Єдиний унікальний номер 234/1445/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/3334/2014
Головуючий1 інстанції Фоміна Ю.В
Доповідач Мірута О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

07 квітня 2014 року апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Дундар І.О.,

суддів Мірута О.А., Янчук Т.О.

при секретарі Кіпрік Х.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції
фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Краматорську Донецької області на
рішення Краматорського міського суду
Донецької області від 03 березня 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до відділення виконавчої дирекції
фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Краматорську Донецької області про
стягнення моральної шкоди в зв'язку з
втратою професійної працездатності,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Краматорського міського суду
Донецької області від 03 березня 2014 року
позов ОСОБА_2 про стягнення моральної
шкоди в зв'язку з втратою професійної
працездатності - задоволено частково.
Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Краматорську
Донецької області на користь ОСОБА_2
моральну шкоду в розмірі 25 000 (двадцять
п'ять тисяч) гривень.

Відповідач з рішенням суду першої
інстанції не погодився та подав
апеляційну скаргу, в якій просив
рішення Краматорського міського суду
Донецької області від 03 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 в повному обсязі. В
обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що позивач не довів
факт заподіяння йому моральної шкоди;
відшкодовувати потерпілому моральну
шкоду, законні права якого порушено,
повинен роботодавець, згідно з
правилами ст. 2371 КЗпП України; позивач
не навів мотивів обгрунтування суми
моральної шкоди.

Представник відповідача
Вараксіна І.М. доводи апеляційної
скарги підтримала, просила
задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 про день і час розгляду
справи повідомлений належним чином,
подав заяву про розгляд справи без його
участі.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника відповідача,
дослідивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив з того, що так як позивачу 19
грудня 2005 року безстроково була
встановлена стійка втрата професійної
працездатності (55%), виходячи з положень
ст.ст. 21,28 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», суд дійшов висновку
про наявність факту заподіяння
позивачеві моральної шкоди через
трудове каліцтво, що є підставою для
відшкодування йому моральної шкоди
саме цим відповідачем. Розмір
моральної шкоди суд визначив з
урахуванням глибини фізичних та
душевних страждань позивача з приводу
ушкодження здоров»я та завданого йому
каліцтва, врахував ступень втрати ним
професійної працездатності, тяжкість
завданої травми, суттєвість змін
укладу його життя, ступінь вини самого
постраждалого, інші обставини справи,
виходячи з принципу розумності та
справедливості, суд визначив розмір
відшкодування моральної шкоди у 25 000
гривень.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія судів вважає, що з
такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може не
погодитись.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_2 тривалий час з 14.06.2004
року по 01.12.2004 року працював в ТОВ
«Контраст» електромехаником. (а.с.8-10)

01 жовтня 2004 року під час роботи з
позивачем трапився нещасний випадок
(а.с.4-5)

Висновком МСЕК від 19 грудня 2005 року
позивачу була вперше і остаточно
встановлена стійка втрата
працездатності на 55% , 3 група
інвалідності (а.с. 6,7).

Відповідно до протоколу №4 від 29
листопада 2004 року засідання комісії по
соціальному страхуванню ТОВ
«Контраст», винність постраждалого в
данному нещасному випадку складає 5%
(а.с.24).

Позивач перебуває на обліку у
Відділенні виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України з 2004 року, на
підставі заяви позивача та Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випаду на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
отримав одноразову матеріальну
допомогу та отримує щомісячні страхові
виплати.

Апеляційний суд не може погодитись з
доводами апеляційної скарги Фонду про
не доведеність позивачем факту
заподіяння йому моральної шкоди,
оскільки відповідно до положення ст.23
ЦК України та Рішення Конституційного
Суду України від 27.01.2004 року №1-9 рп/2004
моральна шкода потерпілого від
нещасного випадку на виробництві чи
професійного захворювання полягає,
зокрема, у фізичному болю, фізичних та
душевних стражданнях, які він поніс у
зв'язку з каліцтвом. Як наслідок,
моральна шкода, заподіяна умовами
виробництва, спричинює порушення таких
особистих немайнових прав, як право на
життя, право на охорону здоров'я тощо.

Судом встановлено, що внаслідок
ушкодження здоров»я, викликаного
стійким захворюванням, позивач зазнав
моральних страждань, пов»язаних з
частковою втратою органу зору,
тривалим лікуванням, фізичним болем,
якого позивач зазнав в момент
нещасного випадку та зазнає до
теперішнього часу, суттєвим
погіршенням життєвих умов, що потребує
від нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов
висновку про те, що позивачу внаслідок
отримання професійного захворювання
заподіяна моральна шкода, яка полягає у
душевних стражданнях, які позивач
отримав у зв'язку з ушкодженням
здоров'я.

Доводи апеляційної скарги в
частині посилання на ст. 2371 КЗпП
України та необхідність відшкодування
моральної шкоди, спричиненою позивачу
роботодавцем також не заслуговують на
увагу, оскільки за змістом ст.ст. 21, 28, 34
ЗУ «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», які діяли на час
виниклих правовідносин, на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України покладено
обов'язок відшкодовувати
застрахованим особам моральну шкоду за
наявності факту заподіяння йому цієї
шкоди. Зазначені норми не містять інших
додаткових умов щодо відшкодування
моральної шкоди.

Суд обґрунтовано послався на
положення ст.ст. 21, 28, 34 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» та
дійшов висновку про наявність факту
завдання позивачу моральної шкоди
внаслідок виробничої травми та стягнув
з відповідача на її відшкодування
грошову компенсацію.

Визначаючи розмір грошового
відшкодування моральної шкоди з Фонду,
суд урахував, що професійним
захворюванням позивачу завдані
моральні та фізичні страждання, він не
може вести звичайний спосіб життя, з
дотриманням вимог ч.3 ст.34 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності», а
саме, що позивач на 55% втратив
професійну працездатність та
враховуючи стан здоров'я позивача,
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості, стягнув
компенсацію у розмірі 25 000 грн., та навів
в рішенні відповідні мотиви стягнення
моральної шкоди саме такого розміру.

Таким чином, в даному випадку
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Краматорську
Донецької області повинно
відшкодовувати позивачу моральну
шкоду.

Виходячи з наведеного та враховуючи
конкретні обставини справи,
апеляційний суд вважає за можливе
погодитись з вказаним розміром
компенсації моральної шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки
вони не випливають з обставин справи,
ніякими належними та допустимими
доказами не підтверджені,не
ґрунтуються на вимогах закону та не
впливають на правильність висновків
суду першої інстанції.

У відповідності з вимогами ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Таким чином, колегія суддів,
переглядаючи справу в межах
апеляційного оскарження та заявлених
позовних вимог, підстав для скасування
рішення першої інстанції не вбачає, у
зв»язку з чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314,315 ЦПК
України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Краматорську
Донецької області відхилити.

Рішення Краматорського міського суду
Донецької області від 03 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з часу її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді: