У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С., суддів:
Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,Гримич
М.К., Умнової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до
Черкасько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області про стягнення грошових коштів,
за касаційною скаргою
Черкасько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області на рішення Дергачівського
районного суду Харківської області від
04 жовтня 2013 року та рішення
апеляційного суду Харківської області
від 19 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом, у якому просив стягнути
з Черкасько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області на його користь 210 тис. грн
боргу та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 01
серпня 2008 року між
Черкасько-Лозівською сільською радою
та товариством з обмеженою
відповідальністю «Атон-АМД» було
укладено договір про надання послуг, за
яким товариство взяло на себе
зобов'язання виконати роботи по
будівництву котельної з матеріалів
замовника, а відповідач здійснити його
оплату. При цьому сторони дійшли згоди,
що вартість таких послуг становить 210
тис. грн. Відповідач прийняв послуги,
однак не здійснив їх оплати.

У червні 2013 року за відповідним
договором про відступлення права
вимоги до ОСОБА_6 перейшло право вимоги
за вказаними вище правовідносинами. 17
липня 2013 року він направив
відповідачеві відповідну вимогу, однак
кошти за договором залишилися не
сплаченими, тому, на підставі ст. ст. 903,
625 ЦК України позивач просив
задовольнити позов.

Рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області від 04
жовтня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто з Черкасько-Лозівської
сільської ради Дергачівського району
Харківської області на користь ОСОБА_6
борг у розмірі 210 тис. грн та судовий
збір в розмірі 2 100 грн, а всього
стягнуто 212 100 грн.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 19 грудня 2013
року рішення суду першої інстанції
змінено шляхом скасування такого
рішення в частині посилання на
рахункові рахунки
Черкасько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі
Черкасько-Лозівська сільська рада
Дергачівського району Харківської
області просить скасувати оскаржувані
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і ухвалити у
справі нове рішення про відмову в
позові, посилаючись на порушення
судами обох інстанцій норм
процесуального права та неправильне
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи у справі судове рішення про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі, суд першої інстанції керувався
ст. ст. 526, 530 ЦК України та виходив з
доведеності і обґрунтованості
позовних вимог, а також того, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Ухвалюючи у справі нове рішення,
апеляційний суд встановив, що договір
укладений 01 серпня 2008 року між
Черкасько-Лозівською сільською радою
та товариством з обмеженою
відповідальністю «Атон-АМД» по своїй
природі є договором
будівельного підряду і за правилами ст.
ст. 875, 879, 882, 875, 877 ЦК України
відповідач повинен відшкодувати
позивачеві кошти за таким договором.

Разом з тим, в суді апеляційної
інстанції встановлено, що
розрахунковий рахунок на який суд
першої інстанції послався в
резолютивній частині рішення суду
передбачений для фінансування
поточних видатків загального фонду
місцевого бюджету на утримання установ
освіти, а саме заробітної плати,
придбання продуктів харчування та
енергоносіїв для дитячих навчальних
закладів, тому апеляційний суд дійшов
до висновків про необхідність
скасування рішення районного суду в
цій частині.

З такими висновками судів обох
інстанцій погодитися не можна.

Відповідно до положень ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
позов подано на підставі норми Глави 63 -
ст. 903 ЦК України, якою врегульовано
порядок здійснення плати за договором
про надання послуг, та ст. 625 ЦК України,
якою передбачено відповідальність за
порушення грошового зобов'язання.

Суд першої інстанції не звернув уваги
на правові підстави обґрунтування
позовних вимог та розглянув справу на
підставі загальних норм щодо виконання
зобов'язання, а саме ст. ст. 526, 530 ЦК
України, незважаючи на те, що 01 серпня
2008 року між Черкасько-Лозівською
сільською радою та товариством з
обмеженою відповідальністю «Атон-АМД»
було укладено саме договір про надання
послуг (а. с. 6-8).

Таким чином, районний суд з характером
правовідносин, що виникли між
сторонами, та нормами матеріального
права, які підлягають до застосування
при вирішенні даного спору, не
визначився, крім того належним чином не
перевірив доводів сторін, на які вони
посилалися обґрунтовуючи свої вимоги
та заперечення.

У порушення вимог ст. 303 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції недоліків
допущених районним судом не виправив,
натомість, апеляційний суд припустився
грубих помилок цивільного
процесуального законодавства України.

Як зазначено вище, позов подано в
рамках ст. ст. 903, 625 ЦК України, підстави
та предмет позову позивачем не
змінювалися, однак, апеляційний
суд, не змінюючи рішення суду першої
інстанції по суті, встановив що між
сторонами існує спір за договором
будівельного підряду та застосував до
спірних правовідносин положення ст. ст.
875, 879, 882 ЦК України, якими регулюються
правовідносини щодо будівельного
підряду, хоча позивач з такими
позовними вимогами до суду не
звертався. Фактично апеляційний суд
вийшов за рамки позовних вимог.

Судами обох інстанцій розглянуто
справу поверхнево, не виконано вимог
ст. 11 ЦПК України щодо розгляду
цивільної справи в межах заявлених
позовних вимог, а також вимоги ст. ст.
214-215 ЦПК України щодо необхідності
ухвалення законного і обґрунтованого
рішення суду.

Таким чином, оскаржувані в касаційному
порядку судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Черкасько-Лозівської
сільської ради Дергачівського району
Харківської області задовольнити
частково.

Рішення Дергачівського районного суду
Харківської області від 04
жовтня 2013 року та рішення апеляційного
суду Харківської області
від 19 грудня 2013 року скасувати, а справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. ТкачукСудді:В.С.
Висоцька М.К. Гримич В.М. Колодійчук
О.В. Умнова