Справа № 226/827/14-ц
Справа № 2/226/405/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року Димитровський міський
суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Рибкіна О.А.,

при секретарі Пікало К.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Димитров
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовом до відповідача ОСОБА_2 про
стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх позовних
вимог вказала, що відповідач є її сином.
Син мешкає разом з нею, але не допомагає
їй по господарству. 07.05.2013 року їй було
призначено пенсію по інвалідності за 3
групу інвалідності, у зв'язку з чим вона
є непрацездатною. Розмір її пенсії є
недостатнім, щомісячно вона отримує
894-849 грн. Вважає, що син, який є фізично
здоровим та працездатним, може
надавати їй фінансову допомогу.
Обов'язок повнолітніх дітей
піклуватися про своїх непрацездатних
батьків закріплений в чинному
законодавстві. Просить суд стягнути з
відповідача на її користь аліменти на
її утримання в розмірі 1/4 частки доходу
відповідача щомісячно на протязі трьох
років до 30 березня 2017 року.

Позивач до судового засідання не
з'явилася, про час і місце розгляду
справи повідомлена належним чином,
надала письмову заяву про розгляд
справи за її відсутності, на позовних
вимогах наполягає.

Відповідач до судового засідання не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
надав письмову заяву про те, що він
позовні вимоги визнає.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 27.03.2013 року
позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, первинно
встановлена третя група інвалідності
за загальним захворюванням на строк до
1 квітня 2014 року (а.с.4).

У зв'язку з цим позивачу призначена
пенсія по інвалідності, розмір якої
станом на березень 2014 року складав 949
грн. (а.с. 3, 5).

Відповідно до ч.1 ст.202 Сімейного
кодексу України, повнолітні дочка, син
зобов'язані утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», непрацездатні громадяни
- особи, які досягли встановленого
законом пенсійного віку або визнані
інвалідами, у тому числі діти-інваліди,
а також особи, які мають право на пенсію
у зв'язку з втратою годувальника
відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років. До
досягнення віку, встановленого абзацом
першим цієї статті, право на пенсію за
віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_2 і старші
після досягнення ними такого віку: 55
років - які народилися до 30 вересня 1956
року включно; 55 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1956 року по 31
березня 1957 року; 56 років - які
народилися з 1 квітня 1957 року по 30
вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1957 року по 31
березня 1958 року; 57 років - які
народилися з 1 квітня 1958 року по 30
вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1958 року по 31
березня 1959 року; 58 років - які
народилися з 1 квітня 1959 року по 30
вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1959 року по 31
березня 1960 року; 59 років - які
народилися з 1 квітня 1960 року по 30
вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1960 року по 31
березня 1961 року; 60 років - які
народилися з 1 квітня 1961 року по 31
грудня 1961 року.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Позивачем не надано суду доказів того,
що відповідач є її сином і, крім того,
інвалідність позивачу встановлено на
строк до 1 квітня 2014 року, тобто згідно
наданих позивачем доказів на даний час
вона не є інвалідом, а також вона не є
особою, яка досягла встановленого
законом пенсійного віку, у зв'язку з чим
позов задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. 202 Сімейного кодексу України, ст.ст.1,
26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст.ст.10, 11, 57, 60, 209, 212-215, 294
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку. Апеляційна
скарга на рішення суду подається до
Апеляційного суду Донецької області
через Димитровський міський суд
Донецької області протягом десяти днів
з дня проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя