________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/2489/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2014 року Київський
районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Реви С.В.,

при секретарі
Бродецькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю
третьої особи Відділу опіки та
піклування Київської районної
адміністрації Одеської міської ради,
про усунення перешкод у спілкуванні з
дітьми та їх вихованні, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду з вказаним позовом,
в якому посилаються на те, що ОСОБА_1 та
відповідачка ОСОБА_4 є батьками
неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
а ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є рідними дідом та
бабою малолітніх дітей.

Діти з дня народження проживали
разом однією сім'єю з ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та відповідачкою
ОСОБА_4 в чотирьохкімнатній квартирі,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
яка належить ОСОБА_2.

06 серпня 2012 року Київський
районний суд м. Одеси по справі
№ 1512/9113/2012 постановив рішення, яким
розірвав шлюб між ОСОБА_1 та
відповідачкою ОСОБА_4, а за декілька
місяців до розірвання шлюбу ОСОБА_4
самовільно забрала з собою малолітніх
дітей та переїхала на постійне місце
проживання в квартиру її батьків, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_2.

З цього часу ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 не мають можливості вільно
спілкуватися з дітьми, приймати участь
у їх вихованні, проводити з ними свята,
дозвілля, відпочивати, організувати їх
оздоровлення, оскільки відповідачка
ОСОБА_4 вдається до різних засобів, щоб
не допустити цього, забороняє
відвідувати та спілкуватись з дітьми у
дошкільній установі, приймати іграшки,
речі.

При цьому, жодних вмотивованих
пояснень з цього приводу не надає.

Неодноразові спроби дійти згоди з
відповідачкою ОСОБА_4 у вирішенні
питань щодо спілкування та участі у
вихованні дітей не дали позитивних
результатів, не вдалося врегулювати це
питання й зі Службою у справах дітей
Одеської міської ради.

У зв'язку з цим ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 просять суд визначити спосіб їх
участі у спілкуванні та вихованні
неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом
спілкування наступним порядком:

- з 16:00 години до 20:00 годин кожної середи;

- з 09:00 години до 20:00 годин кожну другу
суботу місяця;

- з 09:00 години суботи до 18.00 години
неділі кожний останній тиждень місяця;

- 45 днів відпочинку у сукупності на рік
під час усіх канікул дітей за
попереднім узгодженням конкретних
днів з ОСОБА_4;

- кожне друге Різдво та Пасху, починаючи
з Пасхи 2014 року.

Зобов'язати ОСОБА_4 один раз на рік
надавати ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
письмовий нотаріальний дозвіл для
виїзду за межі України на відпочинок
разом з дітьми ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погодившись з вказаним
позовом, під час розгляду справи
відповідачка ОСОБА_4 надала суду
заперечення проти позову, в якому
посилається на те, що позовні вимоги є
необґрунтованими та безпідставними,
оскільки вона жодних перешкод ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спілкуванні з дітьми
не чинить.

Однак зазначає, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 дуже негативно впливають на
дітей в силу того, що сповідують
саєнтологію, та нав'язують дітям свої
релігійні переконання, але вона не
давала своєї згоди на виховання дітей,
чи на спілкування з дітьми відповідно
до переконань сповідуваної
саєнтології, тому немає підстав для
визначення порядку щодо їхнього
спілкування з дітьми.

Більш того, ОСОБА_4 вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
в частині її зобов'язання надавати їм
письмовий нотаріальний дозвіл для
виїзду за межі України на відпочинок
разом з дітьми є безпідставними,
оскільки суперечать чинному
законодавству України.

Тому ОСОБА_4 просить суд відмовити
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у задоволені
позовних вимог за безпідставністю.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав та
просив суд їх задовольнити у повному
обсязі з підстав, викладених у позові.

Представник позивачів ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 у судовому засіданні позов
підтримав

Відповідачка ОСОБА_4 та її
представник у судовому засіданні позов
визнали частково, а саме в частині того,
що позивачі мають право на побачення з
дітьми, в іншій частині заперечували
проти задоволення, посилаючись на
необґрунтованість та безпідставність.

Не погодились й з розпорядком, та
запропонували свій, а саме:

- з 16:00 години до 19:00 годин кожної середи;

- з 09:00 години до 19:00 годин кожну другу
суботу місяця;

- кожний останній тиждень місяця в
суботу з 09:00 години до 18:00 години та у
неділю з 09:00 години до 18:00 години, тобто
без ночівлі;

- 5 днів відпочинку у сукупності на рік
під час усіх канікул дітей за
попереднім узгодженням конкретних
днів з ОСОБА_4;

При цьому пояснивши суду, що
запропонований ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 порядок їх участі у
спілкуванні та вихованні дітей в
частині залишення останніх на ночівлю
за адресою: АДРЕСА_1, є
недопустимим, оскільки в зазначеній
квартирі відсутні необхідні умови для
їх ночівлі.

Представник третьої особи
Відділу опіки та піклування Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради у судовому засіданні
надав суду висновок Київської районної
адміністрації стосовно визначення
способів участі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у
вихованні малолітніх онуків ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
відповідно до якого ОСОБА_3,
ОСОБА_2 та відповідачці ОСОБА_4 було
запропоновано наступний порядок:

- щотижнево кожної середи з 16:00 години
до 19:00 годин, без присутності матері
дітей;

- щотижнево кожної другої та четвертої
суботи з 09:00 години до 19:00 годин, без
присутності матері дітей;

- щорічно, в день народження дітей - 20
квітня та 28 серпня, з 09:00 години до 13:00
години, без присутності матері дітей;

- 5 днів відпустки щорічно, за
попередньою домовленістю з матір'ю
дітей, без її присутності.

Із запропонованим порядком
спілкування та виховання малолітніх
дітей сторони погодились.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та надані докази, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено,
що з 16 серпня 1980 року по теперішній час
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у
зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_1.

Під час шлюбних відносин, а саме
ІНФОРМАЦІЯ_5, у ОСОБА_2 та ОСОБА_3
народився син - ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії ІНФОРМАЦІЯ_6.

17 червня 2006 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 було укладено шлюб.

За час перебування у шлюбних
відносинах у ОСОБА_1 та ОСОБА_4
народилися діти, а саме:

- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2;

- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_3;

06 серпня 2012 року Київський
районний суд м. Одеси по справі
№ 1512/9113/2012 постановив рішення, яким
розірвав шлюб між ОСОБА_1 та
відповідачкою ОСОБА_4, рішення набрало
законної сили.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_1 (батько дітей) постійно
проживає за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується відповідною довідкою
за № 145 від 02 грудня 2013 року, виданої ЖБК
«Іллічівський-23», а відповідачка
ОСОБА_4 разом з неповнолітніми дітьми
проживає за адресою: АДРЕСА_2, що також
підтверджується відповідною довідкою
за № 2259 від 30 грудня 2013 року, виданої КП
«Житлово-комунальний сервіс
«Портофранківський».

Відповідно до ст. 141 СК України,
мати й батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 151 СК України,
батьки мають переважне право перед
іншими особами на особисте виховання
дитини. Батьки мають право залучати до
виховання дитини інших осіб,
передавати її на виховання фізичним та
юридичним особам (ч. 2 ст. 151 СК України).

Статтею 153 СК України встановлено,
що мати, батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли таке право обмежене
законом.

Положеннями ст. 159 СК України
передбачено, що якщо той із батьків, з
ким проживає дитина, чинить перешкоди
тому з батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод. Суд визначає
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини (періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування. Під
час вирішення спору щодо участі одного
з батьків у вихованні дитини береться
до уваги ставлення батьків до
виконання своїх обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення, в
тому числі стан психічного здоров'я
одного з батьків, зловживання ним
алкогольними напоями або наркотичними
засобами.

Статтею 257 СК України визначено,
що баба та дід мають право спілкуватися
зі своїми внуками, брати участь у їх
вихованні. Батьки чи інші особи, з якими
проживає дитина, не мають права
перешкоджати у здійсненні бабою та
дідом своїх прав щодо виховання внуків.
Якщо такі перешкоди чиняться, баба та
дід мають право на звернення до суду з
позовом про їх усунення. Спір щодо
участі баби та діда у вихованні дитини
вирішується судом відповідно до ст. 159
СК України (ст. 263 СК України).

Таким чином, судом встановлено, що
ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_4 є
батьками неповнолітнього ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітньої ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, а ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є
рідними дідом та бабою малолітніх
дітей.

На теперішній час позивач ОСОБА_1
та відповідачка ОСОБА_4 проживають
окремо, при цьому діти проживають разом
з матір'ю, тобто ОСОБА_4, але
вона чинить перешкоди батьку, дідусю та
бабці вільно спілкуватися з дітьми,
приймати участь у їх вихованні,
проводити з ними свята, дозвілля,
відпочивати, організувати їх
оздоровлення, хоча вони мають на це
право

Оскільки відповідачка ОСОБА_4
чинить батьку, дідусю та бабці
перешкоди у спілкуванні з дітьми та у
їх вихованні, суд вважає за доцільним
визначити спосіб їх участі, а саме
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у вихованні
дітей, періодичні побачення,
можливість спільного відпочинку.

Оцінивши встановлені по справі
обставини у їх сукупності, з
урахуванням пояснень сторін, ставлення
батьків до виконання своїх обов'язків
відносно дітей, вік дітей, стан їхнього
здоров'я, а також стан психічного
здоров'я батька, дідуся та бабусі,
висновку Київської районної
адміністрації Одеської міської ради,
суд вважає, що участь ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні з
неповнолітнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
неповнолітньою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
має бути відбуватись у наступному
порядку:

- з 16:00 години до 19:00 годин кожної
середи;

- з 09:00 години до 19:00 годин кожну
другу суботу місяця;

- кожний останній тиждень місяця в
суботу з 09:00 години до 18:00 години та у
неділю з 09:00 години до 18:00 години;

- 30 днів відпочинку у сукупності
на рік під час усіх канікул дітей за
попереднім узгодженням конкретних
днів з матір'ю;

- кожне друге Різдво та Пасху,
починаючи з Пасхи 2014 року.

В іншій частині слід відмовити,
оскільки позивачами не доведено те, що
квартира АДРЕСА_1 містить всі необхідні
умови для залишення неповнолітнього
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, на ночівлю разом з
ними в цій квартири.

А в частині визначення часу у
спілкуванні та вихованні дітей, суд
вважає за доцільним призначити час з
16:00 години до 19:00 годин кожної середи та
з 09:00 години до 19:00 годин кожну другу
суботу місяця, оскільки після 19:00
години дітей требо підготувати до сну,
що займає багату часу.

Крім того, суд вважає, що також
необхідно збільшити кількість днів
відпочинку у сукупності на рік під час
усіх канікул дітей з п'яті днів на
тридцять.

Між тим, суд вважає, що позовні
вимоги в частині зобов'язання ОСОБА_4
один раз на рік надавати батьку, дідусю
та бабусі письмовий нотаріальний
дозвіл для виїзду за межі України на
відпочинок разом з дітьми підлягає
частковому задоволенню в частині
надання цього дозволу лише батьку
ОСОБА_1, в іншій частині слід відмовити
з наступних підстав.

Відповідно до 313 ЦК України,
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей
громадян України визначено Законом
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадяни України» від
21 січня 1994 року, постановою КМУ від 27
січня 1995 року за № 57 «Про затвердження
Правил перетинання державного кордону
громадянами України», Правилами
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою КМУ від 31
березня 1995 року за № 231.

Правила перетинання державного
кордону громадянами України,
затверджені Постановою Кабінету
Міністрів України від 27 січня 1995 року №
57 із змінами і доповненнями,
передбачають, що виїзд за межі України
громадян, які не досягли 16-річного віку,
в супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою, згода
другого з батьків не вимагається у разі
пред'явлення рішення суду про надання
дозволу на виїзд з України громадянину,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного документа
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення, затверджених постановою КМУ
від 31 березня 1995 року за № 231
(із змінами) визначено зокрема, що виїзд
неповнолітніх громадян України за межі
території України здійснюється за
одним із таких документів: паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, виданий дітям громадянам
України згідно з цими правилами;
проїзний документ дитини, виданий
відповідно до Правил; паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон одного з батьків, у який,
відповідно до Правил, записано дитину,
яка прямує у його супроводі через
державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено,
що оформлення паспорта/ проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі, коли батьки
не перебувають у шлюбі між собою, - того
з них, з ким проживає дитина,
справжність підпису яких засвідчено
нотаріально. За наявності заперечень
одного з батьків документ може бути
оформлено на підставі рішення суду.

Виїзд за межі України громадян,
які не досягли 16-річного віку, у
супроводі одного з батьків або у
супроводі осіб, які уповноважені одним
з батьків за нотаріально посвідченою
згодою, здійснюється:

- за нотаріально посвідченою
згодою другого з батьків із
зазначенням держави прямування та
відповідного часового проміжку
перебування у цій державі, якщо другий
з батьків не перебуває у пункті
пропуску через державний кордон;

- без нотаріально посвідченої
згоди другого з батьків: коли другий з
батьків є іноземцем або особою без
громадянства, що підтверджує запис про
батька у свідоцтві про народження
дитини, і він відсутній у пункті
пропуску; коли у паспорті громадянина
України для виїзду за кордон, з яким
прямує громадянин, який не досяг
16-річного віку, або проїзному документі
є відповідний запис про вибуття на
постійне місце проживання за межі
України чи відмітка про взяття на
консульський облік в дипломатичному
представництві України за кордоном;

- у разі пред'явлення оригіналів
документів або їх нотаріально
посвідчених копій: свідоцтва про
смерть другого з батьків; рішення суду
про позбавлення батьківських прав
другого з батьків; рішення суду про
визнання другого з батьків безвісно
відсутнім; рішення суду про визнання
другого з батьків недієздатним;
рішення суду про надання дозволу на
виїзд за межі України громадянина, який
не досяг 16-річного віку, без згоди та
супроводу другого з батьків;

Таким чином, діючим
законодавством не встановлено
обмеження щодо виїзду неповнолітньої
дитини за кордон, а лише встановлено
певний порядок її виїзду за кордон за
згодою батьків або дозволу суду при
відсутності згоди одного з батьків.

Однак, в даному випадку
відповідачка ОСОБА_4 не надає батьку
ОСОБА_1 цей дозвіл, у зв'язку з чим суд
вважає, що слід зобов'язати ОСОБА_4 один
раз на рік надавати ОСОБА_1 письмовий
нотаріальний дозвіл для виїзду
неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
за межі України на відпочинок, в іншій
частині слід відмовити за
безпісдтаністю.

Отже, з огляду на вищевказане,
оцінивши всі доводи у їх сукупності, з
урахуванням пояснень сторін, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є
обґрунтованими та підлягають частково
задоволенню шляхом визначення порядку
участі батька, дідуся та бабусі у
спілкуванні та вихованні
неповнолітніх дітей, що викладений у
мотивованій частині цього рішення, а
також зобов'язанням ОСОБА_4 один раз на
рік надавати ОСОБА_1 письмовий
нотаріальний дозвіл для виїзду з
дітьми за межі України на відпочинок. В
іншій частині відмовити за
безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст. 18 Конвенції
про права людини, ст.ст. 141, 151, 153, 157-159, 257,
263, 291 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Визначити спосіб участі у
спілкуванні та вихованні батьком
ОСОБА_1, дідом ОСОБА_3, бабою ОСОБА_2 з
неповнолітніми ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом
спілкування наступним порядком:

- з 16:00 години до 19:00 годин кожної
середи;

- з 09:00 години до 19:00 годин кожну
другу суботу місяця;

- кожний останній тиждень місяця в
суботу з 09:00 години до 18:00 години та у
неділю з 09:00 години до 18:00 години;

- 30 днів відпочинку у сукупності
на рік під час усіх канікул дітей за
попереднім узгодженням конкретних
днів з ОСОБА_4;

- кожне друге Різдво та Пасху,
починаючи з Пасхи 2014 року.

Зобов'язати ОСОБА_4 один раз на рік
надавати ОСОБА_1 письмовий
нотаріальний дозвіл для виїзду за межі
України на відпочинок разом з дітьми
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

В іншій частині відмовити за
безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подання через Київський
районний суд міста Одеси апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Рева С. В.