Справа № 357/259/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Бондаренко О.
В. ,

при секретарі - Коляда С. М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні залі суду № 4 цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
визнання особи такою, що втратила право
на користування житловим приміщенням -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з даним
позовом 14.01.2014 року мотивуючи тим, що їй
на праві власності належить житловий
будинок АДРЕСА_1. У будинку
зареєстровані вона та її син - ОСОБА_2,
відповідач по справі, який в 2012 році
переїхав жити до своєї співмешканки
ОСОБА_3 в буд. АДРЕСА_2 та не проживає за
своїм місцем реєстрації. Відповідач
участі в утриманні будинку не приймає,
комунальні послуги не сплачує, а його
реєстрація в будинку створює проблеми
з оформленням субсидії. В порядку ч.2 ст.
405 ЦК України та ч.2 ст.107 ЖК України,
позивач просить визнати ОСОБА_2 таким,
що втратив право користування житловим
приміщенням будинку АДРЕСА_1 та
стягнути з нього судові витрати по
справі.

На попередньому судовому засіданні
представник позивача за договором
ОСОБА_4 уточнив підстави позову та
просив в порядку ч.2 ст. 405 ЦК України
визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням
будинку АДРЕСА_1 та стягнути з нього на
користь позивача судові витрати по
справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримала, просила визнати
ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням
будинку АДРЕСА_1, стягнути з нього на
свою користь судові витрати по справі
та пояснила, що з її зголи відповідач
був зареєстрований в АДРЕСА_1 3- 4 роки
тому, з 2012 року в будинку не проживає,
участі в утриманні будинку не приймає,
комунальні послуги не сплачує, а його
реєстрація в будинку створює проблеми
з оформленням субсидії.

Представник позивача за договором
ОСОБА_4 в судовому засіданні позов
підтримав, просив в порядку ч.2 ст. 405 ЦК
України визнати ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням будинку АДРЕСА_1 та
стягнути з нього на користь позивача
судові витрати по справі та зазначив,
що відповідач більше року не проживає в
будинку без поважних причин, житлом не
цікавиться, комунальні послуги не
сплачує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином, надав до суду заяву про
розгляд справи без його участі та
поясненнями по справі, в яких зазначив,
що народився в с. Трушки де і проживає,
мати хоче виписати його та прописати
онука, постійно створює конфлікти та
провокує сварки. З нового 2014 року він
проживає по квартирах, його обжитки та
документи знаходяться там, йому ніде
жити. Він хоче щоб мати виділила йому
окремий хід, так як вона займає чотири
кімнати, а мати з братом за цей вхід
відганяють його від хати, він допомагав
строїти цю хату, хоч йому і було 12 років.
Матері він допомагав як міг, що можуть
підтвердити ближні сусіди, але не
ОСОБА_5 бо він її далекий родич.

Заслухавши осіб, які приймають участь у
розгляді справи, свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_5, ОСОБА_7, дослідивши матеріали
справи встановив наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Одним із принципів цивільного
судочинства є диспозитивність, який
полягає у тому, що суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд (ст. 11 ЦПК України).

Статтею 41 Конституції України, ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України
закріплено принцип непорушності права
приватної власності, який означає
право особи на безперешкодне
користування своїм майном та закріплює
право власника володіти, користуватися
і розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння.

Способи захисту права власності
передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК
України.

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, будинок (ст. ст. 379, 380 ЦК
України).

Згідно свідоцтва про право власності
на житловий будинок від 10.04.1996 року за №
421, зареєстрованого в Білоцерківському
МБТІ ( а.с.8), позивачу на праві власності
належить житловий будинок АДРЕСА_1.

Станом на 10.02.2012 року за адресою:
будинок АДРЕСА_1 були зареєстровані та
проживали: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як член
сім'ї, що підтверджено довідкою
Трушківської сільської ради від 10.02.2012
року за № 168( а.с.4).

Згідно довідки Трушківської сільської
ради від 13.01.2014 року за № 12( а.с.5) та
довідки від 13.01.2014 року за № 19 ( а.с.30),
відповідач ОСОБА_2 зареєстрований, але
не проживає в будинку матері ОСОБА_1 в
АДРЕСА_1 з 2012 року по даний час.

Згідно письмових пояснень жителів с.
Трушки Білоцерківського району ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_10, завірені
Трушківською сільською радою (
а.с.6,7,28,29), підтвердили, що відповідач
ОСОБА_2 не проживає в будинку матері
ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 з 2012 року по даний час.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, підтвердили, що
відповідач за місцем реєстрації не
з'являється з серпня 2012 року, житлом не
цікавиться, проживає за іншою адресою,
комунальні послуги не сплачує,
особистих речей в будинку не має.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Позивач довела в судовому засіданні
належними та допустимими доказами, що
відповідач відсутній за місцем
реєстрації без поважних причин, будь -
які домовленості та договори між
власником житла та відповідачем
відсутні.

Відповідач в обґрунтування своїх
заперечень не надав до суду жодного
доказу та не довів що він з поважних
причин не проживає в АДРЕСА_1.

Даючи оцінку встановленим обставинам
та доказам в їх сукупності, суд прийшов
до висновку, що відповідач ОСОБА_2,
більше року без поважних причин, в
приміщенні будинку АДРЕСА_1, не
проживає, даним житлом не цікавиться,
вибув з нього на постійне проживання в
інше жиле приміщення, а тому його слід
визнати таким, що втратив право
користування вищевказаним жилим
приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду ( про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Таким чином, виходячи зі змісту
зазначеної норми закону, прийняте
рішення суду про позбавлення
відповідача права на користування
житловим приміщенням, відповідно є
підставою дня зняття його з реєстрації,
а відповідно до ст. 14 ЦПК України,
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організації, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд
стягує з відповідача на користь
позивача судові витрати в розмірі 243
грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 379, 380, 386,
391, 405 ЦК України, ст. 1 Першого протоколу
до Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод,
ст.ст.10,11,60,61,88,209,213-215 ,294,296 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням
задовольнити .

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням
будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Бондаренко