22-ц/775/309/2014(м)
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Кочегарової Л.М.,
Попової С.А.,

при секретарі Костомановій
А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до Профспілкового
комітету Відкритого акціонерного
товариства «Азовмаш»,
правонаступником якого є ПАТ
«Азовмаш», про визнання недійсним
протоколу засідання президії
профспілки,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 20
січня 2014 року ,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до Профспілкового
комітету Відкритого акціонерного
товариства «Азовмаш»,
правонаступником якого є ПАТ «
Азовмаш», про визнання недійсним
протоколу засідання президії
профспілки від 26 жовтня 2011 року щодо
надання згоди на його звільнення з
роботи на підставі п.3 ст.40 КЗп П
України.

Ухвалою Жовтневого районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 20
січня 2014 року провадження у даній
справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 205
ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість ухвали, просить її
скасувати та повернути справу до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Представник відповідача в судове
засідання апеляційного суду не
з»явився, будучи належним чином
повідомленим про час та місце розгляду
справи, про що свідчить телефонограма
за №688 від 11 лютого 2014 року, отримана
представником профспілкового комітету
Тарасовим М.І.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення ОСОБА_1, який підтримав
доводи скарги та просив її
задовольнити, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст. 311 ЦПК України
підставами для скасування ухвали суду,
що перешкоджає подальшому провадженню
у справі, і направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції є: 1) неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
3)невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Закриваючи провадження у справі,
суд виходив з того, що спір не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства, оскільки законом не
передбачено оскарження протоколу
профспілкової організації; що позивач
обрав спосіб захисту порушених прав у
спосіб, не передбачений ст.16 ЦК України.

Колегія суддів не може погодитися з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності з п.2 ч.1 ст.205 ЦПК
України, суд своєю ухвалою закриває
провадження у справі, якщо справа не
підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1
вбачається, що пред'явлений ним позов
виник між позивачем та адміністрацією
профспілкового комітету ПАТ «Азовмаш»
з приводу оскарження рішення президії
профспілкового комітету ВАТ «
Азовмаш» від 26 жовтня 2011 року, що
стосується захисту прав позивача у
сфері трудових відносин.

Згідно з положеннями ст. 3 ЦПК
України та ст.ст.15,16 ЦК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цими Кодексами,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України передбачено,
що здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Відповідно до частини 1 статті 15
ЦПК України суди розглядають у порядку
цивільного судочинства справи про
захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод, інтересів, що
виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

При цьому, згідно з
роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду
України, викладеними в п. 4 постанови
«Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» від 12 червня 2009 року №2, суд
повинен виходити з того, що згідно зі
статтею 124 Конституції України
юрисдикція загальних судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі, а за частинами
першою і другою статті 15 ЦПК у порядку
цивільного судочинства суди
розглядають справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ за Кодексом
адміністративного судочинства України
(стаття 17) або Господарським
процесуальним кодексом України (статті
1, 12) віднесено до компетенції
адміністративних чи господарських
судів. Законом може бути передбачено
розгляд інших справ за правилами
цивільного судочинства.

З урахуванням зазначених вимог
закону, юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
з урахуванням вимог позивача,
неправильно визначив характер спірних
правовідносин та які норми
матеріального права підлягають
застосуванню. Зазначений спір є
цивільно - правовим і відповідно до
вищезазначених норм права підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства. Тому, висновки суду про
неможливість розгляду заявлених вимог
за правилами цивільного судочинства, є
помилковими.

Висновок суду про те, що позивач
не має права на пред'явлення вказаного
позову, оскільки ним обрано
неналежний спосіб захисту свого права,
є передчасним і не може бути
підставою для закриття провадження у
справі, а може бути тільки підставою
для вирішення спору по суті.

Згідно зі ст.206 ЦПК України, якщо
провадження у справі закривається з
підстав, визначених п.1 ч.1ст.205 цього
Кодексу, суд повинен повідомити
заявникові, до юрисдикції якого суду
віднесено розгляд таких справ. У разі
закриття провадження у справі повторне
звернення до суду з приводу спору між
тими самими сторонами, про той самий
предмет і з тих самих підстав не
допускається.

Закриваючи провадження у справі з
підстав неможливості розгляду спору в
порядку цивільного судочинства, суд не
роз'яснив позивачеві наслідки
закриття провадження та в якому
порядку може бути вирішено спір, як це
передбачено положеннями ст.206 ЦПК
України.

З урахуванням наведеного та
встановлених обставин, колегія суддів
вважає, що закриття провадження у
справі у зв'язку з непідвідомчістю
спору є безпідставною, допущені
порушення норм процесуального права є
підставою для скасування ухвали і
направлення матеріалів справи для
продовження розгляду справи по суті у
відповідності з вимогами закону.

Відповідно до ст.88 ЦПК України
та положень ст.ст.4, 5 Закону України
«Про судовий збір» з відповідача в
дохід держави підлягає стягненню
судовий збір в розмірі 121,80 грв.

Керуючись ст.ст.307,311 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 20
січня 2014 року скасувати, а матеріали
справи повернути до суду першої
інстанції для продовження розгляду
справи.

Стягнути з ПАТ « Азовмаш» в дохід
держави судовий збір за апеляційний
розгляд справи в розмірі 121,80 грв.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді