АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2403/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Резніченко М. С. Доповідач -
Свистунова О.В.Категорія 51
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді
Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої
В.Ю., Ремеза В.А.

при секретарі Книш К.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення П*ятихатського районного
суду Дніпропетровської області від 15
січня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Державного підприємства «Східний
гірничо-збагачувальний комбінат» про
визнання незаконним та скасування
наказу, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 пред'явив до
П*ятихатського районного суду
Дніпропетровської області позов до
державного підприємства «Східний
гірничо-збагачувальний комбінат» (далі
- Підприємство) про визнання незаконним
та скасування наказу від 04.11.2013 р. № 7081-к
про застосування до нього
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани, обґрунтовуючи вимоги тим, що
він працював на Підприємстві з 1985 р. З
29.03.2011 р. призначений директором
гідрометалургійного заводу ДП
«Східний гірничо-збагачувальний
комбінат» (далі - ГМЗ), а наказом № 1944о/с
від 28.11.2013 р. був звільнений за п. 3 ст. 40
КЗпП України. За період роботи на
Підприємстві йому виплачувались
авторські за раціоналізаторські
пропозиції, у 2011 році виплачено
заохочення, а у 2012 році присвоєно
звання «Почесний ветеран праці ДП
«СхідГЗК». 04.11.2013 року був ознайомлений
з наказом № 7081-к в.о. генерального
директора Підприємства Сорокіна О.Г.,
але копію наказу не отримав. Не
завірену копію наказу одержав у
профспілці ППО Підприємства. З наказом
не погоджується, оскільки, йому
ставиться в провину порушення вимог ч. 1
ст. 71 КЗпП України через підписання ним
наказів 29.08.2013 року №№ 5378/к, 5379/к і 5380/к
без попереднього їх погодження з
профкомом ГМЗ, відповідальними
посадовими особами Підприємства, чим,
нібито, порушив наказ Підприємства від
15.06.2011 року № 3966-к. Директор ГМЗ цим
наказом наділений повноваженнями, у
тому числі, щодо залучення працівників
підрозділу до роботи у вихідні дні.
Наказом передбачено здійснення
візування виконавцями наказу
документів відділами управління
Підприємства: ВОПіЗП, відділом кадрів
та юридичним відділом. У вересні 2013 р.
планувався пуск устаткування СК-46, від
якого залежала подальша нормальна
робота сірчанокислотного цеху ГМЗ,
тому виникла необхідність у залученні
працівників до роботи у вихідні дні
31.08.2013 року та 01.09.2013 року. 29.08.2013 року ним
видано накази №№ 5378/к, 5379/к і 5380/к про
залучення працівників ГМЗ до цієї
роботи, які були погоджені і завізовані
головою профспілки ГМЗ. Юридичний
відділ завізував накази 30.08.2013 р., тому
не вбачає порушень, адже наказом № 3966-к
не передбачено заборону видання наказу
без попереднього візування. Візуючи
накази 30.08.2013 року начальник юридичного
відділу ОСОБА_4 мала можливість подати
заперечення на накази, але не подала. На
вимогу гендиректора від 02.09.2013 року
надати пояснення він такі пояснення
подав і претензій не було. Вважає, що у
його діях відсутня вина. Від сплати
судового збору звільнений відповідно
чинного законодавства.

Рішенням П*ятихатського
районного суду Дніпропетровської
області від 15 січня 2014 року у
задоволені позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та постановити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги, оскільки, рішення суду
першої інстанції ухвалено з порушенням
норм матеріального і процесуального
права.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

У судовому засіданні було встановлено,
що ОСОБА_2 перебував у трудових
відносинах з державним підприємством
«Східний гірничо-збагачувальний
комбінат» з 10.06.1985 р., у тому числі на
посаді директора гідрометалургійного
заводу з 29.03.2011 року, а наказом від 28.11.2013
р. № 1944ос звільнений з роботи за п. 3 ст.
40 КЗпП України, що підтверджується
копією трудової книжки (а.с. 5-7).

З Положення про ГМЗ слідує, що ГМЗ є
структурним підрозділом ДП «СхідГЗК»
та підпорядковується генеральному
директорові підприємства (п. 1.1). ГМЗ
очолює директор, що призначається на
посаду і звільняється з займаної
посади наказом генерального директора
підприємства (п. 1.2). Директор ГМЗ
самостійно вирішує всі питання
діяльності заводу, якщо вони не
суперечать чинному законодавству,
Статуту підприємства і правам, що
надані цим Положенням (п. 1.3 Положення)
(а.с.21-33).

Згідно до Посадової інструкції,
затвердженої генеральним директором
ДП «СхідГЗК» 18.03.2009 р., директор ГМЗ є
керівником структурного підрозділу
підприємства ГМЗ і безпосередньо
підпорядковується генеральному
директорові ДП «СхідГЗК»,
призначається на посаду і звільняється
від посади наказом генерального
директора підприємства. Директор
зобов'язаний здійснювати керування
усіма видами діяльності заводу й
організовувати виробничо-господарську
діяльність заводу, забезпечувати
виконання наказів генерального
директора підприємства та інших
організаційно-розпорядчих та
нормативних документів по
підприємству. Відповідно до п. 1.7
посадової інструкції директор ГМЗ у
своїй діяльності, серед іншого,
керується законами України,
організаційними, нормативними та
організаційно-розпорядчими
документами підприємства. Пункт 5.8 цієї
інструкції зобов'язує директора знати
чинне законодавство про працю України.
Згідно з п. 4.28, 4.35 інструкції директор
ГМЗ несе відповідальність за
недотримання законодавства про працю,
невиконання наказів генерального
директора підприємства та інших
організаційно-розпорядчих та
нормативних документів по
підприємству (а.с. 79-89).

Відповідно до підпунктів а), и) пункту 3.1
розділу 3 Правил внутрішнього
трудового розпорядку для працівників
ДП «СхідГЗК» працівники зобов'язані
працювати добросовісно, дотримуватися
дисципліни праці - основи порядку на
виробництві, своєчасно та точно
виконувати розпорядження Роботодавця
(керівника); виконувати коло обов'язків
за своєю посадою, обумовлених згідно з
Довідником кваліфікаційних
характеристик і професій працівників,
а також технічними правилами,
посадовими інструкціями та
положеннями, затвердженими у
встановленому порядку. Згідно п. 7.1
Правил порушення трудової дисципліни,
тобто невиконання або неналежне
виконання з вини працівника покладених
на нього трудових обов'язків,
передбачених п. 3.1 цих Правил, тягне за
собою застосування заходів,
передбачених чинним законодавством
(а.с. 90-99).

Наказом від 15.06.2011 року № 3966-к
генеральним директором ДП «СхідГЗК»
делеговано директору ГМЗ право підпису
наказів з особового складу щодо питань,
визначених п.п. 1.1-1.3 наказу. Пунктом 2
наказу визначено: «Виконавцям наказів
здійснювати візування документів
відділами управління комбінату:
ВОПіЗП, відділом кадрів, юридичним
відділом (а.с. 41).

Відповідно до наказу в.о. генерального
директора підприємства Сорокіна О.Г. №
7081-к від 04.11.2013 р. за невиконання
посадових обов'язків, передбачених
вимогами п.п. 1.7 (п/п 1, 4, 5) та 2.42 посадової
інструкції, ч. 1 ст. 71 КЗпП України,
наказу по підприємству від 15.06.2011 р. №
3966-к, підпунктів а), и) п. 3.1 Правил
внутрішнього трудового розпорядку для
працівників ДП «СхідГЗК» директорові
ГМЗ ОСОБА_2 оголошено догану (а.с. 124).

Судом встановлено, що 30.08.2013 р. на
візування до юридичного відділу
управління підприємства директором
ГМЗ ОСОБА_2 були надані накази «Про
залучення до роботи у вихідні дні
працівників підрозділу», підписані
директором і зареєстровані днем раніше
- 29.08.2013 р. за реєстраційними №№ 5378/К,
5379/К і 5380/К без попереднього їх
погодження у встановленому порядку, а
саме, без погодження з профспілковим
комітетом ГМЗ, відповідальними
посадовими особами відділів
організації праці та заробітної плати
(ВОПіЗП), кадрів, юридичного відділу
управління підприємства, що
підтверджується свідком ОСОБА_4,
копіями цих наказів (а.с. 110-115) та не
спростовано позивачем.

Судом першої інстанції також
враховувалась Інструкція з
діловодства на ДП «СхідГЗК», викладена
в редакції, затвердженій і введеній в
дію на Підприємстві наказом
генерального директора від 21.06.2011 р. №
191 (а.с. 101-105), згідно до якої також
визначений порядок видання
організаційно-розпорядчих актів, тобто
остання діє як локальний нормативний
акт, який визначає вимоги та встановлює
загальні правила документування
управлінської діяльності на
підприємстві і регламентує порядок
роботи з документами з моменту їх
надходження чи створення до
відправлення або передачі в архів і
поширюється на документацію всіх
підрозділів підприємства. Тобто, судом
було встановлено порушення ОСОБА_2
також і Інструкції з діловодства на ДП
«СхідГЗК».

Суд першої інстанції встановив, що при
виданні наказів по ГМЗ від 29.08.2013 р. №№
5378/к, 5379/к та 5380/к директором ГМЗ ОСОБА_2
порушено вимоги ч. 1 ст. 71 КЗпП України,
згідно з якими робота у вихідні дні
забороняється, а залучення окремих
працівників до роботи в ці дні
допускається тільки з дозволу
виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника)
підприємства і лише у виняткових
випадках, що визначаються
законодавством і в частині другій цієї
статті. Частиною 3 цієї норми визначено,
що залучення працівників до роботи у
вихідні дні провадиться за письмовим
наказом (розпорядженням) власника або
уповноваженого ним органу.

Крім того, суд першої інстанції дійшов
висновку, що позивачем порушено і
вимоги наказу по Підприємству від
15.06.2011 р. № 3966-к, яким генеральний
директор підприємства наділив
директора ГМЗ повноваженнями на право
підпису наказів з особового складу про
залучення працівників підрозділу до
роботи у вихідні дні, але надані
повноваження не повинні виходити за
рамки чинного законодавства та
організаційно-розпорядчих актів
підприємства. Як зазначено вище,
пунктом 2 цього наказу визначені
обов'язки виконавців документів
(проектів наказів) щодо візування
проектів наказів у відповідних
відділах управління підприємства та у
визначеній послідовності, а саме,
ВОПіЗП, відділ кадрів, юридичний
відділ. Тобто, лише погоджений і
завізований проект наказу усіма
посадовими особами управління
підприємства, коло яких визначено цим
наказом, підлягає підписанню
директором ГМЗ та наступній його
реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України
догана - це дисциплінарне стягнення,
яке може бути застосоване до
працівника саме за порушення трудової
дисципліни.

Згідно ст.ст.148,149 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці. До
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. За кожне порушення
трудової дисципліни може бути
застосовано лише одне дисциплінарне
стягнення. При обранні виду стягнення
власник або уповноважений ним орган
повинен враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника. Стягнення оголошується в
наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівникові під
розписку.

Згідно ст.139 КЗпП України працівники
зобов'язані працювати чесно і сумлінно,
своєчасно і точно виконувати
розпорядження власника або
уповноваженого ним органу, додержувати
трудової і технологічної дисципліни,
вимог нормативних актів про охорону
праці, дбайливо ставитися до майна
власника, з яким укладено трудовий
договір.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України в п. 22 постанови від 6
листопада 1992 року № 9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів» судам
необхідно з'ясувати, в чому конкретно
проявилось порушення, чи додержані
власником або уповноваженим ним
органом передбачені статтями 147-1, 148, 149
КЗпП України правила і порядок
застосування дисциплінарних стягнень,
зокрема, чи не закінчився встановлений
для цього строк, чи застосовувалось вже
за цей проступок дисциплінарне
стягнення, чи враховувались при
звільненні ступінь тяжкості вчиненого
проступку і заподіяна ним шкода,
обставини, за яких вчинено проступок, і
попередня робота працівника.

Відповідно до вимог ч.1 ст.. 147-1 КЗпП
України дисциплінарні стягнення
застосовуються органом, якому надано
право прийняти на роботу (обрання,
затвердження і призначення на посаду)
даного працівника. Тобто, виключною
компетенцією власника або
уповноваженого ним органу є видача
наказів, визначення підстав, мотивів,
обґрунтування та виду дисциплінарного
стягнення.

В свою чергу, до компетенції суду
належить перевірка додержання
передбачених законом підстав та
порядку застосування до працівників
дисциплінарного стягнення, тобто
законність наказу.

На думку колегії суддів, суд першої
інстанції помилково дійшов висновку у
оскаржуваному рішенні щодо
правомірності притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності та
застосування до позивача
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в ході розгляду справи,
накази по ГМЗ від 29.08.2013 р. №№ 5378/к, 5379/к
та 5380/к, за видачу яких до позивача було
застосоване дисциплінарне стягнення,
не були скасовані та були реалізовані у
визначені в наказах дати, скарг від
працівників щодо залучення їх до
роботи у вихідні дні не надходило,
зазначені накази було завізовано,
тобто узгоджено з ВОПіЗП, відділом
кадрів, юридичним відділом, головою
профспілкової організації ГМЗ і будь
яких заперечень вказаних осіб не
містять. Крім того, підставою для
видачі вказаних наказів були службові
записки та рапорти посадових осіб
підприємства, обумовлені службовою
необхідністю та в інтересах
виробництва.

Підставою для застосування
дисциплінарного стягнення є
дисциплінарний проступок, під яким
розуміється протиправне, винне
невиконання або неналежне виконання
працівником його трудових обов»язків.

Протиправною вважається дія або
бездіяльність, що порушує вимоги
закону або підзаконних актів, що
встановлює обов»язки працівника.

Обов»язковим елементом складу
дисциплінарного проступку є вина
працівника у будь-якій формі (умислу,
необережності).

Будь яких доказів щодо заподіяної
шкоди внаслідок видачі вищевказаних
наказів суду не надано, як не надано
доказів у підтвердження вини позивача
щодо винесення вищевказаних наказів,
та її ступені тяжкості.

Крім того, відповідно до ст. 149 КЗпП
України до застосування
дисциплінарного стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
зажадати від порушника трудової
дисципліни письмові пояснення.

02.09.2013 р. за вих. № 18/6612 генеральний
директор підприємства Сорокін О.Г.
направив директору ГМЗ ОСОБА_2 вимогу
про надання пояснень (а.с. 117). У запиті
на пояснення позивачеві ставилося
загальне питання про перевищення ним
повноважень директора ГМЗ при виданні
29.08.2013 р. зазначених наказів та
невиконання вимог наказу генерального
директора підприємства, однак, про
надання пояснень щодо порушення ОСОБА_2
ч.1 ст.71 КЗпП України не зазначалось.

Проте, у оскаржуваному наказі у
провину ОСОБА_2 ставиться також і
порушення ч.1 ст.71 КЗпП України, та
відсутні посилання на порушення
Інструкції з діловодства на ДП
«СхідГЗК» на які посилалися
представники відповідача в судових
засіданнях. На думку колегії суддів,
суд першої інстанції помилково у
оскаржуваному рішенні навів мотиви та
підстави, які відповідачем у
оскаржуваному наказі не зазначались.

Таким чином, судом першої інстанції
при винесенні оскаржуваного рішення
від 15 січня 2014 року не було враховано
вимоги ст. 149 КЗпП України, а рішення
суду винесено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції, та
вважає, що спірним наказом від 04.11.2013 р.
№7081-к ОСОБА_2 неправомірно притягнуто
до дисциплінарної відповідальності, а
тому, вважає, що є усі підстави для його
скасування, як незаконного.

Колегія апеляційного суду вважає,
що згідно ст. 309 ЦПК України апеляційну
скаргу слід задовольнити, а рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 316 ЦПК
України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення П*ятихатського
районного суду Дніпропетровської
області від 15 січня 2014 року - скасувати
та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ
Державного підприємства «Східний
гірничо-збагачувальний комбінат» від
04.11.2013 року № 7081-к «Про застосування
дисциплінарної відповідальності».

Стягнути з Державного підприємства
«Східний гірничо-збагачувальний
комбінат» на користь держави судовий
збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржено шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді