АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХ В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Усика Г.І., Нежури
В.А.,

при секретарі: Охневській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 11.02.2014 у справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Приватного
акціонерного товариства «Страхове
товариство «Стройполіс» про стягнення
страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А

Справа № 761/26250/13-ц № апеляційного
провадження 22-ц-796/4936/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Юзькова
О.Л.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Соколова В.В.У жовтні 2013
року позивачі звернулися до суду із
позовом в якому просили стягнути з
відповідача на їх користь суму
страхового відшкодування у розмірі 34
916,30 грн. кожному. В обґрунтування
заявлених вимог посилаються на те, що
14.02.2012 між ними та відповідачем був
укладений договір добровільного
страхування медичних витрат № 710278
строком дії до 29.12.2012 . Під час дії
договору позивачі перебували у
подорожі в США та 27.02.2012 у м. Майамі,
штат Флоріда на південній частині
траси № 95 стався страховий випадок, а
саме дорожньо-транспортна пригода. В
автомобіль в якому перебували позивачі
та дитина в'їхав автомобіль «Додж» під
керуванням ОСОБА_7, що підтверджується
звітом дорожньо-транспортної пригоди
№ FHPE120FF10629. У звіті встановлено, що
порушення правил дорожнього руху
допущено водієм автомобіля «Додж»,
вина в діях водія та пасажирів
автомобіля в якому перебували позивачі
не встановлена. Після вказаної пригоди
позивачі були доставлені в Центр
реабілітації та оздоровлення м. Майамі
де їм надали невідкладну медичну
допомогу. Згідно рахунків за надані
послуги кожному з позивачів було
надано послуги на суму 4370,00 доларів CШA.
Зазначені суми були сплачені
позивачами самостійно та в повному
обсязі медичній установі. Позивачі
повідомляли страхову компанію про
подію за допомогою телефонного зв'язку
27.02.2012, 28.02.2012 та після повернення в
Україну у максимально можливий строк, а
саме 01.03.2012 звернулись до відповідача
із заявами про відшкодування понесеної
шкоди. До заяв було надано пакет
документів, передбачених договором.
Натомість страхова компанія не
виконала взяті на себе зобов'язання,
розгляд заяв здійснювався більш ніж 3
місяці та надана відповідь про відмову
у відшкодування шкоди лише 19.07.2012 з
посиланням на недостатність наданих
документів. За таких обставин позивачі
були змушені звернутися до суду за
захистом своїх прав.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 11.02.2014 в задоволенні
позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2 в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до
Приватного акціонерного товариства
«Страхове товариство «Стройполіс» про
стягнення страхового відшкодування -
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, позивачами подано апеляційну
скаргу, в якій зазначається про його
незаконність і необґрунтованість у
зв'язку із порушенням норм
матеріального та процесуального права
як таке, що ухвалено не об'єктивно у
зв'язку із неповним, поверхневим
дослідженням обставин справи. А саме
апелянти зазначають, що суд першої
інстанції прийшов до висновків, які не
відповідають обставинам в справі,
оскільки під час розгляду справи,
залишив поза увагою надані позивачами
докази та не надав належної оцінки діям
відповідача, який передав свій
обов'язок за Договором не
уповноваженій особі, чим унеможливив
належне виконання позивачами своїх
обов'язків передбачених договором. В
зв'язку з викладеним в апеляційній
скарзі, позивачі просять скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції позивачі та їх представник
підтримали апеляційну скаргу, просили
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити заявлені позовні вимоги.

Представники відповідача в судовому
засіданні заперечували проти доводів
апеляційної скарги, вважають рішення
суду законним і обґрунтованими та
просили залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які приймали участь в судовому
засіданні, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивачами не доведено виконання ними
умов договору страхування щодо
повідомлення про настання страхового
випадку, узгодження витрат за надання
медичної допомоги, а також на
підтвердження об'єму необхідної
медичної допомоги, якої вимагав стан
здоров'я позивачів після ДТП та
отримання останніми допомоги, яка би
узгоджувалась із п. 6 договору.

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду першої інстанції зроблені на
підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
на в повній мірі відповідають вимогам
чинного законодавства України.

Відповідно до положень ст. 979 ЦК України
за договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Перевіряючи обставини справи судом
встановлено, що 14.02.2012 між ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та інтересах неповнолітнього
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Приватним
акціонерним товариством «Страхове
товариство «Стройполіс» було укладено
договір добровільного страхування
медичних послуг № 710278 строком дії з
15.02.2012 по 29.02.2012, територія дії - весь
світ, крім України.

Предметом договору є майнові інтереси
застрахованої особи, що не суперечать
чинному законодавству України,
пов'язані з життям здоров'ям та
працездатністю застрахованої особи, а
саме з непередбачуваними медичними
витратами, що виникають у зв'язку з
необхідністю надання медичної та
медико-транспортної допомоги
внаслідок настання страхового випадку.

За умовами договору страхування
відповідач взяв на себе зобов'язання
здійснити виплату страхового
відшкодування в межах встановленого
ліміту у сумі 30 000,00 Євро в разі настання
страхового випадку та ризику, що їх
визначено п. 2 угоди.

Позивачі, згідно до п. 7.2.8. взяли на себе
зобов'язання після настання страхового
випадку, негайно, але не пізніше 48 годин
повідомити про це страховика, способом,
що дозволяє об'єктивно зафіксувати
факт настання страхового випадку

Також відповідно до п. 9.1. договору
страхування у разі настання події, що
може бути кваліфікована як страховий
випадок, страхувальник (застрахована
особа) зобов'язаний без затримки, але у
будь - якому разі не пізніше 48 годин (за
винятком вихідних та святкових днів)
повідомити про це страховика або
асистента, який забезпечує цілодобовий
телефонний зв'язок /а.с.6-13, 55-65/.

Асистантом страхової компанії
визначена компанія «FFM pro medico GmbH & Co KG» ,
на підставі договору доручення № 10 А
від 01.04.2007 /а.с.3,55/ .

27.02.2012 об 11.28. позивачі, перебуваючи у
Сполучених Штатах Америки у м. Майамі,
штат Флоріда потрапили в
дорожньо-транспортну пригоду, про що
свідчить Звіт № РНРЕ120РР10629, належним
чином засвідчена копія якого долучена
до матеріалів справи /а.с.25-28,70-72/.

Згідно з медичною документацією 27.02.2012
позивачі звернулись до Центру
реабілітації та оздоровлення м. Майамі,
штат Флоріда для проведення первинного
обстеження через скарги, що виникли в
результаті зіткнення автомобілів
27.02.2012, в якому вони
постраждали/а.с.128-165/. В центрі їм було
надано медичну допомогу на суму 4370,00
доларів кожному /а.с.29-34,73-75/.

Як свідчать матеріали справи, заяви про
виплату страхового відшкодування до
страхової компанії позивачами подано
01.03.2012 /а.с.64-69/.

За твердженням позивачів про страховий
випадок ними було повідомлено за
номером телефону вказаному
відповідачем, як номер їх представника
- компанії «FFM pro medico GmbH& Co KG». Проте,
згідно листа представника компанії «FFM
pro medico GmbH & Co KG» від 01.03.2012 , ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_1 станом на 01.03.2012 з заявами про
настання події, яка має ознаки
страхової не звертались.

Отже, враховуючи, що умовами договору
передбачені зобов'язання позивачів
щодо повідомлення про страховий
випадок не пізніше 48 годин (за винятком
вихідних та святкових днів) способом,
що дозволяє об'єктивно зафіксувати
факт настання страхового випадку, що
ними в ході розгляду не було надано
переконливих доказів щодо належного їх
виконання, так як зафіксованим фактом
звернення є 01.03.2012, а строк в 48 годин
сплив 29.02.2012 об 11.28.

За наведених обставин, вбачається
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції про недоведеність заявлених
позовних вимог, оскільки обов'язок щодо
повідомлення про настання страхового
випадку кореспондується з обов'язком
по здійсненню страхового
відшкодування.

Також слід погодитись із висновком
суду першої інстанції щодо відсутності
доказів об'єму необхідної медичної
допомоги, якої вимагав стан здоров'я
позивачів після ДТП, оскільки у Звіт №
РНРЕ120РР10629 про ДТП в графі про
транспортування учасників ДТП за
медичною допомогою відсутні такі дані.
А згідно умов укладеного між сторонами
договору за цим договором не є
страховим випадком та не
відшкодовуються страховиком, зокрема,
витрати страхувальника пов'язані з
наданням послуг, що не є необхідними з
медичного погляду, або з лікуванням, не
призначеним лікарем; витрати за виклик
спеціалістів-лікарів без попередньої
згоди асистента чи страховика; витрати
на медичне обстеження, огляд та/або
встановлення діагнозу під час
планового обстеження або перевірки
здоров'я, включаючи витрати на
вакцинації та щеплення, видачу
медичних довідок та результатів
огляду, та/або, якщо після таких заходів
не було призначено лікування (пп.6.1.10,
6.1.11, 6.1.12).

Доводи апеляційної скарги про те, що
Відповідач передав на виконання
Договір особі, що не має права діяти на
території, на якій перебували Позивачі,
знайшли своє підтвердження. Так,
відповідно до п.п. 1.1. Договору
доручення № 10 А, Довіритель доручає
Повіреному виконувати частину його
страхової діяльності, а саме:
виконувати роботи, пов'язані із
врегулюванням страхових випадків та
здійсненням страхових виплат,
пов'язаних із здійсненням медичних та
іншого роду послуг, передбачених
договорами страхування на території
німецькомовного інформаційного
простору та інших країн ЄС. Проте, як
вбачається з наведеного вище факт
звернення позивачів до вказаної особи
як до асистанта страховика не
доведений, що тягне за собою
недоведеність твердження позивачів
про неможливість забезпечення ним
виконання обов'язків страховика.

За умовами п. 6.1.2 не відшкодовуються
страховиком будь-які витрати, що
перевищують 100 євро щодо лікування
раптового захворювання або
відшкодування витрат в результаті
нещасного випадку, які не були
узгоджені з асистентом чи страховим.

А отже, за обставин коли відсутнє
звернення позивачів до страховика або
асистента з приводу узгодження розміру
витрат на медичне обслуговування, які
перевищують обумовлену сторонами суму,
не вбачається підстав для стягнення з
відповідача на користь позивачів сум
сплачених в результаті звернення 27.02.2012
до Центру реабілітації та оздоровлення
м. Майамі, штат Флоріда.

В порядку ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Таким чином, норми матеріального права
відповідно до спірних правовідносин
застосовані правильно.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що висновки суду першої інстанції щодо
не доведеності позовних вимог,
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону. В
рішенні наведені мотиви, з яких суд
надає перевагу одним доказам над
іншими і його висновки в цій частині є
обґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, рішення суду
ухвалено у відповідності до норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування чи зміни
відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313- 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 11.02.2014 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: