Справа № 263/4086/14-ц
Провадження № 4с/263/31/2014
Жовтневий районний суд міста Маріуполя
у складі: головуючого судді Кулика С.В.,
при секретарі Єременко В.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на
бездіяльність державного виконавця
Жовтневого відділу Державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції
Гаврилової Ганни Олександрівни та
незаконні дії начальника Жовтневого
відділу Державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції Сахова Євгена Вікторовича, -
В квітні 2014 року заявник звернувся до
суду зі скаргою на бездіяльність
державного виконавця Жовтневого
відділу Державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції Гаврилової Ганни
Олександрівни та незаконні дії
начальника Жовтневого відділу
Державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції Сахова Євгена Вікторовича. В
обґрунтування скарги зазначив, що
26.04.2014 року він отримав рекомендованим
листом з повідомленням попередження за
підписом начальника Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ про примусове
виконання рішення суду від 01.10.2013 року,
яке відбудеться 08.05.2014 року. Вважає, що
діє державного виконавця Жовтневого
ВДВС Маріупольського МУЮ Гаврилової
Г.О. та начальника Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ Сахова Є.В. є
незаконними оскільки: відповідно до п.
6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження» виконавче провадження
підлягає закінченню у разі закінчення
строку, передбаченого законом для
відповідного виду стягнення. Статтею 30
Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено, що
державний виконавець провадить
виконавчі дії з виконання рішення до
завершення виконавчого провадження у
встановленому цим Законом порядку, а
саме: закінчення виконавчого
провадження - згідно із статтею 49 цього
Закону. Державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії з
виконання рішення суду протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття провадження, а з виконання
рішення немайнового характеру - у
двомісячний строк. Державіним
виконавцем 24.02.2014 року було відкрито
виконавче провадження по примусовому
виконанню рішення суду від 01.10.2013 року.
22.04.2014 року апеляційний суд Донецької
області розглянув апеляційну скаргу
державного виконавця Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ Гаврилової Г.О. на
ухвалу Жовтневого районного суду м.
Маріуполя за скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_1
на дії державного виконавця. 22.04.2014 року
при ознайомленні в судовому засіданні,
в апеляційному суді Донецької області,
з матеріалами виконавчого провадження,
суду не була представлена постанова
про відкладення виконавчих дій або про
зупинення виконавчого провадження.
Вважає, що державний виконавець
Жовтневого ВДВС Маріупольського МУЮ
повинна була 25.04.2014 року тобто через два
місяці, після відкриття виконавчого
провадження по примусовому виконанню
рішення суду, з немайновими вимогами -
провести ряд певних дій, закінчити
провадження та винести відповідну
постанову. Призначення Саховим Є.В,
часу проведення виконавчих дій, за
межами встановленого Законом строку ч.
2 ст. 30 Закону України «Про виконавче
провадження» є незаконними. Вимоги
Сахова Є.В. до стягувача, про
представлення робітників, про
проведення робіт по зносу огорожі, не
відповідають вимогам закону України
«Про виконавче провадження». Примусове
виконання рішення суду, особами, на
яких за рішення суду за межами строків
встановлених Закону порушують його
права. Крім того незаконне проведення
примусового виконання рішення суду,
могло бути ініційоване з метою
покриття кримінального злочину, яке
можливо скоєне ОСОБА_5 та має ознаки ст.
356 КК України. Просить суд визнати
протиправною, бездіяльність
державного виконавця Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ Гавриловою Г.О,
яке виразилось у не закритті
виконавчого провадження по закінченню
строків відведенних Законом України
«Про виконавче провадження» для
примусового виконання рішення суду;
зобов'язати державного виконавця
Жовтневого ВДВС Маріупольського МУЮ
Гаврилову Г.О. закрити виконавче
провадження; визнати протиправними,
призначення начальника Жовтневого
ВДВС Маріупольського МУЮ Сахова Є.В
часу проведення виконавчих дій за
межами встановленого законом строків
для примусового проведення виконавчих
дій; визнати протиправними вимоги
начальника Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ про притягнення
стягувачем, робітників, для проведення
робіт по зносу огорожі, як не
передбаченому Законом України «Про
виконавче провадження».

Заявник в судовому засіданні підтримав
заявлені вимоги та просив суд їх
задовольнити. Одночасно зазначив, що
вимоги про зобов'язання державного
виконавця Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ вважає зайвими,
оскільки провадження по справі було
закрито, але з інших підстав.
Додатково зазначив, що в запереченнях
наданих представником Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ написано багато
але не по суті. Представник Жовтневого
ВДВС не розібрався по суті скарги
надаючі зазначені заперечення.

Представник Жовтневого відділу ДВС
Маріупольського МУЮ Гаврилова Г.О. в
судове засідання не з'явилась. Надала
до суду заяву з проханням розглянути
скаргу ОСОБА_1 за її відсутністю та за
відсутністю представника Жовтневого
ВДВС Маріупольського МУЮ, але з
урахуванням наданих нею заперечень. В
яких зазначила, що з тексту скарги не
зрозуміло, які саме права ОСОБА_1,
будуть порушені виконанням рішення
суду. Заявник стверджує, про те, що
державним виконавцем проводиться
незаконне виконання що є явним ведення
суду в оману, оскільки 22.04.2014 року
Апеляційним судом Донецької області
була постановлена ухвала про відмову в
задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання
дій державного виконавця
неправомірними та скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження. Інші рішення щодо
визнання неправомірними дії
державного виконавця з виконання
виконавчого листа №2/263/9/13 від 01.10.2013,
скасування його постанов (рішень)
судами не приймалися. Дійсно 24.02.2014
року державним виконавцем Жовтневого
відділу ДВС Маріупольського МУЮ
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
листом №2/263/9/13 від 01.10.2013 року виданого
19.02.2014 року Апеляційним судом Донецької
області про зобов'язання ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 усунути перешкоди в
користуванні ОСОБА_5 належними їй 27/50
частки домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом
знесення огорожі, встановленої впритул
до фасадної стіни вказаного
домоволодіння, на відстань 1 метр в бік
вул. Овальної у м. Маріуполі, копія якої
було направлено стягувачу для відома,
боржнику для добровільного виконання в
строк до 03.03.2014 року.

Державним виконавцем було відкрито
виконавче провадження щодо виконання
рішення немайнового характеру.

Апеляційним судом у виконавчому листі
не визначено строків, в які рішення
суду повинно бути виконано, строків
закінчення виконання тощо, тому до
даного виду рішення державним
виконавцем не може бути застосована
норма ст.49 ч.І п.6 Закону України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державним
виконавцем було прийнято всіх заходів
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, а саме 04.03.2014 року
державним виконавцем було здійснено
вихід за адресою АДРЕСА_1, для перевірки
виконання боржником в добровільному
порядку рішення суду. Оскільки рішення
суду не було боржником виконано
добровільно в строк, наданий державним
виконавцем для самостійного виконання,
державним виконавцем був складений
акт. Відповідно до ст.75 Закону було
винесено постанову про накладення
штрафу та 12.03.2014 року державним
виконавцем було здійснено вихід за
адресою стягувача для перевірки
виконання боржником рішення. Вдруге
боржником не було виконано, про що
державним виконавцем було складено
акт.

Оскільки боржником було подано до
Жовтневого районного суду м. Маріуполя
скаргу про скасування постанови про
виконавче провадження, вирішення якої
було завершено лише ухвалою 22.04.2014 року
Апеляційним судом Донецької області,
якою у задоволені вимог ОСОБА_1
відмовлено, тому державним виконавцем
на 08.05.2014р. було призначено примусове
виконання рішення суду, відповідно до
вимог Закону.

08.05.2014р. рішення суду було в примусовому
порядку виконано, про що державним
виконавцем складено акт. 14.05.2014р.
виконавче провадження було закінчено з
підстав п.8 ч. І ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження».

ОСОБА_1 на обґрунтування своїх вимог
щодо визнання бездіяльність
державного виконавця посилається на
відсутність у виконавчому провадження
постанови про зупинення виконавчого
провадження. Дані посилання є
безпідставні, оскільки ні ст. 37, ні ст.38
Закону України «Про виконавче
провадження» не передбачено винесення
державним виконавцем постанови про
зупинення виконавчого провадження з
підстав оскарження постанови про
відкриття виконавчого провадження з
виконання рішення суду. Жовтневий
районний суд м. Маріуполя при вирішені
питання щодо прийняття до розгляду
скарги ОСОБА_1 своєю ухвалою не
зобов'язав державного виконавця
зупинити виконавче провадження, тому
не було підстав для прийняття такої
постанови. В свою чергу, державний
виконавцем не проводив примусові дії
щодо виконання рішення суду до
вирішення справи по суті та набрання
рішення законної сили. Після ухвалення
Апеляційним судом рішення про визнання
дій державного виконавця правомірними
та залишення чинним постанову про
відкриття виконавчим провадження,
державним виконавцем прийняв всі
заходи для примусового виконання
рішення.

Вимоги ОСОБА_1 про визнання
протиправними, призначення начальника
Жовтневого ВДВС Маріупольського МУЮ
Сахова Є.В. часу проведення виконавчих
дій за межами встановленого законом
строків для примусового проведення
виконавчих дій; визнання протиправними
вимоги начальника Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ про притягнення
стягувачем, робітників, для проведення
робіт по зносу огорожі, як не
передбаченому Законом України «Про
виконавче провадження» також є
безпідставним, які не узгоджуються із
Законом У країни «Про виконавче
провадження», тому не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про
виконавче провадження» авансування
витрат на організацію та проведення
виконавчих дій може бути здійснено
стягувачем за погодженням з державним
виконавцем... Відповідно до п. 3.14
Інструкції з організації примусового
виконання рішення, затвердженої
наказом Мінюсту № 512/5 від 02.04.2012 року
(далі по тексту Інструкція) авансові
внески для здійснення необхідних
витрат на забезпечення провадження
виконавчих дій або для покриття їх
частини можуть бути зроблені
стягувачем шляхом перерахування цих
коштів безпосередньо на відповідний
рахунок органу ДВС. Суму коштів, яку
необхідно внести на відповідний
рахунок органу ДВС, стягувач визначає
за погодженням з державним виконавцем
з урахуванням необхідних витрат для
проведення робіт. При призначені
примусового виконання рішення
стягувач ОСОБА_5 взяла на себе
зобов'язання та витрати щодо
забезпечення робітників, для
проведення зносу огорожі. Звертає
увагу суду на те, що від стягувача не
надходило будь-яких заяв щодо
неможливості забезпечити явку
технічних робітників, тому у неї не
було підстав пропонувати стягувачу
проведення авансування та самостійно
залучати відповідні організації з
надання технічних послуг. Такі дії не
суперечать нормам Закону України «Про
виконавче провадження». Зазначила, що
боржник самостійно рішення суду не
виконував та не мав наміру його
виконувати, що неодноразово було
сказано ним, як на особистому прийомі
державного виконавця, так і підчас
розгляду його скарг на дії державного
виконавця. Такі дії порушують ст. 124
основного закону - Конституції України.
Звернення ОСОБА_1 до суду з
різноманітними скаргами на рішення,
дії та бездіяльність державного
виконавця є прямим доказом того, що
заявник не бажає виконувати рішення
суду, перешкоджає проведенню
виконавчих дій, тим самим зловживає
процесуальними правами направлених на
затягування виконання рішення суду.
Вважає, що не виконання рішення суду
двохмісячний строк сталося з причин
зловживання боржником своїми
процесуальними правами, а не із-за
бездіяльності державного виконавця.

Суд вислухавши заявника,
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у
державного виконавця Жовтневого
відділу ДВС Маріупольського МУЮ
Гаврилової Г.О. з 24.02.2014 року перебував
виконавчий лист по примусовому
виконанню рішення суду від 01.10.2013 року,
виданого 19.02.2014 року Апеляційним судом
Донецької області. Відповідно до
виконавчого листа ОСОБА_4 та ОСОБА_1
зобов'язані усунути перешкоди в
користуванні ОСОБА_5 належній їй 27/50
частки домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом
знесення огорожі, встановленої впритул
до фасадної стіни домоволодіння, на
відстань 1 метр в бік вул. Овальній у м.
Маріуполі.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Частиною 1 статті 11 Закону України
«Про виконавче провадження»,
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового
виконання рішень, неупереджено,
своєчасно і в повному обсязі вчиняти
виконавчі дії.

Статтею 30 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець провадить
виконавчі дії з виконання рішення до
завершення виконавчого провадження у
встановленому цим Законом порядку, а
саме: закінчення виконавчого
провадження - згідно із статтею 49
цього Закону; Державний виконавець
обов'язаний провести виконавчі дії з
виконання рішення протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження, а
з виконання рішення немайнового
характеру - у двомісячний строк.
Строк здійснення виконавчого
провадження не включає час
відкладення провадження виконавчих
дій або зупинення виконавчого
провадження на період проведення
експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи
організації, фізичної особи, фізичної
особи - підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження
обчислюється з моменту приєднання до
такого провадження останнього
виконавчого документа.

В статті 39 Закону України «Про
виконавче провадження» зазначено, що
державний виконавець виносить
вмотивовану постанову про зупинення
виконавчого провадження з підстав,
передбачених статтями 37 і 38 цього
Закону, яка затверджується
начальником або заступником
начальника відділу, якому
підпорядкований державний виконавець.
Постанову про зупинення виконавчого
провадження з підстав, передбачених
пунктами 1-17 частини першої статті 7
цього Закону, державний виконавець
виносить не пізніше наступного
робочого дня, коли йому стало відомо
про такі обставини, а з підстави,
передбаченої пунктом 18 частини першої
статті 37 цього Закону, - у день
надіслання виконавчого документа до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів. Копія постанови
надсилається сторонам у триденний
строк. Виконавче провадження
зупиняється у випадках,
передбачених: пунктами 3, 4, 6-10 і 12-14
частини першої статті 37 цього Закону,
пунктами 2-5 частини першої статті 38
цього Закону, - до закінчення строку
дії зазначених обставин.

П. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено,
що виконавче провадження підлягає
закінченню у разі закінчення строку,
передбаченого законом для
відповідного виду стягнення.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку про те, що державним
виконавцем не надано суду доказів того,
що було перешкодою для своєчасного
виконання рішення суду від 01.10.2013 року.
В своїх запереченнях державний
виконавець спочатку зазначає, що
оскільки апеляційний суд Донецької
області не зазначив строк для
проведення дій, то положення ст.. 49
Закону України «Про виконавче
провадження» не повинні
застосовуватися, а потім фактично
визнає, що виконавцем були проведені
виконавчі дії по за строками в наслідок
зловживання ОСОБА_1 своїми правами.
Крім того з заперечень вбачається, що
після оскарження ОСОБА_1 постанови про
відкриття виконавчого провадження,
державний виконавець не зупинив
виконавчі дії, а потім фактично чекав
розгляду скарги апеляційним судом
Донецької області не вчиняючи ніяких
дій. Тому суд вважає що у державного
виконавця було достатньо можливостей
закінчити провадження у передбачений
законом строк, тому приходить до
висновку про задоволення вимог в даній
частині.

Крім того враховуючи те, що строки
примусового виконання рішення суду
сплинули, а начальником Жовтневого
ВДВС Маріупольського МУЮ було
підписано повідомлення про примусове
виконання рішення суду від 01.10.2013 року
шляхом знесення огорожі поза межами
строків суд вважає, що його дії в даній
частині слід визнати неправомірними.

Частиною 1 статті 42 Законом України
«Про виконавче провадження»
передбачено, що з метою забезпечення
провадження виконавчі дій стягувач
може за погодженням з державним
виконавцем внести на відповідний
рахунок органу державної виконавчої
служби певну грошову суму для
здійснення необхідних витрат або
покриття їх частини, якщо інше не
передбачено цим Законом.

Статтею 5 Закону України»про виконавче
провадження» передбачено, що державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим
Законом, неупереджено, своєчасно,
повно вчиняти виконавчі дії. Державний
виконавець при здійсненні
виконавчого провадження має право:
залучати до проведення виконавчих дій
понятих, інших осіб у встановленому
порядку, а також експертів,
спеціалістів, в тому числі для оцінки
майна.

Заявник зазначає, що знесення огорожі
відбувалось з порушенням Закону
України «Про виконавче провадження», а
саме: особами, які не мають на даний вид
діяльності відповідної кваліфікації.
Суд вважає, що оскільки державним
виконавцем не надано доказів того, що
виконання виконавчих дій по знесенню
огорожі дійсно відбувалось особами,
які мають на те відповідну
кваліфікацію тому задовольняє вимоги
в даній частині.

Що стосується вимог про закриття
виконавчого провадження, вважає, що
оскільки в матеріалах справи міститься
постанова державного виконавця від
14.05.2014 року про закриття виконавчого
провадження. Заявник сам вважає, що
дані вимоги є зайвими, тому приходить
до висновку, що в даній частині вимог
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 383-385
ЦПК України, ст. 383 - 386 ЦПК України, ст.
ст. 30 37, 38, 42, 49 Закон України «Про
виконавче провадження», -

У Х В
А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність
державного виконавця Жовтневого
відділу Державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції Гаврилової Ганни
Олександрівни та незаконні дії
начальника Жовтневого відділу
Державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції Сахова Євгена Вікторовича
задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
державного виконавця Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ Гаврилової Г.О, які
виразились у не закритті виконавчого
провадження, по закінченню строків
відведених Законом України «Про
виконавче провадження», для прийняття
заходів для примусового виконання
рішення суду.

Визнати протиправними, призначення
начальника Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ Сахова Є.В, часу
проведення виконавчих дій, за межами
встановлених Законом України «Про
виконавче провадження».

Визнати протиправними, вимоги
начальника Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ Сахова Є.В,
викладені у листі № В16/993В16/995 від 23.04.2014
року про притягнення стягувачем,
робітників, для проведення робіт по
знесенню огорожі.

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через Жовтневий
районний суд м. Маріуполя Донецької
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання її копії.

Суддя

С.В.Кулик