Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/1230/14
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Мацея М.М.,
Струс Л.Б.,

секретаря
Олексіва О.А.,

з участю
представників: ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ПАТ
«Концерн Хлібпром» - Сєрова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Галицького районного суду м.
Львова від 14 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету
Львівської міської ради, за участю
третьої особи - осіб Публічного
акціонерного товариства «Концерн
«Хлібпром», про визнання незаконним та
скасування рішення, -

в с т а н
о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою у відкритті
провадження в справі за заявою ОСОБА_2
до Виконавчого комітету Львівської
міської ради, за участю третіх осіб
Публічного акціонерного товариства
«Концерн «Хлібпром» про визнання
незаконним та скасування рішення -
відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2, який
зазначає, що суддя при постановленні
оскаржуваної ухвали дійшов висновку,
що його позовна заява не підлягає
розгляду у порядку цивільного
судочинства. Проте з тексту позовної
заяви можна прийти до однозначного
висновку про те, що спір виник у зв'язку
з існуванням акту органу місцевого
самоврядування, який порушує право
власності позивача на об'єкт
нерухомого майна. Виконавчий комітет
Львівської міської ради, приймаючи
оскаржуване рішення, незаконно
розпорядився чужим нерухомим майном,
що перебуває під захистом держави, а
саме: є пам'яткою культури
національного значення. Стверджує, що
виконавчий комітет Львівської міської
ради, приймаючи оскаржуване рішення,
діяв як власник нерухомого майна, яке
йому не належить. Звертає увагу на те,
що наявність оскаржуваного рішення
грубо порушує його право власності як
теперішнього власника, який набув таке
право на підставі договору
купівлі-продажу та здійснив його
державну реєстрацію у встановленому
порядку. Просить скасувати ухвалу
Галицького районного суду м. Львова від
14 жовтня 2013 року та направити справу в
суд першої інстанції для розгляду по
суті.

Представник відповідача - виконавчого
комітету Львівської міської ради
будучи належним чином повідомлений,
про що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с. 49), в судове засідання
апеляційної інстанції не з'явився,
причину своєї неявки суду не повідомив,
матеріалів справи достатньо для
розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників: ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ПАТ
«Концерн Хлібпром» - Сєрова О.В.,
перевіривши матеріали справи, межі та
доводи скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу слід
задовольнити.

Згідно з вимогами ст. 55 Конституції
України, ст. 3 ЦПК України права та
свободи людини і громадянина
захищаються судом. Кожна особа має
право в порядку, встановленому законом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК
України).

У відповідності до статей 126, 129
Конституції України судді при
здійсненні правосуддя незалежні і
підкоряються лише закону, вплив на них
у будь-який спосіб забороняється, а
також однією з засад судочинства є
забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду,
крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 п. 4 ст. 311 ЦПК України
передбачено, що однією з підстав для
скасування ухвали суду, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі, та
направлення справи для продовження
розгляду до суду першої інстанції є
порушення норм матеріального та
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання.

Відмовляючи у відкритті провадження у
даній справі суддя районного суду
виходив з того, що даний спір не
підлягає розгляду у порядку цивільного
судочинства оскільки стороною у ньому
(відповідачем) є орган місцевого
самоврядування, отже він повинен
розглядатися за правилами КАС України.

З таким висновком районного суду
погодитися не можна виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших субєктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, в якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший субєкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій та, зокрема, на
спори фізичних чи юридичних осіб із
субєктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності, а також спори за
зверненням субєкта владних
повноважень у випадках, встановлених
законом (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 17 КАС України).

Отже, з огляду на вищевизначене,
справою адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, який виник між
конкретними субєктами стосовно їхніх
прав та обов'язків у правовідносинах,
які передбачають владний вплив
уповноваженого законом одного
(суб'єкта владних повноважень) на
поведінку іншого (підпорядкованого)
суб'єкта, які відповідно до
законодавства зобов'язані виконувати
його вимоги та приписи.

Якщо ж спірні правовідносини не
містять ознак, наведених вище, в цьому
разі відсутній й публічно-правовий
спір. Від справ цивільної юрисдикції
адміністративні справи відрізняються
особливим змістом правовідносин між
сторонами та предметом позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Відповідно до п. п. «г» п. 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності»
від 22 грудня 1995 року № 20, суди
розглядають справи, зокрема, за
позовами про визнання незаконними
актів державних органів, органів
місцевого самоврядування, про
неправомірне втручання у здійснення
власником правомочностей щодо
володіння, користування і
розпорядження своїм майном.

Як вбачається з матеріалів справи, з
метою захисту права власності позивач
звернувся до суду із вищезазначеним
позовом, в якому містяться вимоги щодо
визнання незаконним та скасування
рішення Виконавчого комітету
Львівської міської ради, пред?явлені на
підставі ЦПК України, ЦК України.

З огляду на вищенаведене, судом першої
інстанції не взято до уваги характер
спірних правовідносин, а також те, що
вимоги, в частині яких відмовлено у
відкритті провадження у справі,
нерозривно пов?язані з іншими
заявленими у справі позовними вимогами
- про скасування дозволів на розміщення
реклами та не можуть розглядатися
окремо.

Враховуючи вказане, висновки районного
суду про відмову у відкритті
провадження у справі за позовом ОСОБА_2
до Виконавчого комітету Львівської
міської ради, за участю третьої особи -
осіб Публічного акціонерного
товариства «Концерн «Хлібпром», про
визнання незаконним та скасування
рішення, не ґрунтуються на вимогах
закону та позбавляють позивача права
на судовий захист, що не відповідає
нормам Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року.

За таких підстав ухвала судді суду
першої інстанції не може залишатися в
силі, а підлягає скасуванню з
направленням справи до суду першої
інстанції для вирішення питання про
відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 2 п. 4, 311
ч. 1 п. 4, 313, 314 ч. 1 п. 2, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м.
Львова від 14 жовтня 2013 року скасувати,
справу направити для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає,
оскільки не перешкоджає подальшому
провадженню у справі

Головуючий:
Монастирецький
Д.І.

Судді:
Мацей М.М.

Струс Л.Б.