22-ц/775/687/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції
14 травня 2014 року
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області у складі:
Головуючого - Песоцької Л.І.
Суддів - Ткаченко Т.Б.,
При секретарі - Костомановій А.Є.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до комунального закладу
«Маріупольський дитячий будинок
«Центр опіки» Маріупольської міської
ради Донецької області, директора
комунального закладу «Маріупольський
дитячий будинок «Центр опіки»
Маріупольської міської ради Донецької
області Лазаренко Людмили Василівни,
треті особи: органи опіки та піклування
Орджонікідзевської та Жовтневої
районних адміністрацій міста
Маріуполя, про визнання дій
незаконними, скасування наказу та
зобов'язання не перешкоджати
побаченням з дитиною за апеляційною
скаргою позивачки ОСОБА_1, в особі її
представника - ОСОБА_3, на рішення
Жовтневого районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 19
В грудні 2013 року позивачка звернулась
до суду з даним позовом до
відповідачів, в подальшому уточнив
свої вимоги, просила визнати
незаконними дії директора
комунального закладу «Маріупольський
дитячий будинок «Центр опіки»
Маріупольської міської ради Донецької
області (далі - Комунальний заклад)
щодо відмови у наданні їй побачень з
малолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
визнати незаконним і скасувати наказ
директора комунального закладу № 574
від 12 листопада 2013 року «Про зупинення
побачень медичної сестри ОСОБА_1
кандидата в опікуни з вихованцем
дитячого будинку ОСОБА_4 та зобов'язати
директора Комунального закладу та
інших посадових осіб комунального
закладу не перешкоджати їй в
побаченнях з вихованцем дитячого
Посилалась на те, що рішенням
Орджонікідзевської районної
адміністрації Маріупольської міської
ради№ 347 від 27 листопада 2013 року вона
призначена опікуном хлопчика і за
законом має право на побачення з ним.
Рішенням Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
19 березня 2014 року у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до комунального
закладу «Маріупольський дитячий
будинок «Центр опіки» Маріупольської
міської ради Донецької області,
директора комунального закладу
«Маріупольський дитячий будинок
«Центр опіки» Маріупольської міської
ради Донецької області Лазаренко
Людмили Василівни, треті особи: органи
опіки та піклування
Орджонікідзевської та Жовтневої
районних адміністрацій міста
Маріуполя, про визнання дій по відмові
в побаченнях з малолітнім ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 незаконними, скасуванні
наказу № 574 від 12 листопада 2013 року
директора комунального закладу
«Маріупольський дитячий будинок
«Центр опіки» Маріупольської міської
ради Донецької області Лазаренко Л.В.
«Про зупинення побачень медичної
сестри ОСОБА_1 кандидата в опікуни з
вихованцем дитячого будинку ОСОБА_4» та
зобов'язанні комунального закладу
Маріупольський дитячий будинок «Центр
опіки», Маріупольської міської ради
Донецької області, не перешкоджати
ОСОБА_1 в побаченнях з вихованцем
дитячого будинку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
року, відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка, в особі
її представника ОСОБА_3, не
погоджуючись з рішенням суду, просить
скасувати рішення суду і ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі,
посилаючись на порушення норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

Зокрема зазначає, що судом неправильно
застосовані положення норм СК України,
які регулюють правовідносини при
усиновленні. Питання опіки
врегульовані главою 19 СК України, яка
не містить вимог щодо неможливості
роз'єднання братів і сестер при
призначенні опіки.

Суд не звернув уваги на ті обставини, що
ОСОБА_4 не підлягає усиновленню,
оскільки був відібраний від матері без
позбавлення батьківських прав, а його
біологічна сестра підлягала і була
всиновлена.

Необґрунтовано суд послався і на те, що
рішення органу опіки і піклування про
призначення ОСОБА_1 оскаржується в
судовому порядку подружжям ОСОБА_5, які
бажають забрати дитину в свою сім'ю,
оскільки ніякого судового рішення про
скасування рішення колегії органу
опіки і піклування не має, позовні
вимоги ОСОБА_1 не стосуються опіки, а
пов'язані з наданням їй можливості
бачитися з дитиною, на що вона має
право.

Наказ директора Комунального закладу
суперечить закону, порушує права
ОСОБА_1 пов'язані з можливістю
здійснення зустріч з ОСОБА_4, оскільки
на момент його винесення вона отримала
направлення на знайомство з дитиною,
між ними встановлений позитивний
психоемоційний контакт, вона написала
заяву про призначення опікуном ОСОБА_4

Безпідставно суд послався і на п.2.15
посадової інструкції директора «Центр
опіки», оскільки даний пункт
інструкції не надає право директору
дитячого будинку обмежувати права
кандидата в опікуни, пов'язані зі
здійсненням побачень з дитиною.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України
апеляційний суд розглядає справу у
відсутності відповідача - директора
комунального закладу «Маріупольський
дитячий будинок «Центр опіки»
Маріупольської міської ради Донецької
області Лазаренко Л.В. та представника
третьої особи: органу опіки та
піклування Жовтневої районної
адміністрації міста Маріуполя, які
вважається належним чином
повідомленими про дату, час і місце
судового розгляду справи, про що
свідчать записи в книзі телефонограм
апеляційного суду за № 807.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення позивачки та її
представника - ОСОБА_3, які просили
апеляційну скаргу задовольнити,
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення про задоволення позовних вимог
ОСОБА_1, заперечення представників
відповідача - комунального закладу
«Маріупольський дитячий будинок
«Центр опіки» Маріупольської міської
ради Донецької області Лащевської Н.В.,
Гірман Н.О., які просили апеляційну
скаргу відхилити, рішення суду
залишити без змін, представника
третьої особи: органу опіки та
піклування Орджонікідзевської
районної адміністрації міста
Маріуполя - Красильникової Н.В., яка
підтримала доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 суд дійшов висновку, що
наказ, який оскаржується, видано
відповідачем в межах його компетенції
і відповідає інтересам дитини.
Дійшовши такого висновку суд виходив з
того, що під час побачень дитина почне
звикати до позивачки, тому у випадку
скасування рішення про призначення
позивачки опікуном та передачі
хлопчика на виховання у іншу сім'ю, де
виховується його сестра, йому може
завдати психологічну травму.
Збереження родинних зв'язків між
дітьми дійсно відповідає інтересам
дітей. При цьому суд не взяв до уваги
заяву позивачки про те, що діти не
знають одне одного та не підтримують
родинних відносин, оскільки це сталося
не з їхньої вини та будучі позбавленими
батьківського піклування вони не
можуть бути позбавлені ще й можливості
виховуватися разом, як рідні по крові.

З таким висновком не можна не
погодитися.

Згідно ч.1 ст.7 СК України сімейні
відносини регулюються цим Кодексом та
іншими нормативно - правовими актами.

Дитина, згідно ч.7 цієї статті, має бути
забезпечена можливістю здійснення її
прав, установлених Конституцією
України, Конвенцією про права дитини,
іншими міжнародними договорами
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України.

Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання
сімейних відносин має здійснюватися з
максимально можливим урахуванням
інтересів дитини, непрацездатних
членів сім'ї.

Відповідно до ст.3 Конвенції «Про права
дитини» від 20 листопада 1989 року, в усіх
діях щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про
забезпечення організаційно - правових
умов соціального захисту дітей - сиріт
та дітей, позбавлених батьківського
піклування» до основних засад
державної політики щодо соціального
захисту дітей - сиріт і дітей,
позбавлених батьківського піклування,
відноситься створення умов для
реалізації права кожної дитини на
виховання в сім'ї та виховання й
утримання дітей за принципом
родинності.

Зі справи вбачається, що за рішеннями
колегії Орджонікідзевської районної
адміністрації Маріупольскої міської
ради від 22 серпня 2012 року № 270 та від 26
вересня 2012 року № 313 малолітньому
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, надано статус
дитини, позбавленої батьківського
піклування, та влаштовано на повне
державне забезпечення до державного
закладу (а.с. 37 - 38). На
теперішній час ОСОБА_4 не перебуває на
обліку дітей, які можуть бути
усиновлені, оскільки його мати не
позбавлена стосовно нього
батьківських прав.

24 вересня 2013 року службою у справах
дітей Орджонікідзевської районної
адміністрації Маріупольської міської
ради ОСОБА_1 було видано направлення
для знайомства з малолітньою дитиною
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а 08 жовтня 2013 року
дія направлення для знайомства з
дитиною службою у справах дітей було
продовжено згідно діючого
законодавства. В зазначених
направленнях вказано, що у дитини є
рідна сестра - ОСОБА_9 (а.с.34 - 35).

Рішенням Орджонікідзевської районної
адміністрації Маріупольської міської
ради від 27 листопада 2013 року № 347,
ОСОБА_1 призначена опікуном над
малолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Сторони не заперечували і це
підтверджується рішенням Жовтневого
районного суду міста Маріуполя від 17
жовтня 2012 року, що сестру ОСОБА_4,
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, усиновлено
подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_10 (а.с.62 - 64).

Подружжя ОСОБА_5 в липні 2013 року
звернулись до Орджонікідзевської
районної адміністрації з заявою щодо
сприяння передачі в їх сім'ю ОСОБА_4 (а.с.
77), і на теперішній час у судовому
порядку оспорює призначення позивачки
опікуном дитини та має бажання взяти
хлопчика на виховання у свою сім'ю,
оскільки він, за своїм статусом не
підлягає усиновленню (а.с. 71 -74, 117).

Як пояснила в апеляційному суді
представник третьої особи:
Орджонікідзевської районної
адміністрації - Красильникова Н.В.,
оскільки ОСОБА_1 перша зібрала та
надала документи, необхідні для
призначенні її опікуном ОСОБА_4,
пройшла необхідні курси підготовки та
відбувся психоемоційний контакт з
підопічним, було прийнято позитивне
рішення.

12 листопада 2013 року директором
комунального закладу «Маріупольський
дитячий будинок «Центр опіки»
Маріупольської міської ради Лазаренко
Л.В. у зв'язку з бажанням сім'ї, яка
удочерила сестру ОСОБА_4, з метою
збереження родинних зв'язків між
дітьми, на захист інтересів
малолітнього ОСОБА_4, видано наказ № 574
про заборону позивачці побачень з
хлопчиком (а.с.5).

Колегія суддів не може погодитися з
доводами позивачки та її представника,
що на час видання зазначеного наказу в
провадженні суду не було будь-яких
позовів подружжя ОСОБА_5 щодо
оскарження рішення органу опіки і
піклування про призначення позивачки
опікуном ОСОБА_4 Відповідно судами не
приймалось на той час заходів
забезпечення позову.

Раніше ОСОБА_5 та ОСОБА_10 неодноразово
звертались до суду з заявою про
встановлення опіки над малолітнім
ОСОБА_4, з адміністративним позовом про
визнання незаконним та скасування
рішення колегії Орджонікідзевської
районної адміністрації
Маріупольської міської ради від 27
листопада 2013 року про встановлення
опіки над ОСОБА_4, зобов'язання
відповідача прийняти рішення про
призначення їх опікунами останнього.
провадження за якими було закрито на
підставі судових рішень, оскільки вони
звертались до суду не у встановленому
законом порядку, а саме, відповідно, в
порядку окремого провадження і в
порядку адміністративного
судочинства. (а.с. 66 - 68, 70).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.243 СК України
опіка, піклування встановлюється над
дітьми - сиротами і дітьми,
позбавленими батьківського
піклування.

Опіка встановлюється над дитиною, яка
не досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст.245 СК України якщо дитина
постійно проживає у закладі охорони
здоров'я, навчальному або іншому
дитячому закладі, функції опікуна та
піклувальника щодо неї покладаються на
адміністрацію цих закладів.

З огляду на вищезазначене, колегія
суддів вважає, що відповідно до п.2.20,
п.2.21 посадової інструкції директора
дитячого будинку змішаного типу «Центр
опіки» директор виступає захисником та
представником інтересів дітей - сиріт
та дітей, позбавлених батьків та
організовує роботу закладу.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів враховуючи ті обставини, що
подружжя ОСОБА_5 з метою об'єднання
рідних сестри і брата, ще до видання
оскаржуваного наказу, зверталися як до
Орджонікідзевської районної
адміністрації так і до суду з заявами
про встановлення опіки над малолітнім
ОСОБА_4, вважає, що директор дитячого
будинку змішаного типу «Центр опіки»
як державний опікун, відповідно до
наданих їй повноважень, видала наказ ,
який відповідає інтересам дитини і з
метою запобігання в подальшому
психологічної травми цієї дитини.

Дійшовши такого висновку, колегія
суддів не погоджується з доводами
апеляційної скарги щодо відсутності у
відповідача повноважень на видання
вказаного наказу, оскільки по - перше,
директор в силу закону та наданих їй
посадовою інструкцією повноважень (
а.с. 97- 99) є державним опікуном і
виступає захисником дітей, позбавлених
батьківського піклування. По -друге,
наказ виданий відносно ОСОБА_1, яка на
той час знаходилася в трудових
відносинах з комунальним закладом
«Маріупольський дитячий будинок
«Центр опіки» та відповідно до розділу
Ш посадової інструкції видає накази та
розпорядження.

Посилання суду при обґрунтуванні
рішення на п.2.15 посадової інструкції
директора дитячого будинку не привело
до неправильного рішення, а тому не
може бути підставою для скасування
рішення суду.

Безпідставні і доводи позивачки та її
представника, щодо невиконання
відповідачами рішення органу опіки і
піклування, оскільки на час видання
оскаржуваного наказу, ніякого рішення
органу опіки і піклування, а саме
Орджонікідзевської районної
адміністрації, відносно ОСОБА_1, як
опікуна над малолітнім ОСОБА_4 не було,
а лише службою у справах дітей було
видано направлення на знайомство з
дитиною.

Не можна погодитися і з доводами
апеляційної скарги щодо порушення
судом норм матеріального права,
оскільки при обґрунтуванні рішення суд
постався на норми Сімейного кодексу
України, які регулюють питання
усиновлення.

Згідно ч.1 ст. 210 СК України якщо на
обліку для можливого усиновлення
перебувають рідні брати та сестри, вони
не можуть бути роз'єднані. За наявності
обставин, що мають істотне значення,
суд за згодою органу опіки та
піклування може постановити рішення
про усиновлення когось із них або
усиновлення їх різними особами.

Відповідно до ч.1 ст.213 СК України за
наявності кількох осіб, які виявили
бажання усиновити одну і ту ж дитину,
переважне право на її усиновлення має
громадянин України: в сім'ї якого
виховується дитина.

Відповідно до положень, закріплених у
ст.10 СК України вбачається, якщо певні
сімейні відносини не врегульовані СК,
іншими нормативно - правовими актами
або домовленістю сторін, до них
застосовуються норми СК, які регулюють
подібні відносини за аналогією.

Отже, враховуючи ті обставини, що
малолітній ОСОБА_4 був відібраний від
матері, без позбавлення останньої її
батьківських прав, і не підлягає
усиновленню, а сестра дитини, ОСОБА_9
підлягала і була всиновлена, суд
обґрунтовуючи рішення, застосував
аналогію права, правильно послався на
зазначені норми СК України, якими
врегульовано положення неможливості
роз'єднання рідних братів та сестер та
їх права на проживання однією родиною.

Отже, колегія суддів погоджується з
рішенням суду, і вважає, що права ОСОБА_1
оскаржуваним наказом, який був виданий
в інтересах дитини, прошені не були.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції. Ніяких нових
обставин чи доказів, які не були
предметом розгляду судом першої
інстанції та могли б вплинути на
правильність висновків та рішення
суду позивачкою не надано.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в особі її
представника - ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
19 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
Л.І.Песоцька

Судді
Т.Б.Ткаченко

Є.Є.Мальцева