УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року м.
КиївСуддя Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ситнік О.М.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 січня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду м. Києва
від 02 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи:
Головне управління юстиції в м. Києві,
ОСОБА_4, про визнання права власності на
спадкове майно,

в с т а н о в и в:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом, у якому просила визнати
за нею право власності на спадкове
майно - 6,5100 частини квартири
АДРЕСА_1, після смерті її матері -
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на
час смерті ОСОБА_5 позивачка досягла
56-річного віку та була пенсіонером за
віком, а тому має право на обов'язкову
частку у спадщині, що відкрилася після
смерті матері та складає 6,5/100 частини
спадкового майна.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 січня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 02
квітня 2014 року, позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_3 право власності на
спадкове майно - 6,5/100 частини квартири
АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанцій та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Суди обґрунтовано задовольнили позов
відповідно до вимог ст. ч. 1 ст. 1241 ЦК
України. Вимог про усунення ОСОБА_3 від
права на обов'язкову частку у спадщині
відповідачкою не заявлялося.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5
ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи:
Головне управління юстиції в м. Києві,
ОСОБА_4, про визнання права власності на
спадкове майно.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути особі, яка подала касаційну
скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.М. Ситнік