Справа
№639/5711/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 травня 2014 року Жовтневий
районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого: судді - Шиянової Л.О.

За участю секретаря - Шевченко А.В.

За участю представників позивача -
ОСОБА_1, ОСОБА_2

Представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення від
права на спадкування та визнання права
власності у порядку спадкування за
законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у липні 2013 року звернувся
до суду з позовом до відповідача
ОСОБА_5 про усунення від права на
спадкування та визнання права
власності у порядку спадкування за
законом, який уточнив 01.10.2013 року та
просить ухвалити рішення, яким усунути
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 від права на
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року;
визнати за ним, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
право на спадкування всієї спадщини за
законом після смерті ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_4 року за адресою АДРЕСА_1 з
відповідною частиною надвірних
будівель.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер його брат,
ОСОБА_6, який народився ІНФОРМАЦІЯ_5
року, постійно проживав разом із ним та
його сім'єю, ОСОБА_1, та онуком ОСОБА_7 за
адресою АДРЕСА_1. Дітей у брата не було.
На час смерті в шлюбі він не перебував.
Після смерті брата відкрилася
спадщина на ? частину житлового будинку
з відповідною частиною надвірних
будівель за адресою АДРЕСА_1 та інше
нерухоме майно, на яке померлий мав
право, але не встиг отримати право
власності. Відповідно до даних з
реєстру прав власності на нерухоме
майно від 07.11.2012 року та даних
технічного паспорту на житловий
будинок по АДРЕСА_1 КП «Харківське
міськБТІ» від 12.12.2012 року
інвентаризаційна вартість житлового
будинку з надвірними будівлями складає
117229 грн., житлова складає 67,2 кв. м.,
допоміжна 41,9 кв. м., загальна 109,1 кв. м.
Тобто вартість ? частини житлового
будинку 29307,25 грн., 1/8 - 14653,63 грн., 1/12- 9769,08
грн., 1/24- 4884,55 грн. Свідоцтво про право на
спадщину за законом на ім'я ОСОБА_6
видано державним нотаріусом П'ятої
Харківської державної нотаріальної
контори 27.11.2012 року, пройшло державну
реєстрацію 12.12.2012 року, спадкова справа
317/1996, зареєстровано в реєстрі за №6-922. В
ті ж самі строки отримав свідоцтво про
право на спадщину за законом і він,
позивач по справі, спадкова справа
№317/1996, зареєстровано в реєстрі за
№6-924. Як спадкоємці, після смерті
батька, відповідно до його
розпоряджень вони отримали ? частину
житлового будинку з відповідною
частиною надвірних будівель по
АДРЕСА_1. Крім них двох, у батьків був ще
один син, ОСОБА_5, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_6 року та фактично з 1983 року
з батьками та ними не проживав. Після
смерті батька він також отримав право
власності на ? частину нерухомого майна
за вказаною адресою. Після смерті
матері також залишився спадок у
вигляді ? частини прав власності на
нерухома майно за адресою АДРЕСА_1. 26
квітня 2012 року вони із братом (ОСОБА_6)
звернулися до державного нотаріуса
щодо видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті
матері. Для визначення долі кожному
спадкоємцю, нотаріус зобов'язав їх
надати оригінал свідоцтва про право на
спадщину від 14.06.1996 року на ім'я матері
ОСОБА_8, оскільки ніяких розпоряджень
після своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 року
вона не залишила. Оригінала документу у
них ніколи не було, де він ніхто не
знає, тому нотаріус припускає, що він
знаходиться у третього спадкоємця.
Свідоцтво про право на спадщину за
законом отримано позивачем 21.08.2013 року.
Спадкоємцем зазначеного у цьому
свідоцтві майна ОСОБА_8 є: ? части - її
син ОСОБА_9 та ? частина - її син ОСОБА_6.
Тобто свідоцтво отримано ним на 1/8
частину житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель. В свідоцтві зазначено, що на
іншу 1/8 частину житлового будинку
свідоцтво ще не видано. Вартість
спадкового майна, на яке видано
свідоцтво на день смерті спадкодавця
становить 9075 грн. ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Таким чином 1/8 в
рівних частинах по ? спадкового майна
після смерті спадкодавця - ОСОБА_6,
також підлягає розподілу між ним та
відповідачем.

При оформленні спадщини ? частини
будинку після смерті батька на них з
братом, згідно з витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно, яке було
видано КП «Харківське міськБТІ» за №
36147410 від 07.11.2012 року стало відомо, що ?
частина будинку, яка була оформлена
відповідно до права на спадщину на їх
брата ОСОБА_5 була подарована їм
невідомій особі ОСОБА_10. Про наміри
подарувати комусь батьківську
спадщину їм не було відомо, бо значний
час вони із братом збирали гроші, щоб
провести переговори з братом щодо
покупки його частини, оскільки ніяких
намірів про постійне проживання,
сплачування комунальних платежів,
виконання будь-яких дій щодо
підтримання в належному стані
житлового будинку у нього ніколи не
було. Після смерті батька у
встановлений законом строк він
звернувся до державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини. Коли минуло шість місяців він
знову звернувся до державного
нотаріуса для отримання свідоцтва про
право на спадщину за законом, оскільки
у зв'язку із неочікуваною смертю його
брат не лишив розпоряджень щодо
належного йому майна. Саме під час
спілкування з нотаріусом стало відомо,
що з заявою про прийняття спадщини
звернувся третій брат ОСОБА_5 Ще за
життя батька, їх стосунки погіршилися.
Фактично ніякого нормального
спілкування, як того належить близьким
родичам, ніколи не було. Хоча саме
покійний брат пішов на зустріч ОСОБА_5
та надав дозвіл на реєстрацію в
батьківській хаті, коли йому було
потрібно оформити пенсію, бо він
скаржився, що жінка не реєструє його.
19.06.2007 року його зареєстрували
постійно, оскільки за ним залишилася ?
частина спадкового майна після смерті
батька. Не зважаючи на факт реєстрації,
ОСОБА_5 ніколи не знаходився за місцем
реєстрації, а постійно проживав за
адресою своєї дружини. За рік до смерті,
брат ОСОБА_6 тяжко хворів. Восени 2012
року його стан погіршився, його поклали
у лікарню, де він знаходився з 30.10.2012
року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року.
Перебування та лікування в
спеціалізованій клініці потребувало
дуже великих фінансових витрат та
зобов'язувало його витрачати багато
часу щодо уходу за тяжкохворим. Позивач
неодноразово телефонував третьому
брату ОСОБА_5 щоб сповістити про такі
серйозні проблеми, але ніякої допомоги
- ані фінансової, ані будь-якої іншої,
він не отримав. Взагалі він на цей
важкий час просто зник. Після того, як
він був повідомлений про ці проблеми,
його телефон не відповідав, дома у
жінки його постійно не було. Позивач
зняв практично всі кошти з пенсійного
рахунку свого та брата, який тяжко
хворів. Крім того, він ще поніс витрати
на оформлення спадщини після смерті
батька на себе та брата - ОСОБА_6, який
фізично не в змозі був оформити
спадщину. Позивач не мав наміру збирати
чеки на лікування та інші витрати, бо
було не до того. Та після поховання дещо
збереглося. Але це тільки підтверджені
витрати, а скільки їх було, підтвердити
нічим, а тільки можна припустити.
Тільки підтверджених чеків та інших
документів, витрачених для лікування
та проведення операції ОСОБА_6
збереглося на суму 5978,56 грн. На
поховання та послуги з кремації було
також витрачено підтверджених 3278,8 грн.
В той же час ніякої фінансової
підтримки від відповідача він не
отримав. На похорон він також не
з'явився, тобто всі проблеми по
похованню лягли тільки на позивача та
його доньку. Вони вимушені були
позичати гроші на лікування та для
достатнього харчування брата під час
находження в лікарні, заощаджувати на
собі та відмовляти собі у всьому
необхідному для життя. Тобто під час
тяжкої хвороби брата відповідач
свідомо ухилявся від надання
спадкодавцю будь-якої матеріальної та
моральної допомоги. Натомість він
фактично знущався з них, бо лише
вимагав гроші за те, щоб відмовитися
від своєї частини у спадщині.
Відповідач навіть моральної підтримки
не надав брату, коли він був у
безпорадному стані та не підтримав
позивача під час похорону, тому він
звернувся до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач та його
представники позов підтримали у
повному обсязі, надавши пояснення,
аналогічні вищенаведеним.

Відповідач та його представник проти
задоволення позову заперечували,
посилаючись на те, що про хворобу брата
відповідач узнав за два дні до його
смерті. Між ними останній рік перед
смертю склалися неприязні стосунки.
Вони на протязі року фактично не
спілкувалися. Брат їздив у Москву на
заробітки, виглядав нормально, не був
похилого віку, ніхто не казав йому, що
він захворів, ніхто не просив допомоги,
він навіть не знав про смерть брата,
тому не був на його похоронах. Вважають,
що відповідач не мав можливості
надавати допомогу, так як не знав у
якому стані знаходився померлій брат.
Крім того, він старше брата за віком,
також є пенсіонером за віком, отримує
малу пенсію. Після похорон його діти
надали допомогу позивачу у розмірі 1000
грн.

Суд, вислухавши пояснення сторін
та їх представників, допитавши свідків,
повно та всебічно дослідивши надані та
долучені до матеріалів справи письмові
докази, приходить до висновку про
необхідність відмовити у задоволенні
позову, виходячи з наступних обставин.

Оцінюючи докази, суд виходить з
положень ст. 60 ЦПК України.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні було встановлено,
що житловий будинок АДРЕСА_1
зареєстрований на праві власності: 1/4
частина за ОСОБА_6 на підставі
свідоцтва про право на спадщину,
виданого 5 ХДНК 27.11.2012 року, реєстровий
№6-922 ( а.с.16-17); 1/4 частина за позивачем
ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право
на спадщину, виданого 5 ХДНК 27.11. 2012 року,
реєстровий №6- 924 ( а.с.18) та 1/8 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом , виданого 5 ХДНК
01.08.2013 року, реєстровий №6-544 ( а.с.46-47); 1/4
частина за ОСОБА_10 на підставі
договору дарування від 22.06.2012 року,
посвідченого приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_11 реєстровий №1920 (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер його брат,
ОСОБА_6, який народився ІНФОРМАЦІЯ_5
року, постійно проживав разом з
позивачем, ОСОБА_4 та його сім'єю,
ОСОБА_1, та онуком ОСОБА_7 за адресою
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1,
виданого відділом державної
реєстрації актів цивільного стану по
м.Харкову реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції від 14 грудня 2012 року , актовий
запис №16516 (а.с. 9) та довідкою ділянки
№11 комітету району в місті жителів
приватного сектору Жовтневого району
міста Харкова Харківської міської ради
( а.с.12).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася
спадщина на ? частину житлового будинку
з відповідною частиною надвірних
будівель за адресою АДРЕСА_1 та інше
нерухоме майно, на яке померлий мав
право, але не встиг отримати право
власності.

Як вказав позивач у позовній
заяви та пояснив у судовому засіданні
сам та його представники , проти чого не
заперечував відповідач та його
представник, померлий ОСОБА_6, позивач -
ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_5 є рідними
братами. Дітей у померлого брата не
було. На час смерті в шлюбі він не
перебував, тому ці факти не підлягають
доказуванню відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК
України, оскільки вони визнані
сторонами по справі.

Тому позивач , ОСОБА_4 та його
брат, відповідач по справі, ОСОБА_5 є
єдиними спадкоємцями другої черги
відповідно до ст. 1262 ЦК України. У
встановлений законом строк вони
звернулися до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, що
підтверджується копіє спадкової
справи №146/2013 , заведеною П'ятою
Харківською державною нотаріальною
конторою 06 березня 2013 року , після
смерті ОСОБА_6 ( а.с. 65,79,80).

Зі вказаної спадкової справи
також вбачається, що позивач, ОСОБА_4,
звернувся до державного нотаріуса
П'ятої Харківської державної
нотаріальної контори з заявою про
зупинення видачі свідоцтва про право
на спадщину за законом до вирішення
судом цієї справи ( а.с.71-72), так як він
просить суд постановити рішення,
відповідно до якого усунути від права
на спадкування за законом після
померлого ОСОБА_6, його брата, ОСОБА_5, на
підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України.

Суд відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_5 стосовно усунення від
права на спадкування ОСОБА_5, після
смерті їх брата виходить з наступного.

Згідно вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми,
суд при вирішенні такої справи згідно з
вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен
установити як факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному
настанні вищезазначених обставин і
доведеності зазначених фактів у їх
сукупності спадкоємець може бути
усунений від права на спадщину.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб,які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Стосовно знаходження померлого ОСОБА_6.
в безпорадному стані суд прийшов до
наступних висновків.

Під безпорадним станом слід розуміти
безпомічність особи, неспроможність її
своїми силами через похилий вік, тяжку
хворобу або каліцтво фізично та
матеріально самостійно забезпечити
умови свого життя, у зв'язку з чим ця
особа потребує стороннього догляду,
допомоги та лікування ( абз. 3 ч. 6
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року № 7 "Про
судову практику у справах про
спадкування").

Як вбачається з пояснень ,наданих в
судовому засіданні позивачем ОСОБА_4 та
його представниками, а також це
підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_6 помер у віці 63 років та, за рік до
смерті він почав хворіти, що
підтверджується випискою із історії
хвороби №2290 ( а.с.20), а, починаючи з
вересня 2012 року стан його здоров'я
погіршився, його поклали у лікарню, де
він знаходився з 30.10.2012 року по день
смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Зі вказаного часу ОСОБА_6 хворів на
захворюваннями легенів,серця, потім
йому був встановлений остаточний
діагноз «плоскоклетінний рак правої
легені», йому була зроблена операція,
після якої він і помер. Все зазначене
підтверджується виписками з історії
хвороби Міської клінічної лікарні №3
за № 2290, 2930; випискою із медичної карти
стаціонарного хворого на злоякісне
новоутворення Харківського обласного
клінічного онкологічного центру ,
форма № 027-1/0, довідкою про причини
смерті від 14 грудня 2012 року , згідно
якої причина смерті ОСОБА_6 - рак правої
легені (а.с.19-22).

Також факт того, що ОСОБА_6 дійсно у 2012
році хворів вказаними захворюваннями,
неодноразово знаходився на лікуванні в
лікарні підтверджується поясненнями,
наданими в судовому засіданні
позивачем ОСОБА_4 та його
представниками, а також показаннями
свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17

Але, ні в одній зі вказаних вище виписок
із історій хворобі померлого ОСОБА_6 не
вбачається, що він знаходився в
тяжкому, безпорадному стані та
потребував постійного стороннього
догляду.

Навпаки, як вбачається з першої виписки
із історії хворобі Харківської
клінічної лікарні №3 №2290 ОСОБА_6.
хворіє 5 днів, не лікувався, викликана
медична швидка допомога, йому був
встановлений діагноз « двостороння
бронхопневмонія» рекомендовано нагляд
у терапевта за місцем проживання та
уникати переохолодження (а.с.20). З
виписки історії хвороби той же лікарні
№3 №2930 ОСОБА_6 рекомендовано
госпіталізацію в ХОКОЦ з наступною
явкою до дільничного терапевта (
а.с.21).Іншої медичної документації суду
не було надано.

До осені 2012 року ОСОБА_6 вів активний
образ життя, постійно рухався,
спілкувався з сусідами, друзями, міг
самостійно ходити по вулиці, їздив до
Москви, тобто не був прикутим до ліжка,
та доглядав за собою сам, що в свою
чергу унеможливлює знаходження
останнього в безпорадному стані в цей
час. Як пояснила представник позивача
ОСОБА_2 на операцію він ліг з 27.11.2012 року,
а ІНФОРМАЦІЯ_4 вже помер.

Даний факт підтверджується
поясненнями, наданими в судовому
засіданні сторонами по справі, та
показаннями свідка ОСОБА_18, який
пояснив у судовому засіданні, що його
хвороба та смерть були раптовими.

Приймаючи до уваги викладене, суд
робить висновок про те, що померлий
ОСОБА_6 знаходився в тяжкому стані,
потребував постійної допомоги, турботи
і стороннього догляду та не міг фізично
забезпечити умови свого життя з того
моменту, як йому була зроблена
операція, тобто з 21.11.2012 року та по
момент його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_4
року, загальною тривалістю 22 дні, що в
свою чергу не є тривалим знаходженням в
безпорадному стані.

Стосовно ухилення відповідача ОСОБА_5
від надання допомоги своєму братові,
який її потребував, суд дійшов до
наступного висновку.

Виходячи із роз'яснень, які надав Вищій
спеціалізований суд України у своєму
листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року,
відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК за рішенням
суду особа може бути усунена від права
на спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.
Вимога про усунення від права на
спадкування за законом особи може бути
пред'явлена лише після смерті
спадкодавця.

Виходячи зі змісту зазначеної норми,
суд при вирішенні такої справи згідно з
вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити
як факт ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги, так і факт
перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення
від спадкування у справі повинні бути
надані належні та допустимі докази, які
б свідчили про те, що спадкодавець
потребував допомоги відповідача,
останній мав можливість її надати,
проте ухилявся від обов'язку щодо її
надання.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який її потребував,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю.
Тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню
судом питання, чи потребував
спадкодавець допомоги від спадкоємця
за умови отримання її від інших осіб, чи
мав спадкоємець матеріальну та фізичну
змогу надавати таку допомогу. Таким
чином, ухилення характеризується
умисною формою вини.

Для задоволення позовних вимог у
справах про усунення від права на
спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має
значення сукупність обставин: ухилення
особи від надання спадкодавцеві
допомоги при можливості її надання,
перебування спадкодавця в
безпорадному стані, потреба
спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
Лише при одночасному настанні
наведених обставин і доведеності
зазначених фактів в їх сукупності
спадкоємець може бути усунений від
спадкування. Та обставина, що сторони
не спілкувалися протягом тривалого
часу, не свідчить про факт умисного
ухилення від надання допомоги.

Позивач в судовому засіданні зазначив,
що відповідач не приймав ніякої участі
у долі свого брата, знущався над ним,
вимагав гроші, матеріально не
допомагав коли він хворів , на операцію,
участі при організації похорон не
приймав, не був на похоронах, не надавав
навіть моральної підтримки брату.

Як встановлено в судовому засіданні
відповідач по справі, ОСОБА_5.,
ІНФОРМАЦІЯ_3 є пенсіонером, єдиним
доходом якого є пенсія за віком, він
старше за віком померлого брата, а тому,
як він зазначив, сам потребує допомоги.
Крім того, як він так і його представник
ОСОБА_3 пояснили у судовому засіданні,
що він не спілкувався з братом останній
рік, так як вони посварились, між ними
склалися неприязні стосунки. Про
хворобу брата він не знав, дізнався про
неї за кільки днів до його смерті, що
він помер йому не сказали, про допомогу
також не казали. Його представник
ОСОБА_19, яка є його дочкою, пояснила
суду, що він пенсіонер, отримує мале
пенсію, тому вона сама йому допомогає,
грошей у нього не має. Ці факти
підтвердили у судовому засіданні
свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_18 Тобто
матеріальне становище як
померлого,позивача так і відповідача
була скрутним, фактично рівним, проти
чого не заперечував і позивач.

Також позивач ОСОБА_4 зазначив, що
відповідач ОСОБА_5 не приймав участі
при організації похорон свого брата та
він сам за свої кошти та кошти дочок
займалася похоронами. На підтвердження
цього суду надані відповідні докази.
(а.с.29-30)

Однак, факт того, що ОСОБА_4 за свої
кошти займався організацією похорон
брата не є підставою для усунення від
спадщини другого рідного брата. Крім
того, у судовому засіданні встановлено,
що діти відповідача надали допомогу
позивачу у розмірі 1000 грн., проти чого
він також не заперечував.

Таким чином, позивачем ОСОБА_4 та його
представниками всупереч статті 60 ЦПК
України не було доведено умисного
ухилення спадкоємця від надання
допомоги спадкодавцеві під час
знаходження його у безпорадному стані,
а також що померлий ОСОБА_6 потребував
допомоги саме від свого другого брата
ОСОБА_5, оскільки як зазначено в рішенні
вище, тільки при встановленні факту
ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги, перебування
спадкодавця в безпорадному стані через
похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
та потребу спадкодавця в допомозі цієї
особи, суд може усунути спадкоємця від
права на спадщину.

Оскільки судом встановлено, що
підстав для усунення спадкоємця ОСОБА_5
від права на спадщину після смерті
свого брата, ОСОБА_6,тому у суду не моє
підстав для задоволення вимог
позивача в частині визнання за ним
права на спадкування всієї спадщини за
законом, яка відкрилася після смерті
ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року за
адресою АДРЕСА_1 з відповідною
частиною надвірних будівель.

Аналізуючи наведені обставини,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_4 не обґрунтовані та не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 3, 7, 10, 11, 60, 61, 88, 212-215,218
ЦПК України, ст.ст. 1220, 1223, 1224, 1262, 1268, 1269,
1270 ЦК України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 року "Про судову практику у
справах про спадкування", листом ВССУ
№24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування, суд, -

ВИРІШИВ
:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про усунення від права на
спадкування та визнання права
власності у порядку спадкування за
законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Харківської області
шляхом подачі апеляційної скарги
через Жовтневий районний суд м. Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
Л.О. Шиянова