АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4883/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Подорець О. Б. Доповідач - Прозорова
М.Л. Категорія 48
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року

19 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Каратаєвої Л.О.,
Козлова С.П.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
02 квітня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну
розміру аліментів, -

В С Т А Н О
В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
02 квітня 2014 року та постановити нове
рішення по суті позовних вимог (а.с.56-58).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
02 квітня 2014 року відмовлено у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів
(а.с.52-53).

Як на підстави апеляційної скарги,
ОСОБА_2 посилається на те, що судом
порушені норми матеріального та
процесуального права, а також неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи (а.с.56-58).

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 13 серпня
2013 року з позивача ОСОБА_2 проводиться
стягнення аліментів на користь другої
дружини ОСОБА_4, на утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини з усіх
видів заробітку.

Амур-Нижньодніпровським районним
судом м. Дніпропетровська від 10 жовтня
2013 року ухвалено рішення яким з ОСОБА_2
також проводиться стягнення аліментів
на користь ОСОБА_3 на утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 600 грн. щомісяця.

При розгляді справи за позовом ОСОБА_3
про стягнення аліментів з ОСОБА_2 судом
було враховано наявність на утриманні
ОСОБА_2 ще однієї дитини - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

В судовому засіданні суду першої
інстанції позивач ОСОБА_2 зазначив, що
він проживає з другою дружиною ОСОБА_4
та вони виховують доньку ОСОБА_5, а
приводом звернення до суду з даним
позовом стало тільки те, що на
теперішній час він працює в ТОВ
"Верстат плюс", що дає підстави для
зменшення розміру аліментів на
утримання доньки ОСОБА_6 з 600 грн. до 1/8
частини його доходу.

За таких обставин, в силу діючого
законодавства, а саме: ст.ст. 180,182,183,192 СК
України суд першої інстанції прийшов
до обґрунтованого висновку про те, що
ОСОБА_2 фактично просив змінити спосіб
виконання рішення суду і правомірно
відмовив позивачу у задоволенні
позовних вимог.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про
те, що підставою для зміни розміру
аліментів є погіршення його
матеріального становища, є
необґрунтованими, оскільки ним не
надано доказів того, що з часу
ухвалення Амур-Нижньодніпровським
районним судом м.
Дніпропетровська від 10 жовтня 2013 року
рішення суду до звернення до суду з
даним позовом змінився його
матеріальний або сімейний стан, стан
його здоров'я, що було би підставою
передбаченою ст. 192 СК України для
зменшення розміру аліментів.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи не спростовують висновків
місцевого суду, зводяться до
переоцінки доказів і незгоди із
висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду першої інстанції в оскарженій
частині.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтованими, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
02 квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Судді: