У х в а л а

28 липня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючогоТкачука О.С.,
суддів:Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,
розглянувши заяву Фермерського
господарства «Скорук М.А.» про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 січня 2014 року
у справі за позовом приватного
підприємства «Таврія» до ОСОБА_6,
фермерського господарства «Скорук
М.А.», відділу Держкомзему у
Нікопольському районі
Дніпропетровської області Головного
управління Держкомзему України у
Дніпропетровській області, третя особа
- товариство з обмеженою
відповідальністю «Дніпропетровська
обласна земельна агенція», про
визнання договору оренди землі
недійсним, скасування його державної
реєстрації та визнання договору оренди
землі поновленим з попереднім
орендодавцем,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року приватне
підприємство «Таврія» (далі -
ПП «Таврія») звернулось до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
09 лютого 2007 року між ним та ОСОБА_6
було укладено договір оренди земельної
ділянки загальною площею 15,4477 га у
загальному масиві інших земельних
ділянок, терміном на п'ять років, яким
також передбачено переважне право
орендаря на поновлення договору оренди
на новий термін. Умови цього договору
підприємство виконувало належним
чином та до спливу його строку,
направило на адресу ОСОБА_6
лист-повідомлення про намір
скористатися своїм переважним правом
перед іншими особами на оренду
земельної ділянки з проектом
додаткової угоди. На думку позивача,
оскільки відповідачка не висловила
заперечень проти поновлення договору,
то договір слід вважати поновленим
відповідно до вимог ст. 33 Закону
України «Про оренду землі». Проте 27
березня 2012 року відділом Держкомзему у
Нікопольському районі
Дніпропетровської області було
проведено державну реєстрацію
договору оренди земельної ділянки від
26 березня 2012 року, укладеного між
ОСОБА_6 та фермерським господарством
«Скорук М.А.» (далі - ФГ «Скорук М.А.»), а
7-8 травня 2012 року товариство з
обмеженою відповідальністю
«Дніпропетровська обласна земельна
агенція» проводила закріплення
межовими знаками меж земельних ділянок
часток (паїв) в натурі на місцевості зі
складанням відповідного акту,
запросивши підприємство як орендаря
суміжних земельних ділянок, хоча
власники суміжних земельних ділянок не
уповноважували підприємство
представляти їх інтереси при
визначенні меж земельних ділянок в
натурі. Вказані дії, на думку позивача,
вчинені з порушенням вимог Інструкції
про встановлення меж земельних ділянок
в натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками,
затвердженої наказом Державного
комітету України із земельних ресурсів
від 18 травня 2010 року № 376, що вказує на
незаконність складання акту
визначення меж земельної ділянки в
натурі, який є невід'ємною частиною
договору оренди.

У зв'язку з тим, що зміст правочину не
відповідає абз. 4 ч. 4 ст. 15 Закону
України «Про оренду землі», у нього
немає акту визначення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості),
просило визнати недійсним договір
оренди земельної ділянки від 26 березня
2012 року та скасувати його державну
реєстрацію, а також на підставі ст. 33
Закону України «Про оренду землі»
зобов'язати ОСОБА_6 укласти з
підприємством додаткову угоду.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17 липня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 жовтня
2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення, позовні вимоги ПП «Таврія»
задоволено частково. Визнано недійсним
договір оренди земельної ділянки
загальною площею 15,4477 га, укладений 26
березня 2012 року між ФГ «Скорук М.А.» та
ОСОБА_6 Визнано договір оренди
земельної ділянки площею 15,4477 га від 09
лютого 2007 року, укладений між ПП
«Таврія» та ОСОБА_6, поновленим.
Зобов'язано ОСОБА_6 вчинити дії щодо
укладення з ПП «Таврія» додаткової
угоди. У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 січня 2014 року
касаційні скарги фермерського
господарства «Скорук М.А» та ОСОБА_6
відхилені, рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 жовтня
2013 року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
представника Фермерського
господарства «Скорук М.А.» про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 січня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме ст. 33 Закону України «Про оренду
землі», ст. 627 ЦК України та ст. ст. 116, 124
Земельного кодексу України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції зазначених
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 жовтня 2012 року, 10 липня 2013
року, 01 серпня 2013 року, 10 грудня 2013
року, 16 квітня 2014 року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 «Про судову практику
застосування статтями 353-360 ЦПК
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин.

Із доданих до заяви ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вбачаються різні фактичні
обставини у порівнянні з
правовідносинами, з приводу яких
ухвалено судове рішення, про перегляд
якого подається заява.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, то у допуску справи до
провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 359 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
приватного підприємства «Таврія» до
ОСОБА_6, фермерського господарства
«Скорук М.А.», відділу Держкомзему у
Нікопольському районі
Дніпропетровської області Головного
управління Держкомзему України у
Дніпропетровській області, третя особа
- товариство з обмеженою
відповідальністю «Дніпропетровська
обласна земельна агенція», про
визнання договору оренди землі
недійсним, скасування його державної
реєстрації та визнання договору оренди
землі поновленим з попереднім
орендодавцем, за заявою Фермерського
господарства «Скорук М.А.» про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 січня 2014 року,
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді:

В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська