Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого -
Куцина М.М.,

суддів: Бондаренка
Ю. О., Павліченка С.В. ,

при секретарі -
Чейпеш С. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 15 травня 2009 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до Ужгородської
державної нотаріальної контори, третя
особа без самостійних вимог - КП "Бюро
технічної інвентаризації м. Ужгорода"
про визнання права власності в порядку
спадкування, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2008 року ОСОБА_3 звернулася з
позовом до Ужгородської державної
нотаріальної контори, третя особа без
самостійних вимог -КП "Бюро технічної
інвентаризації м. Ужгорода", про
визнання права власності в порядку
спадкування.

Позов мотивовано тим, що після смерті
діда - ОСОБА_4, бабки - ОСОБА_5 та матері -
ОСОБА_6, заявниця ОСОБА_3, вважаючи, що
вона, як особа, що постійно мешкала у
будинку за адресою: АДРЕСА_1, фактично
прийняла спадщину, а тому в
установлений законом строк не подала
заяву про прийняття спадщини, у зв'язку
з цим просила визнати за нею в порядку
спадкування право власності на
спадковий будинок та рахунок у банку.

Позивачка, посилаючись на зазначені у
позовній заяві обставини справи, та з
підстав, передбачених ст. 41
Конституції України,
ст.ст.11,12,15,392, 1226,1268,1270 ЦК України
просила в суді першої інстанції
визнати за ОСОБА_3 право власності в
порядку спадкування на будинок за
адресою: АДРЕСА_1. Визнати за ОСОБА_3
право власності в порядку спадкування
на грошові кошти ощадної книжки в
Райффайзен Банк Аваль р/р НОМЕР_1.

Рішенням Ужгородського
міськрайонного суду від 15 травня
2009 року позов задоволено повністю.
Визнано за ОСОБА_3 право власності в
порядку спадкування на будинок
АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_3 право
власності в порядку спадкування на
грошові кошти ощадної книжки
„Райффайзен Банк Аваль" на рахунку
НОМЕР_1.

Не погодившись із даним рішенням
місцевого суду, представник ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2, оскаржив його в
апеляційному порядку з тих підстав, що
таке рішення є незаконним та
помилковим, оскільки судом було
невірно застосовано норми
процесуального та матеріального
права, просив рішення місцевого суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити у
повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що
ОСОБА_3 ввела суд в оману, оскільки
приховала той факт, що крім неї є ще
інші спадкоємці першої черги, а відтак,
вона, як спадкоємиця своєї матері
ОСОБА_6 може претендувати лише на 1/5
частку спадкового майна ОСОБА_4. Його
довірителька ОСОБА_2 є донькою
померлого ОСОБА_4, а тому нею було
протягом шести місяців після його
смерті подано до Першої Ужгородської
державної нотаріальної контори заяву
про прийняття спадщини. Зазначені
обставини залишилися поза увагою суду
першої інстанції, яким було ухвалено
рішення про визнання права власності
на спадкове майно в цілому за
позивачкою ОСОБА_3 при наявності інших
спадкоємців першої черги, що прийняли
спадщину за законом.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1,
який діє в інтересах ОСОБА_2,
апеляційну скаргу підтримав у повному
обсязі.

Представник позивача в суді
апеляційної інстанції вважає рішення
суду апеляційної інстанції законним
та обґрунтованим, а апеляційну скаргу
безпідставною.

Представник відповідача та третя
особа не з'явилися в судове засідання
апеляційної інстанції. Судова колегія
вважає, що на підставі ч.2 ст.305 ЦПК
України, може розглянути справу без їх
участі, тому що вони належним чином
були повідомлені про час та місце
розгляду справи, та їх неявка не
перешкоджає розглядові справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді - доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися по справі, перевіривши
матеріали справи та матеріали
інвентарної справи, обговоривши доводи
апеляції, вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Задовольняючи позов, місцевий суд
виходив з положень ч.2 ст. 1258 та ч.1 ст.
1266, 1268 ЦК України та визнав за
позивачкою по справі право власності
на спадкове майно, а саме: на житловий
будинок АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом за померлою
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6.

Проте судова колегія не може
погодитися з висновком місцевого
суду, оскільки суд дійшов його без
повного та всебічного з'ясування
дійсних обставин справи, прав сторін та
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 213 та ст.214 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої ст.30 ЦПК
України сторонами в цивільному
процесі є позивач і відповідач.

Готуючи справу до судового розгляду
місцевий суд повинен визначити:
обставини, які мають значення для
справи, та факти, що підлягають
встановленню і покладені в основу
вимог і заперечень; характер спірних
правовідносин і зміст правової вимоги;
матеріальний закон, який регулює
спірні правовідносини; вирішити
питання про склад осіб, які братимуть
участь у справі; з'ясувати, які є докази
на підтвердження зазначених фактів;
визначити коло доказів відповідно до
характеру спірних правовідносин і
роз'яснити, якій із сторін слід довести
певні обставини; вжити заходів для
забезпечення.

Таким чином місцевий суд допустився
порушення норм процесуального права,
зокрема, правил частини першої та
другої статті 3 ЦПК України та ст. ст. 26,
30, і ч.4 10 ЦПК України, оскільки повинен
встановити, чи були порушені, невизнані
або оспорені права, свободи чи інтереси
цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є
залучений у справі відповідач
відповідальним за це.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
рішення у справі не відповідає.

Судом апеляційної інстанції
встановлені наступні факти.

Встановлено, що згідно з договором про
надання у безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві приватної власності ОСОБА_4 була
надана земельна ділянка по АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою, виданою
Комунальним підприємством бюро
технічної інвентаризації м. Ужгорода
від 25 червня 2008 року вбачається, що
будинок АДРЕСА_1 зареєстрований за
ОСОБА_4 в цілому.

ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_5 у 1947 році, і
від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2
народилася донька ОСОБА_6.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а його
донька ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

На час відкриття спадщини на спірний
будинок за померлим у 1993 році ОСОБА_4,
окрім ОСОБА_6, матері позивачки -
ОСОБА_3, були інші четверо його дітей,
які у встановлений законом строк
звернулися до Першої Ужгородської
державної нотаріальної контори із
заявами про спадкування за законом.

Позивачка по справі - ОСОБА_3 є донькою
померлої ОСОБА_6, постійно мешкає та
обслуговує будинок АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 є донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_4, і нею протягом шести місяців
після смерті батька ОСОБА_4 було подано
до Першої Ужгородської державної
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини.

Місцевий суд допустився порушення
норм процесуального права, оскільки
при розгляді даної справи окремо не
перевіряв наявність або відсутність
спадкової справи стосовно спадкодавця
у державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини, наявність у
матеріалах справи обґрунтованої
постанови про відмову нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема
відмови у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом.

Як вбачається із матеріалів спрадкової
справи за померлим ОСОБА_4 заяви про
прийняття спадщини було своєчасно
подано спадкоємцями першої черги
ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (а.с. 80 -95), але
даний факт залишився поза увагою суду
першої інстанції, тобто судом не
перевірялося питання чи ОСОБА_3 є
єдиною спадкоємицею.

Позивачка звернулася до суду із
позовом про визнання права власності
на спірний будинок у порядку
спадкування, без дотримання вимог
передбачених ст. ст. 1297,1298 ЦК України

За таких обставин, судова колегія
приходить до висновку, що місцевий суд
при вирішенні даного спору не
встановив спадкоємців, які мали право
на спадкування за законом і які
прийняли спадщину шляхом подання
заяви нотаріальної контори про
прийняття спадщини за померлим
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, шляхом
витребування спадкової справи для
перевірки зазначених фактів.

Матеріалами спадкової справи
встановлений факт подання заяви
спадкоємцями за законом після
відкриття спадщини на спірний будинок
за померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 у
встановлений законом строк до Першої
нотаріальної контори про прийняття за
ним спадщини.

Також, судова колегія констатує, що при
вирішенні даного спору місцевий суд
допустився до порушень норм
процесуального права, оскільки, у
відповідності до правил ст.ст. 33, 35 ЦПК
України, не визначився з колом осіб, які
повинні були бути залучені до участі у
справі у якості відповідачів.

Зокрема, відповідачем по справі є
Ужгородська нотаріальна контора, а
відповідачами у такій справі є
спадкоємці, які прийняли спадщину,
тобто подали заяву до нотаріальної
контори про прийняття спадщини або
інші особи, спадкові права яких можуть
бути порушені.

У відповідності до положень частини
першої та частини другої ст.1297 ЦК
України, спадкоємці, які прийняли
спадщину, у складі якої є нерухоме
майно, зобов'язані звернутися до
нотаріуса за видачею свідоцтва про
право на спадщину на нерухоме майно.

За таких обставин, позивачка, як
спадкоємець, та інші спадкоємці, які, у
відповідності до положень ст. ст.529,549
ЦК України ( в редакції 1964 року) ст.
ст.1261,1270 та ст.1296, 1297 ЦК України,
прийняли спадщину за законом, не
позбавлені можливості реалізувати
свої спадкові права на спадковий
будинок , шляхом звернення до
нотаріальної контори за видачею
свідоцтва про спадщину за законом на
нерухоме майно, а у випадку відмови у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом, обо наявності інших
спадкоємців і спору між ними,
звернутися до суду.

Отже, колегія суддів дійшла висновку,
що при розгляді даної справи суд
порушив норми матеріального та
процесуального права та зробив
висновки, що не відповідають
обставинам справи.

Відповідно до пунктів 3 та 4 ч.1 ст. 309
ЦПК України, дані обставини є
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення судом апеляційної інстанції
про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1,
який діє в інтересах ОСОБА_2, -
задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 15 травня 2009 року -
скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3-
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак
протягом двадцяти днів може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді: