АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 квітня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Литвинюк І.М., Владичана А.І.

секретаря Лисак О.А.

за участю: ОСОБА_1 та його представника
ОСОБА_7, ОСОБА_2

та її представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Луковицької сільської ради
Глибоцького району Чернівецької
області, ОСОБА_2 про скасування рішення
сільської ради та державного акта на
право власності на земельну ділянку,
визнання права користування земельною
ділянкою, за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Глибоцького
районного суду Чернівецької області
від 10 січня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Луковицької
сільської ради Глибоцького району
Чернівецької області, ОСОБА_2 про
скасування рішення сільської ради та
державного акта на право власності на
земельну ділянку, визнання права
користування земельною ділянкою.

Вказував на те, що з 1988 року до 1995 року
він проживав разом із батьком - ОСОБА_4
та матір'ю - ОСОБА_5 у с.Кут-Баїнськ
Глибоцького району Чернівецької
області, а з 1995 року разом з матір'ю
проживає у м. Чернівцях.

З 1995 року по день смерті батька -
ІНФОРМАЦІЯ_1 він часто приїздив до
батька в село, де вони разом
обробляли земельну ділянку, яка

------------------------------------------------------------------------
-------------------------------

22ц - 421/14
головуючий у 1-й інстанції Маковійчук
Ю.В.

категорія: 45
суддя-доповідач Міцней В.Ф.

розташована по АДРЕСА_1.

Вважаючи, що у відповідності до ст.119 ЗК
України набув право на вказану
земельну ділянку за давністю
користування, 29 березня 2013 року він
подав до Луковицької сільської ради
заяву про надання йому цієї земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку.

Проте рішенням Луковицької сільської
ради від 25 квітня 2013 року відмовлено в
задоволенні його заяви у зв'язку з тим,
що рішенням сільської ради від 5 липня
2012 року надано дозвіл ОСОБА_2 на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення зазначеної земельної
ділянки у приватну власність.

Посилаючись на ці обставини, просив
скасувати рішення сільської ради від 5
липня 2012 року № 54-13/2 та виданий ОСОБА_2
державний акт на право власності на
земельну ділянку, яка розташована по
АДРЕСА_1, визнати за ним право
користування цією земельною ділянкою.

Рішенням Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 10 січня 2014
року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права.

Вказує на ті ж обставини, що і в
позовній заяві.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його
представник підтримали вимоги
апеляційної скарги.

ОСОБА_2 та її представник апеляційну
скаргу не визнали, вважають, що рішення
суду є законним, обґрунтованим і
підстав для його скасування немає.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін з
наступних підстав.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1
помер батько позивача - ОСОБА_4, який за
життя користувався земельною ділянкою,
що знаходиться по АДРЕСА_1.

У березні 2013 року позивач звернувся до
Луковицької сільської ради із заявою
про надання йому вказаної земельної
ділянки, однак рішенням сільської ради
від 25 квітня 2013 року № 38-18/13 йому
відмовлено у наданні цієї земельної
ділянки у зв'язку з тим, що рішенням
сільської ради від 5 липня 2012 року №
54-13/2 надано дозвіл ОСОБА_2 на складання
проекту землеустрою щодо відведення
зазначеної земельної ділянки у
приватну власність.

На підставі рішення Луковицької
сільської ради від 14 вересня 2012 року №
63-14/12 ОСОБА_2 видано державний акт серії
ЯМ № 658362 на право власності на земельну
ділянку площею 0,2240 га, яка розташована
по АДРЕСА_1 і призначена для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (а.с.57).

Відповідно до ст.116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону
(ч.1).

Безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі приватизації земельних ділянок,
які перебувають у користуванні
громадян; одержання земельних ділянок
внаслідок приватизації державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій;
одержання земельних ділянок із земель
державної і комунальної власності в
межах норм безоплатної приватизації,
визначених цим Кодексом (ч.3).

Однак позивач не надав суду доказів на
підтвердження того, що спірна земельна
ділянка перебуває у його користуванні.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Посилання апелянта на те, що він набув
право на вказану земельну ділянку за
давністю користування, є
безпідставним.

Згідно зі ст.119 ЗК України громадяни,
які добросовісно, відкрито і
безперервно користуються земельною
ділянкою протягом 15 років, але не мають
документів, які б свідчили про
наявність у них права на цю земельну
ділянку, можуть звернутися до органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування з клопотанням про
передачу її у власність або надання у
користування. Розмір цієї ділянки
встановлюється у межах норм,
визначених цим Кодексом.

Передача земельної ділянки у власність
або у користування громадян на
підставі набувальної давності
здійснюється в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Як встановлено судом, користувачем
спірної земельної ділянки до 26 вересня
2011 року був ОСОБА_4

Окрім того, положення ст. 119 ЗК України
щодо набуття права власності на
земельну ділянку за набувальною
давністю може застосовуватись з 1 січня
2017 року.

Виходячи з норм ст. 116 ЗК України
рішення органу виконавчої влади чи
місцевого самоврядування про передачу
у власність земельної ділянки є
необхідною передумовою виникнення
права власності на земельну ділянку.

За змістом ст. 152 ЗК України визнання
недійсним державного акта на право
власності на землю як
правовстановлюючого документа
зазначеною нормою не передбачено.

Захист порушених прав власника на
землю здійснюється заінтересованою
особою шляхом звернення до суду з
вимогою визнання недійсним
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи місцевого
самоврядування про передачу у
власність земельної ділянки.

Оспорюючи державний акт на право
власності на земельну ділянку, виданий
відповідачці ОСОБА_2, позивач не
заявляв вимоги про визнання недійсним
рішення Луковицької сільської ради від
14 вересня 2012 року № 63-14/12, на підставі
якого відповідачці видано цей
державний акт.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Позивач оспорює рішення сільської ради
від 5 липня 2012 року № 54-13/2, яким надано
дозвіл відповідачці ОСОБА_2 на
складання проекту землеустрою щодо
відведення спірної земельної ділянки у
приватну власність.

Проте вказане рішення не може
вважатися наданням земельної ділянки у
власність.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

З урахуванням наведеного колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляції не дають підстав для
його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України ,
колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 10 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: