АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3558/14
Головуючий 1 інстанції Якименко Л.О.
Справа № 619/5209/13-ц
Доповідач:СащенкоІ.С.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Коровіна С.Г.,
Бездітко В.М.,

при секретарі - Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Дергачівського районного
суду Харківської області від 02 квітня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, публічного акціонерного
товариства КБ «Надра», треті особи:
служба у справах неповнолітніх
Дергачівської районної державної
адміністрації, приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 про визнання недійсним
договору іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4, який діє в
інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, ПАТ КБ
«Надра», треті особи: служба у справах
дітей Дергачівської районної
державної адміністрації, приватний
нотаріус Харківського міського
нотаріального округу у Харківській
області ОСОБА_6 про визнання недійсним
договору іпотеки.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що для забезпечення
зобов'язання ОСОБА_5 за кредитним
договором, 26.07.2007 року був укладений
договір іпотеки між ОСОБА_5 і ВАТ КБ
«Надра» (на даний час ПАТ «КБ «Надра»).
Договір посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_6, зареєстровано в
реєстрі за № 368.

Предметом іпотеки є жилий будинок за
адресою: АДРЕСА_1.

Про укладення зазначеного договору
іпотеки позивачу стало відомо з
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 13.06.2013 року про
примусове виконання виконавчого
напису №3002 від 21.05.2013 року, виданого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського МНО ОСОБА_11 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Житловий будинок, розташований за
вищевказаною адресою належить
позивачу та відповідачу ОСОБА_5 на
праві спільної сумісної власності на
підставі договору купівлі - продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
Дергачівського районного
нотаріального округу ОСОБА_12 15.11.2006
року за реєстровим № 2943.

В будинку зареєстровані та мешкають
позивач, відповідач ОСОБА_5 та їх
неповнолітні діти: ОСОБА_7, 1999 року
народження, ОСОБА_8, 2001 року народження,
ОСОБА_9, 2003 року народження та ОСОБА_10,
2011 року народження. Малолітні діти,
крім останньої, були зареєстровані в
будинку і на момент укладення договору
- 26.07.2007 року.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали в повному
обсязі. Відповідач ОСОБА_5 позовні
вимоги визнала.

Представник відповідача ПАТ КБ «Надра»
позовні вимоги не визнала.

Представники третіх осіб - служби у
справах неповнолітніх Дергачівської
районної державної адміністрації,
приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
в судове засідання не з'явилися.

Рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області від 02 квітня
2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити у справі нове,
яким задовольнити його позовні вимоги
в повному обсязі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, на незаконність
та необґрунтованість судового рішення,
невідповідність висновку суду
фактичним обставинам справи. Зазначає,
що для визнання договору іпотеки
недійсним є всі підстави, оскільки при
його укладенні не були враховані
інтереси малолітніх дітей, які мають
право користування будинком.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду у відповідності до ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, знаходить
апеляційну скаргу не підлягаючою
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
недійсності правочину.

Судова колегія апеляційного суду
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
та обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги та
заперечення, якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Встановлено, що ОСОБА_5 26.07.2007 року
отримала в ВАТ КБ «Надра» кредит у сумі
18000 дол. США за сплатою 14,49 % за його
користування з кінцевим терміном
повернення 25.07.2017 року.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 589, ст. 590 ЦК України
у разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. Звернення стягнення на
предмет застави здійснюється за
рішенням суду, якщо інше не встановлено
договором або законом.

У порядку забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
банк та ОСОБА_5 26.07.2007 року уклали
договір іпотеки, предметом якого є
нерухоме майно - будинок за адресою:
АДРЕСА_1, який належить відповідачці на
праві власності ( а.с. 7 - 8 ).

Згідно ч. 3 ст. 17 Закону України «Про
охорону дитинства» передбачено, що
батьки або особи, які їх замінюють, не
мають права без дозволу органів опіки і
піклування укладати договори, які
підлягають нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятись від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватись від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей» органи
опіки та піклування здійснюють
контроль за дотриманням батьками та
особами, які їх замінюють, житлових
прав і охоронюваних законом інтересів
дітей. Для здійснення будь-яких
правочинів стосовно нерухомого майна,
право власності на яке або право
користування яким мають діти, потрібна
попередня згода органів опіки та
піклування.

Таким чином, встановлена норма
зобов'язує нотаріусів при оформленні
правочинів щодо відчуження нерухомого
майна аналізувати подані йому
документи, зокрема, на предмет
існування прав користування таким
нерухомим майном у дитини (дітей). Тому
нотаріуси для встановлення факту
користування нерухомим майном
витребовують довідку про реєстрацію
місця проживання або місця перебування
дитини за адресою майна, що
відчужується або заставляється, видану
житлово-експлуатаційною організацією
або іншим відповідним уповноваженим
органом з питань реєстрації.

Тобто право користування майном члена
сім'ї власника житла пов'язано з
моментом здійснення реєстрації за
місцем проживання особи, про що
робиться відповідний запис до
будинкової книги.

Отже, згода органу опіки і піклування
необхідна лише у випадку, якщо дитина є
власником (співвласником), або має
право на користування жилим
приміщенням, що відчужується.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач
ОСОБА_4 вказував, що на момент
підписання договору іпотеки в будинку
були зареєстровані малолітні діти, які
проживають там до цього часу.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 44
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30 березня
2012 року № 5, згідно зі ст. 32 ЦК України,
ст. 177 СК України та ст. 17 Закону України
«Про охорону дитинства» батьки не
мають права без дозволу органу опіки і
піклування укладати договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

У зв'язку із наведеним суди повинні
виходити із того, чи мала дитина право
власності на предмет іпотеки чи право
користування предметом іпотеки на
момент укладення договору іпотеки.
Будь-які дії, вчинені без згоди
іпотекодержателя після укладення
договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
після укладення договору іпотеки) не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстави невиконання
вимог закону про отримання згоди
органу опіки та піклування.

На підтвердження своїх вимог позивачем
надано довідку виконкому
Дергачівської міської ради
Харківської області №184 від 24.01.2014 року,
в якій зазначено, що згідно будинкової
книги, малолітні діти зареєстровані в
спірному будинку з 13.12.2006 року та копію
будинкової книги ( а.с. 54 - 55 ).

Проте, матеріали справи містять копію
аналогічної довідки, в якій зазначено,
що в будинку проживають тільки ОСОБА_5
та ОСОБА_4 ( а.с. 56 ).

Надати належну правову оцінку цим
письмовим доказам, які досліджувались
в судовому засіданні суду першої
інстанції та перевірити причини і
підстави видачі протилежних довідок
суд апеляційної інстанції не має
можливості через неодноразову неявку
всіх сторін та третіх осіб в судове
засідання.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом.

Належність та допустимість доказів
визначаються ст. ст. 57-59 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_5 власноруч
підписавши договір іпотеки,
підтвердила, що відносно предмету
іпотеки не укладено угод про передачу
предмету іпотеки третім особам, права
малолітніх та неповнолітніх дітей не
порушені і не обмежені ( а.с. 8 об ).

Крім того, отримання дозволу органу
опіки та піклування на укладення
договору іпотеки входить до обов'язку
батьків неповнолітніх дітей, а не
банку.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Доводи, викладені ОСОБА_4 в апеляційній
скарзі, висновок суду першої інстанції
не спростовують та не дають підстав для
скасування чи зміни ухваленого у
справі рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315,
317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4-
відхилити.

Рішення Дергачівського
районного суду Харківської області
від 02 квітня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді