Справа
№635/1044/14-ц
Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2014 року Харківський районний
суд Харківської області у складі:

Головуючого - Юдіна Є.О.,

за участю секретаря - Власенко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в
смт.Покотилівка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Харківська районна державна
адміністрація про визнання права
власності,

в с т а н о в и в:

До суду з позовом звернулась ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Харківська районна
державна адміністрація про визнання
права власності.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що вона є
власником житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору
довічного утримання від 15 липня 2010
року.

Згідно умов договору, ОСОБА_1
зобов'язалась повністю утримувати
(надавати необхідне харчування, одяг,
забезпечувати належний догляд та
допомогу) ОСОБА_3 довічно.

Позивач ОСОБА_1 та її батьки надавали
матеріальну допомогу ОСОБА_3 до її
смерті.

Відповідач ОСОБА_2, який являвся
чоловіком ОСОБА_1 до 28 серпня 2013 року,
жодної допомоги ОСОБА_3 не надавав, у
зв'язку з тим, що він з серпня 2010 року
фактично припинив проживати з
позивачем разом.

Позивач просила визнати за нею право
власності на житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
підтримала заявлені вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, належним чином
повідомлений про день, час та місце
розгляду справи. Звернувся до суду з
клопотанням про відкладення розгляду
справи, у зв'язку з зайнятістю його
представника але в підтвердження цього
доказів не надав, що являється
неповажністю неявки в судове
засідання.

Харківська районна державна
адміністрація належним чином
повідомлена про день, час та місце
розгляду справи, представник
адміністрації в судове засідання не
з'явився.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
перевіривши матеріали справи, вважає,
що позов не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Згідно ст. ст. 10,11,60 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом. Суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Особа, яка бере
участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд. Таке право мають також
особи (за винятком тих осіб, які не
мають цивільної процесуальної
дієздатності), в інтересах яких
заявлено вимоги. Суд залучає
відповідний орган чи особу, яким
законом надано право захищати права,
свободи та інтереси інших осіб, якщо
дії законного представника суперечать
інтересам особи, яку він представляє.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб які беруть участь у справі,
виникає спір.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
з 24 жовтня 2006 року перебували в шлюбі,
що підтверджується свідоцтвом про шлюб
Серії НОМЕР_1, виданим Коротичанською
селищною радою Харківського району
Харківської області (а.с.50).

15 липня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
укладений договір довічного утримання,
посвідчений нотаріусом Харківського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрований в реєстрі за №919.
Предметом договору був житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-8).

З моменту підписання договору
довічного утримання, право власності
на зазначений житловий будинок
перейшло до ОСОБА_1.

Згідно п.7 зазначеного договору, ОСОБА_1
зобов'язалась повністю утримувати
(надавати необхідне харчування, одяг,
забезпечувати належний догляд та
допомогу) ОСОБА_3 довічно.

Під час укладання договору довічного
утримання, чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2 дав
нотаріальну згоду на укладання
договору, в якій зазначено, що гроші,
які витрачаються на утримання ОСОБА_3, є
спільною сумісною власністю подружжя.
Набуте нерухоме майно буде також
об'єктом права спільної сумісної
власності, як таке, що набувається ними
за час шлюбу. При цьому ОСОБА_2
стверджує, що договір довічного
утримання, укладається ОСОБА_1 в
інтересах сім'ї на умовах, вигідних для
них.

Тобто, при укладанні нотаріальної
згоди, подружжя ОСОБА_1 проживали разом,
вели сумісне господарство та мали
сумісний бюджет.

Згідно рішення Харківського районного
суду Харківської області 28 серпня 2013
року по цивільній справі №635/4152/13-ц шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний
(а.с.52-53).

Також, в зазначеному рішенні судом
встановлено, що з квітня 2013 року між
сторонами припинені шлюбно-сімейні
стосунки.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
Серія НОМЕР_2 від 11 січня 2011 року (а.с.5).

Тобто, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали
разом з моменту укладання шлюбу до
квітня 2013 року і вели спільне
господарство, мали спільний бюджет, що
свідчить, про те що в період виконання
обов'язків за договором довічного
утримання від 15 липня 2010 року сторони
діяли як єдина сім'я.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.3 ст. 61 СК України, якщо
одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

У разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними / ч.1 ст. 70 СК України/.

Суд розподіляє судові витрати між
сторонами, відповідно до вимог ст.88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 209, 215-218 ЦПК
України, ст.ст.60, 61, 70 Сімейного кодексу
України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Судові витрати залишити за рахунок
позивача.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги, через суд який
постановив рішення, в 10-денний строк із
дня проголошення. У разі якщо рішення
було постановлено без участі особи,
яка її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя: