірі 243,60
грн.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції представником ОСОБА_1 подано
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення скасувати, ухвалити нове, яким
позов задовольнити. При цьому
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
рішення є необґрунтованим, висновки не
відповідають дійсним обставинам по
справі, обставини справи належним
чином не досліджені. Відповідачем не
надано належних та допустимих доказів.
Так, в обґрунтування рішення суд
посилався на акт товарознавчого
дослідження, який відповідачем для
ознайомлення в судове засідання не
надавався, до матеріалів справи не
залучався. Крім того, договором
страхування не передбачено такого
документу, як акт товарознавчого
дослідження, на підставі якого
визначається розмір завданих збитків.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3
апеляційну скаргу підтримувала.

Представник ВАТ НАСК «Оранта» - Пащенко
І.О. проти задоволення апеляційної
скарги заперечувала. Але визнавала ті
обставини, що виплата страхового
відшкодування проведена позивачу з
простроченням визначених договором
страхування строку.

Заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 про стягнення з ВАТ НАСК
«Оранта» на його користь недоплаченої
суми страхового відшкодування, пені та
суми 3% річних за прострочення
виконання зобов'язання, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
здійснив позивачу страхову виплату
вартості відновлюваного ремонту
пошкодженого автомобіля у розмірі, що
визначений на підставі акту
автотоварознавчого дослідження, що
відповідає умовам договору
страхування, укладеного між сторонами.

Позивач вимоги про оскарження дій
відповідача щодо визначення ним
розміру відшкодування не заявив, не
надав доказів про те, що сплачена сума
відшкодування є неправильною.

Клопотання щодо призначення та
проведення судової експертизи для
встановлення вартості відновлення
ремонту автомобіля, він також не
заявив, наданий ним рахунок - фактура з
СТО не є підставою для визначення
розміру страхового відшкодування,
оскільки не передбачено договором.

На підтвердження того факту, що
відповідачем прострочено виконання
зобов'язань, у зв'язку з чим підлягають
стягненню штрафні санкції у вигляді
пені і 3% річних, відповідачем також не
представлено доказів.

Колегія суддів вважає, що погодитись у
повному обсязі з висновками суду не
можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено, підтверджується
письмовими доказами та не оспорюється
сторонами, що 06 вересня 2012 року ОСОБА_1
застрахував належний йому автомобіль у
ВАТ НАСК «Оранта» за програмою
«Стандарт» форма №86 серія ІБ №735831 (а. с.
32 - 40).

Відповідно до п.13.1, 13.3, 13.6 - 13.6.3, 13.7 цього
договору страховик приймає рішення про
виплату ( складає страховий акт) або
відмову у виплаті страхового
відшкодування впродовж 20 робочих днів
від дня одержання страховиком всіх
необхідних документів, що підтверджує
факт настання, причини, обставини та
наслідки страхового випадку.

Рішення про відмову у виплаті
страхового відшкодування страховик
надсилає страхувальникові у письмовій
формі, з обґрунтуваннями причин,
упродовж 15 робочих днів від дня його
прийняття.

Відповідно до п.13.6 договору
добровільного страхування
транспортного засобу за програмою
«Стандарт» №735831 у разі пошкодження
застрахованого ТЗ розмір збитку може
визначатися страховиком на підставі
калькуляції вартості відновлювального
ремонту пошкодженого ТЗ та/або акта
автотоварознавчого дослідження, що
складається аварійним комісаром,
сертифікованим експертом або
спеціалістом; оригіналу акта виконаних
робіт та документів, що підтверджують
дійсні витрати; деталізованого
документа узгодженої зі страховиком
СТО ( рахунок - фактура). Без
попереднього погодження зі
страховиком розмір збитку
визначається виключно на підставі
п.13.6.1 цього договору.

21 січня 2013 року сталася
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої автомобіль позивача
отримав механічні пошкодження, про що
свідчить акт огляду транспортного
засобу від 06 вересня 2012 року, довідка
відділу Державтоінспекції МВС України
про дорожньо-транспортну пригоду ( а. с.
41, 43, 45).

22 січня 2013 року ОСОБА_1 звернувся із
заявою до ВАТ НАСК «Оранта» про сплату
страхової виплати ( а. с. 47 - 49).

06 лютого 2013 року ВАТ НАСК «Оранта» були
надані документи, які підтверджують
факт ДТП, а також розмір спричиненої
шкоди - рахунок-фактура (а. с. 54).

ВАТ НАСК «Оранта» не вжила заходів
щодо узгодженої суми відновлювального
ремонту, визначеної по рахунку-фактурі
№ с-51 від 24 січня 2013 року, мотивуючи тим,
що позиція рахунку-фактури на загальну
суму 9 750, 00 грн. не відповідає позиціям
протоколу ( акту) огляду транспортного
засобу від 23 січня 2013 року.

26 березня 2013 року ОСОБА_1 було
повідомлено, що 29 січня 2013 року НАСК
«Оранта» складено дослідження №
НОМЕР_1- 29.01/5, згідно якого вартість
матеріального збитку складає 3004, 55 грн.,
франшиза згідно умов страхування
складає 679,00 грн.

На адресу ОСОБА_1 було направлено копію
страхового акту та розрахунку
страхового відшкодування ( а. с. 100 - 103).

Сума страхового відшкодування була
перерахована позивачу 26 березня 2013
року в розмірі 2355, 55 грн. на рахунок ПП
«Спецавтопостач».

18 квітня 2013 року ПП «Спецавтопостач»
було зроблено ремонт вказаного
автомобіля, вартість ремонту
визначена в сумі 5700,00 грн.

Оскільки ВАТ НАСК «Оранта» сплатила
суму 2355, 55 грн., то 19 квітня 2013 року
позивачем було внесено на рахунок ПП
«Спецавтопостач» 3374,45 грн. ( а. с. 112 - 113).

01 липня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до ВАТ
НАСК «Оранта» з заявою про повернення
йому різниці між вартістю ремонту та
виплатою, зробленою НАСК «Оранта», а
саме 2695, 45 грн. (3374,45 - 679,00 грн. - франшиза)(
а. с. 124).

Із представленого акту прийому -
передач (надання послуг) № 182/1-2013 від 18
квітня 2013 року вбачається, що виконані
роботи ПП «Спецавтопостач» з
технічного обслуговування і ремонту
автомобіля Fiat Nuovo DOBLO CARGO, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1,
співпадають з технічними
пошкодженнями даного автомобіля,
зазначеними в акті огляду
транспортного засобу, який підписаний
як власником автомобіля, так і
страховиком ( а. с. 41, 50, 112).

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що посилання ВАТ НАСК «Оранта»
при відмові у погодженні рахунку -
фактури на ті обставини, що зазначені в
ньому пошкодження автомобілю не
відповідають пошкодженням в акті
огляду автомобілю, не є обґрунтованими,
оскільки вони спростовуються
вищевикладеними доказами, в тому числі
і наданим відповідачем в суд
апеляційної інстанції дослідженням
НОМЕР_1-29.01/5 від 29 січня 2013 року (а.с.
187-195).

В суді апеляційної інстанції
представник ВАТ НАСК «Оранта» даних
обставин не заперечувала. Проте,
вказала, що різниця між сумою
страхового відшкодування,
встановленою ВАТ НАСК «Оранта», та
фактично понесеними позивачем
затратами на ремонт автомобіля,
виникла внаслідок того, що ОСОБА_1
ремонт автомобіля був здійснений в ПП
«Спецавтопостач», а не в іншій станції
технічного обслуговування.

Разом з тим, позивачем при розгляді
справи надані докази, які
підтверджують, що ПП «Спецавтопостач»
є дилером та саме його уповноважено на
території м. Харкова та Харківської
області здійснювати організацію
гарантійного та постгарантійного
обслуговування автомобілів марки Fiat.
Крім того, угодою про гарантійне
зобов'язання, яка укладена між ним та ПП
«Спецавтопостач», позивача зобов'язано
здійснювати будь-які ремонтні роботи, у
тому числі не в порядку гарантійного
ремонту, лише у дилерського
підприємства, тобто у ПП
«Спецавтопостач». У випадку порушення
цього зобов'язання гарантійні
зобов'язання ПП «Спецавтопостач»
становляться недійсними (а.с. 55-70).

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що позивач правомірно надав
відповідачу рахунок - фактуру № С-51 на
відновлювальний ремонт пошкодженого
внаслідок ДТП автомобілю, а потім і акт
прийому - передачі виконаних робіт №
182/1 - 2013 від 18 квітня 2013 року, ПП
«Спецавтопостач», оскільки інакше він
був позбавлений права гарантійного
обслуговування автомобіля.

Відповідно до умов договору
добровільного страхування
транспортного засобу ліміт виплати
страхового відшкодування встановлений
у розмірі 135 800, 00 грн.

Розмір франшизи встановлюється у
відсотках страхової суми або в
абсолютному розмірі та є безумовною,
складає 679, 00 грн. (а. с. 32 - 39).

Таким чином, зібрані по справі докази
достовірно свідчать про те, що
внаслідок ДТП застрахованого
транспортного засобу власнику ОСОБА_1
спричинено шкоду на суму 5021,00 грн., ( 5700,00
грн. - 679,00 грн. - франшиза), з яких ВАТ
НАСК «Оранта» сплатила лише 2325,55 грн.

Згідно ст.988 ЦК України, ст.9 Закону
України «Про страхування» страхова
виплата за договором майнового
страхування і страхування
відповідальності ( страхове
відшкодування) не може перевищувати
розміру реальних збитків.

Відповідно до ст.22 ЦК України реальними
збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права.

Дані положення вищезазначених норм
закону не суперечать розділу 13
Договору добровільного страхування
транспортного засобу, укладеного між
сторонами.

За таких обставин, колегія суддів
вбачає, що суд першої інстанції прийшов
до помилкового висновку з приводу
відсутності правових підстав для
стягнення з відповідача на користь
позивача реальних збитків, витрачених
на ремонт автомобіля, розмір яких
підтверджується допустимими доказами.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції в
зазначеній частині підлягає
скасуванню на підставі пунктів 3, 4 ч.1
ст.309 ЦПК України.

Колегія судів в цій частині ухвалює
нове рішення, яким стягує з ВАТ НАСК
«Оранта» на користь ОСОБА_1 несплачену
суму страхового відшкодування у
розмірі 2695,45 грн.

Доводи ВАТ НАСК «Оранта» відносно того,
що рахунок - фактура № С-51 по ремонтно -
відновлювальним роботам позивачем
належним чином з ВАТ НАСК «Оранта» не
був узгоджений, колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки відповідно
до ч.1 ст. 20 Закону України «Про
страхування» обов'язок по узгодженню
рахунку - фактури покладається на
страховика.

Страхувальником були виконані всі
умови договору страхування. Згідно
договору страхування, у визначеним
договором строки надані всі необхідні
документи, в тому числі і доказів, які
підтверджують суму реальних витрат,
понесених ним на відновлювальний
ремонт пошкодженого автомобіля.

За таких обставин, колегія суддів
вважає позовні вимоги ОСОБА_1 в цій
частині обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Що стосується рішення суду в частині
відмови у задоволенні позову про
стягнення пені та 3% річних за порушення
грошових відшкодувань, то колегія
суддів вважає, що також є правові
підстави для його скасування.

Згідно з пунктом 3 ч. 1 ст. 20 Закону
України «Про страхування» при настанні
страхового випадку страхова компанія
зобов'язана здійснити страхову виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.
Страховик несе майнову
відповідальність за несвоєчасне
здійснення страхової виплати
(страхового відшкодування) шляхом
сплати страхувальнику неустойки
(штрафу, пені), розмір якої визначається
умовами договору страхування або
законом.

Відповідно до п.п.10.4.3 Договору
страхування НАСК «Оранта» несе майнову
відповідальність за несвоєчасне
здійснення страхового відшкодування
шляхом сплати страхувальнику пені в
розмірі 0,1% суми заборгованості за
кожен день прострочення, але не більше
з розрахунку подвійної облікової
ставки НБІ, яка діє у період, в який
нараховується пеня (а.с. 36).

Із пункту 13.2 Договору страхування
вбачається, що виплата страхового
відшкодування здійсниться в строк до 15
робочих днів після прийняття рішення
(складання страхового акта) про виплату
страхового відшкодування (а.с. 37).
Страховий акт № СТО-13-1207/1 про виплату
страхового відшкодування ОСОБА_1 було
складено 13 лютого 2013 року (а.с. 102).

Виплати були здійснені 26 березня 2013
року.

Таким чином, прострочення виконання
зобов'язання ВАТ НАСК «Оранта» на
сплачену суму 2325,55 грн. склало 19
календарних днів.

У зв'язку з чим, позивачем правильно
розрахований розмір пені у сумі 17,67
грн., а також згідно з вимогами ст. ст. 536,
625 ЦК України 3% річних від простроченої
суми виплат, що складає 4,37 грн. (а.с. 153).
Проти сплати цих сум штрафних санкцій
представник відповідача у суді
апеляційної інстанції не заперечувала.

Розмір пені та компетенції за
порушення виконання грошового
зобов'язання щодо несвоєчасно
сплаченої суми страхового
відшкодування у розмірі 2695,45 грн.
складає відповідно 132,20 грн. та 58,05 грн.
(а.с. 153).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий
збір у сумі 243,60 грн. суд стягує з
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись, ст.
ст. 9, 20, ст. 25, ст. 26 Закону України «Про
страхування», ст. ст. 22, 529, 612, 625, 979, 988 ЦК
України, ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.п. 1, 4
ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст. 316, ст. 317, ст. 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_5 - задовольнити.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 27 лютого 2014
року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» на користь
ОСОБА_1 недоплачену суму страхового
відшкодування в розмірі 2 695,45 (дві
тисячі шістсот дев'яносто п'ять гривень
45 коп.) грн., пеню за прострочення
виконання зобов'язання у сумі 249,87
(двісті сорок дев'ять гривень 87 коп.)
грн. та компенсацію за порушення
грошових зобов'язань у розмірі 3%
річних у сумі 62, 42 (шістдесят дві гривні
42 коп.) грн.

Стягнути з відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» в дохід
держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: