Номер провадження: 22-ц/785/4782/14
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Косогор Г.О.,
Ісаєвої Н.В.

при секретарі Сілукової
В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_2,
представника ОСОБА_3, ОСОБА_4,
представник ОСОБА_5, до якої
приєднались ОСОБА_6, а також ОСОБА_7 на
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 13 березня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5,
за участю 3-х осіб Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради,
Управління з питань охорони об'єктів
культурної спадщини Одеського
міськвиконкому, КП ЖКС
«Порто-Франківський» про
відшкодування матеріальних та
моральних збитків та зобов'язання
відновити житловий стан квартири,

встановила:

У 2005 року ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовом, який згодом був неодноразово
уточнений та остаточно поданий до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5,
за участю 3-х осіб Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради,
Управління з питань охорони об'єктів
культурної спадщини Одеського
міськвиконкому, КП ЖКС
«Порто-Франківський» про
відшкодування матеріальних та
моральних збитків та зобов'язання
відновити житловий стан квартири,
посилаючись на те, що вона є власником
квартири АДРЕСА_1. Відповідачам на
праві власності належить квартира
АДРЕСА_2, яка розташована на четвертому
поверсі над квартирою позивачки. У 2004
році позивачка вже зверталась до
відповідачів з позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю,
оскільки в цей час ними проводилась
незаконна реконструкція й
переобладнання квартири АДРЕСА_2 яку
відповідачі почали, не погодивши
технічну безпеку своїх дій з
відповідними державними установами, та
повністю зруйнували свою квартиру, дах
будинку та його фасадну частину.
Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 19.01.2005 року позов ОСОБА_3 був
задоволений, незаконна реконструкція
припинена, а також суд зобов'язав
відповідачів усунути перешкоди для
користування власністю позивачки.
Відповідачі припинили ремонтні роботи,
не відновивши усі пошкодженні
реконструкцією комунікації, засипку
під підлогою (тобто стелю квартири
позивача), дах будинку, не засклили
вікна 4-го поверху, що призвело до
нанесення шкоди квартирі й майну
позивача, що знаходиться в квартирі,
внаслідок декількох випадків залиття.

В зв'язку з неодноразовим залиттям
квартири на теперішній час квартира
позивачки повністю зруйнована,
загальна сума матеріальних збитків,
заподіяних відповідачами, складає 961 785
гривень. Усе вищевикладене спричинило
позивачці моральні та душевні
страждання, вона знаходиться в
постійному нервовому стані,
неодноразові залиття квартири,
відсутність стелі у квартирі та даху
призвело до постійного холоду та
сирості у помешканні, що негативно
позначилося на здоров'ї та самопочутті
позивачки та її рідних. У зв'язку з чим
спричинену моральну шкоду ОСОБА_3.
оцінила у розмірі 750 000 гривень.
Оскільки відповідачі добровільно
завдані збитки не відшкодували,
позивачка звернулася до суду за
захистом своїх прав.

Представник позивачки у судовому
засіданні змінені позовні вимоги
підтримав, просив задовольнити їх у
повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 у
судовому засіданні позовні вимоги
ОСОБА_3 не визнали, просили у
задоволенні позову відмовити.

Представник КП ЖКС
«Порто-Франківський» у судовому
засіданні позовні вимоги позивача не
визнав, проти їх задоволення
заперечував.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_11, а також
представники Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради,
Управління з питань охорони об'єктів
культурної спадщини Одеського
міськвиконкому у судове засідання не
з'явилися, про слухання справи були
повідомлені належним чином.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 13 березня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволений частково.

Сягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_5 матеріальну шкоду у
розмірі 52 687 грн. та моральну шкоду у
розмірі 5000 грн., а також стягнуто з
відповідачів в рівних частках судові
витрати.

У задоволені решти позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_5 відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_2, представник
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якої
просить рішення суду скасувати,
постановити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим, а також,
постановленим судом з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Також на рішення суду ОСОБА_4,
представник ОСОБА_5 подав апеляційну
скаргу, до якої також приєднались
ОСОБА_7 та ОСОБА_6

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати,
постановити нове, яким відмовити в
задоволені позовних вимог в повному
обсязі, посилаючись на те, що висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи, а також, що судом
порушенні норми матеріального та
процесуального права.

В судове засідання ОСОБА_3, її
представник ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_8,
представники Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради,
Управління з питань охорони об'єктів
культурної спадщини Одеського
міськвиконкому не з`явилися, про
розгляд справи були повідомлені
належним чином (а.с.275, 271, 272, 278, 279, 281, 285,
286, 288 т. 4).

Зі змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми процесуальними правами на
власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК
України неявка сторін, належним чином
повідомлених про час та місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційних скарг та заперечень на них,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційних скарг
і заявлених вимог, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5
підлягає задоволенню, а апеляційна
скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства
відповідно до статті 2 ЦПК України,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до ст. 8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми.

Обгрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з`ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні і які відповідають
вимогам закону про їх належність і
допустимість, або обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Оцінка зібраних по справі доказів має
здійснюватися за правилами,
передбаченими ст.212 ЦПК України з
врахуванням положень ст.57-66 ЦПК
України. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків
встановлених ст.61 ЦПК України.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване
рішення не відповідає.

Статтею 11 ЦПК України, передбачено, що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог частини
другої ст.303 ЦПК України апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну
справу у порядку позовного
провадження, повинен повно і всебічно
з'ясувати фактичні обставини справи,
однак не вправі виходити за межі
заявлених позовних вимог та тієї
доказової бази, яка сформована за
рахунок доказів, поданих до суду самими
учасниками процесу.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Загальною підставою деліктної
відповідальності є противоправне,
шкідливе, винне діяння заподіювана
шкоди. Для настання відповідальності
за ст. 1166 ЦК України необхідна
наявність протиправної поведінки
особи, настання шкоди, причинний
зв'язок між протиправною поведінкою та
настанням шкоди, вина заподіювана
шкоди.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем підтверджено та
матеріалами справи не спростовані
збитки, які заподіяні позивачу, а тому
суд зробив висновки, про те що
відповідачі зобов'язані відшкодувати
позивачці матеріальну шкоду у розмірі
52 687 гривен, та моральну шкоду у розмірі
5000 гр.

Однак з таким висновком суду, колегія
суддів не погоджується, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_3 09.04.2001 році придбала квартиру
АДРЕСА_1 загальною площею 243,2 кв.м, на
підставі договору дарування (а.с. 23 т. 1).

Квартира знаходилась на 3 поверсі 4-х
поверхового будинку.

13.09.2001 року ОСОБА_3 придбала горище,
площею 89,0 кв.м, над частиною своєї
квартири, що підтверджується
розпорядженням Жовтневої районної
адміністрації та договором
купівлі-продажи (а.с. 25-26 т. 1).

Після того, як ОСОБА_3 стала власником
квартири та горища, позивачка провела
реконструкцію своєї квартири, та
отримала свідоцтво про право
власності, виданим виконавчим
комітетом Одеської міської ради (а. с. 6,7
т. 1).

Квартира ОСОБА_12 складається з
житлових приміщень, розташованих на 3
поверсі будинку та мансарди,
розташованої на 4 поверсі (а. с. 8,9 т. 1).

ОСОБА_9 та ОСОБА_5, є власником 350/1000
квартири АДРЕСА_2.

ОСОБА_8, належить 237/1000 квартири АДРЕСА_2.

ОСОБА_7 належить 153/1000 квартири АДРЕСА_2.

ОСОБА_6, належить 260/1000 квартири АДРЕСА_2.

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про
відшкодування шкоди, в зв'язку з тим, що
з вини відповідачів сталися
неодноразові залиття її квартири.

У відповідності до висновку,
проведеним ТОВ «Епос-13», найбільш
вірогідне джерело проникнення
атмосферних опадів в кв. НОМЕР_1,
практично не захищена від проникнення
опадів вертикальна плоскість даху у
місці спрядіння нового даху над дахом
ОСОБА_3 зі старим дахом по осі 2 (а.с. 93 т.
1).

У відповідності до акту, складеним ПТ
«Домус», мешканець квартири НОМЕР_2 за
свій рахунок, провела ремонт крівлі над
квартирами НОМЕР_2 НОМЕР_1 (а.с. 53).

У відповідності до акту, складеним у
лютому 2006 року, роботи по ремонту
крівлі, мешканцем квартири НОМЕР_2
проведені були неякісно, що стало
підставою у проникненні талого снігу
(а.с. 54 т. 1).

У відповідності до висновку,
проведеним Науково-дослідницькою
частиною Одеської державної академії
будівництва та архітектури,
реконструкція даху над квартирою
НОМЕР_2 проведена з істотними
порушеннями (а.с. 55-77 т. 2).

У відповідності до експертного
висновку, про технічний стан
конструкцій, якість виконаних робіт, та
умови завершення реконструкції
квартири НОМЕР_2 зазначено, що
необхідно демонтувати старий дах над
мансардою, як невідповідним
нормативним вимогам (а.с. 91-98 т. 2).

Колегія суддів, дійшла до висновку, про
те, що позовні вимоги ОСОБА_3
задоволенню не підлягають, з тих
підстав, що з матеріалів справи не
вбачається з чиєї вини сталося
затоплення квартири ОСОБА_3, залиття
квартири позивачки сталося на межі
квартири та мансарди, яка стикується з
дахом та з квартирою відповідачів.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак позивач не надав суду допустимих
та належних доказів які б
підтверджували, що дійсно залиття
квартири сталося саме з вини
відповідачів.

Але не зважаючи на це, суд першої
інстанції ухвалив рішення, про
задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Відповідно до ст. 59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами.

Статтею 138 ЦПК України, передбачено, що
оригінали письмових доказів до
набрання рішення законної сили
повертаються за клопотанням осіб, які
їх подали, у справі залишається
засвідчена суддею копія письмового
доказу.

Також матеріалах справи міститься лише
один акт про залив квартири позивачки
(а.с 15 т. 1), який судом не може бути взято
до уваги, тому, що він складений у
порушенні вимог діючого законодавства,
а саме складений та підписаний лише
двома представниками ДЕЗ, інші акти,
яки були підставою, як для проведення
експертиз, так і для винесення рішення,
були надані у ксерокопіях, які не
завірені належним чином, що є
неналежними доказами (а.с. 227 т.3, 180 т. 1).

Справа колегією суддів розглянута
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів,
які знаходяться в матеріалах справи,
належність та допустимість яких
перевірена судом та їм надана оцінка в
рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що
на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову ОСОБА_3 за
недоведеністю.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309 ч. 1 п. 3,4, ст.. 313,
314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника
ОСОБА_3 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника
ОСОБА_5, до якої приєднались ОСОБА_6, а
також ОСОБА_7 - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 13 березня 2014 року - скасувати,
ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5,
за участю 3-х осіб Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради,
Управління з питань охорони об'єктів
культурної спадщини Одеського
міськвиконкому, КП ЖКС
«Порто-Франківський» про
відшкодування матеріальних та
моральних збитків та зобов'язання
відновити житловий стан квартири -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку на
протязі двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С.
Комлева

Судді ______________________________________ Г.О.
Косогор

______________________________________
Н.В. Ісаєва