печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6722/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Ільєвої Т.Г.,

при секретарі - Федотова Т. О.,

за участю

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа без самостійних
вимог: Служба у справах дітей
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації про надання
дозволу на тимчасовий виїзд за кордон
малолітньої дитини без згоди батька,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
надання дозволу на тимчасовий виїзд за
кордон малолітньої дитини без згоди
батька, обґрунтовуючи позов тим, що з
відповідачем перебувала у
зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 2010
року по 29 січня 2013 року. Шлюб розірвано
на підставі рішення Печерського
районного суду м. Києва від 29 січня 2013
року. Від шлюбу вони мають малолітню
доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. За
домовленістю з відповідачем місце
проживання доньки визначено із нею, що
підтверджується рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 29 січня 2013
року. На даний час дитина проживає з нею
за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що з грудня 2011 року
відповідач участі у вихованні та
догляді за дитиною не бере, останнім
часом ухиляється від виплати аліментів
в розмірі, встановленому судом, що
підтверджується довідкою - розрахунком
заборгованості по аліментам від 10
лютого 2014 року, виданої Відділом
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві, а також від надання
матеріальної допомоги на утримання та
розвиток дитини.

Відповідач систематично відмовляється
надати у передбаченому законодавством
порядку, дозвіл на виїзд малолітньої
ОСОБА_3 за кордон для відпочинку та
оздоровлення останньої, при цьому не
наводячи жодних аргументів.

Протягом 2012-2013 р. р. позивач
неодноразово зверталася до
відповідача з усними проханнями надати
такий дозвіл, а 17 лютого 2014 року
звернулася письмово, надіславши на
адресу відповідача лист з проханням
надати дозвіл на тимчасовий виїзд
дитини за кордон з метою оздоровлення
та відпочинку на море до Єгипту та/або
Туреччини та/або Кіпру в період з 20
квітня 2014 року по 15 травня 2014 року, що
підтверджується квитанцією про оплату
послуг пошти та повідомленням про
вручення поштового відправлення від 24
лютого 2014 року. Проте, жодної відповіді
на свої усні та письмові звернення
позивач не отримала.

Позивач вважає, що така позиція
відповідача шкодить інтересам дитини
та не сприяє її всебічному та
гармонійному розвитку, порушує права
дитини на повний та гармонійний
розвиток її особистості та вказує на
зловживання відповідачем своїми
батьківськими обов'язками.

Також, позивач зазначила, що відповідач
взагалі відмовляється спілкуватися із
нею, ніколи не цікавиться життям та
здоров'ям дитини, постійно змінює та
приховує своє фактичне місце
проживання.

Отже, з урахуванням зазначених
обставин та особи відповідача, який не
має постійного місця проживання та
мінімальної заробітної плати, знайти
відповідача та змусити його
спілкуватися з приводу надання дозволу
на виїзд дитини за кордон практично не
можливо.

Тому позивач, з урахуванням уточнених
позовних вимог, просить суд надати їй
дозвіл на багаторазові короткочасні
виїзди її доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, -
за кордон без дозволу (згоди) та
супроводу батька ОСОБА_2 строком на
1(один) рік з дати набрання судовим
рішенням законної сили; дозволити їй
без згоди батька ОСОБА_2 оформлювати
проїзні документи та згоди (заяви) для
багаторазових короткострокових
виїздів за кордон малолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі третіх осіб за
межі України строком на 1(один) рік з
дати набрання судовим рішенням
законної сили.

Під час судового розгляду позивач
ОСОБА_1 вимоги підтримала, в своїх
поясненнях посилалася на обставини
викладені в позові, зазначив, що виїзд
спрямований на відпочинок та
оздоровлення дитини.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, просив
відмовити в задоволенні позову, з
посиланням на те, що він не перешкоджає
виїзду за кордон дитини, але він не знає
до яких країн мати буде виїзджати з
дитиною.

Представник Печерської районної в м.
Києві державної адміністрації в особі
Служби у справах дітей в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином. Між тим, явка
представника у дане судове засідання
та надання ним висновків відповідно до
ст. 19 СК України не є обов'язковою.

Заслухавши пояснення позивача та
відповідача, дослідивши письмові
докази у справі, суд прийшов до
наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням
Печерського районного суду м. Києва від
29.01.2013 року було розірвано шлюб,
зареєстрований між сторонами 24.02.2010
року у відділу реєстрації актів
цивільного стану Печерського
районного управління юстиції у м.
Києві. Від цього шлюбу у сторін є
малолітня дитина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Як встановлено із фактичних обставин у
справі, дитина на час розгляду справи
проживає разом із матір'ю, позивачем по
справі.

Як вбачається з матеріалів справи, у
лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
ОСОБА_2 із письмовою заявою про надання
останнім згоди на перетин державного
кордону України у її супроводі,
малолітньої доньки ОСОБА_3, а саме на
море з метою оздоровлення та
відпочинку до Єгипту та/або Туреччини
та/або Кіпру на термін з 20 квітня 2014
року по 15 травня 2014 року (а. с. 8).

Проте, ОСОБА_2 в добровільному порядку
не надає письмової згоди на виїзд
дитини за кордон, мотивуючи свою
незгоду надати дозвіл на виїзд дитини
за кордон оскільки, на його думку,
позивач хоче використати його дозвіл
на виїзд за кордон їх дитини ОСОБА_3, з
метою приховування від нього дитини за
межами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України
розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Статтею 25 ЦК України встановлено, що
здатність мати цивільні права та
обов'язки (цивільну правоздатність)
мають усі фізичні особи. Цивільна
правоздатність фізичної особи виникає
у момент її народження. У випадках,
встановлених законом, здатність мати
окремі цивільні права та обов'язки може
пов'язуватися з досягненням фізичною
особою відповідного віку.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
охорону дитинства» батько і мати мають
рівні права та обов'язки щодо своїх
дітей. Предметом основної турботи та
основним обов'язком батьків є
забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» за
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 4 «Правил оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення», затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 24.03.2004р. № 380, оформлення громадянам
України, які не досягли 16-річного віку,
здійснюється на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або їх
законних представників у разі потреби
самостійного виїзду таких осіб за
кордон.

Згідно ч. 18 зазначених вище правил
оформлення паспорта/проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків, а у разі, коли батьки не
перебувають у шлюбі між собою, того з
них, з ким проживає дитина, справжність
підпису яких засвідчено нотаріально.
За наявності заперечень одного з
батьків документ може бути оформлено
на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про
права дитини від 20 листопада 1989 року,
підписаною Україною 21 лютого 1990 року,
ратифікована Україною 27 лютого 1991 року
встановлено, що в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України і порядок
розв'язання спорів у цій сфері
регулюється Законом України «Про
порядок виїзду з України та в'їзду в
Україну громадян України».

Відповідно до ст.4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
України громадян України» оформлення
проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
виїзду неповнолітнього за кордон. За
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено,
що батьки зобов'язані піклуватися про
здоров`я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток.

Згідно ст. 155 Сімейного кодексу України
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав
дитини та її людської гідності.
Батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

Згідно ст. 157 Сімейного кодексу України
питання виховання дитини вирішується
батьками спільно. Той із батьків, хто
проживає окремо від дитини,
зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 313 ЦК України
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

В судовому засіданні встановлено, що
між позивачем та відповідачем склалися
складні неприязні стосунки, які на
даний час та в подальшому впливатимуть
на інтереси дитини, так як суд не
побачив прагнення батька надати дозвіл
матері на виїзд за кордон дитини на
відпочинок та оздоровлення, так як
пояснення відповідача зводяться лише
до того, що позивач приховує від нього
доньку та перешкоджає їхнім зустрічам.

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що відповідач не має
постійного місця проживання та його
заробітна плата складає 650 грн., що було
підтверджено самим відповідачем, що
фінансову допомогу йому надають батько
та брат.

Тому суд вважає вимоги позивача
обгрунтованими та такими, що не
суперечать інтересам дитини, а лише
сприяють її здоров'ю та розвитку, а
також, у зв'язку із тим, що існують
ризики того, що в подальшому позивачу
буде важко знайти відповідача та
змусити його спілкуватися з приводу
надання дозволу на виїзд дитини за
кордон, з метою оздоровлення та
відпочинку, суд вважає за доцільне
надати дозвіл позивачу на
багаторазові короткочасні виїзди її
доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон
без дозволу (згоди) та супроводу батька
строком на 1 (один) рік.

За таких обставин, суд вважає, що з
метою додержання інтересів дитини та
для забезпечення її гармонійного,
духовного, морального розвитку та
оздоровлення, позов є обґрунтованим та
таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.7, 150, 155 Сімейного
Кодексу України, ст.4 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
України громадян України», ст.9
Конвенції про права дитини,
ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215 ЦПК України, суд
-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання
дозволу на тимчасовий виїзд за кордон
малолітньої дитини без згоди батька -
задовольнити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на багаторазові
короткочасні виїзди її доньки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, - за кордон без дозволу
(згоди) та супроводу батька ОСОБА_2
строком на 1(один) рік з дати набрання
судовим рішенням законної сили.

Дозволити ОСОБА_1 без згоди батька
ОСОБА_2 оформлювати проїзні документи
та згоди (заяви) для багаторазових
короткострокових виїздів за кордон
малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
супроводі третіх осіб за межі України
строком на 1(один) рік з дати набрання
судовим рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму сплаченого судового збору у
розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Т.Г.Ільєва