АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/5266/14
Головуючий у 1 інстанції -Панченко О.М.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

Головуючого судді
Панченка М.М.

Суддів
Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

При секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі
територіально відокремленого
безбалансового відділення №10026/0143
філії - Головного управління по м.Києву
та Київській області АТ»Ощадбанк» на
ухвалу Деснянського районного суду
м.Києва від 25 лютого 2014 року про відмову
у задоволенні скарги на постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачеві, зацікавлена особа
державний виконавець Відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м.Києві Варава Роман
Сергійович, боржник ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Деснянського районного
суду м.Києва від 25.02.2014 року відмовлено
Публічному акціонерному товариству
«Державний ощадний банк України» в
особі територіально відокремленого
безбалансового відділення №10026/0143
філії - Головного управління по м.Києву
та Київській області АТ»Ощадбанк»
(далі - ПАТ»Ощадбанк») у задоволенні
скарги на постанову від 19.12.2013 року
державного виконавця Варави Р.С. про
повернення виконавчого листа №2-5350/2008
на адресу ПАТ»Ощадбанк», як
стягувачеві, виданого Деснянським
районним судом м.Києва 11.11.2008 року на
виконання рішення Деснянського
районного суду м.Києва від 28.10.2008 року з
боржника ОСОБА_2 на користь
ПАТ»Ощадбанк» кредитної
заборгованості у сумі 69.798 грн.76 коп.
/а.с.4,5,7,8,36-38/.

Повертаючи виконавчий лист, суд
першої інстанції керувався п.8 ч.1 ст.47
Закону України «Про виконавчу службу»,
згідно якого, виконавчий документ
повертається стягувачеві у разі, якщо:
коштів, що надійшли від реалізації
заставленого майна, недостатньо для
задоволення вимог
стягувача-заставодержателя за
виконавчим документом, на підставі
якого звернуто стягнення на заставлене
майно, та виходив з того 22.12.2010 року
заставлений автомобіль боржника був
проданий на аукціоні в результаті чого
борг було частково погашено, що
підтверджується актом державного
виконавця Варави Р.С. від 19.12.2013 року, а
іншого майна, на яке можливо звернути
стягнення у боржника немає.

Відповідно до ст.383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Колегія суддів погоджується з
запереченнями, викладеними в
апеляційній скарзі в тій частині, що
посилання суду на п.8 ч.1 ст.47 Закону
України «Про виконавче провадження» є
некоректним, оскільки, указаною нормою
врегульовані правовідносини стосовно
звернення стягнення на заставлене
майно, а спірні правовідносини
випливають із примусового виконання
судового рішення про стягнення боргу.

Оскаржуючи в апеляційному
порядку указану ухвалу Деснянського
районного суду м.Києва від 25.02.2014 року,
ПАТ»Ощадбанк» послався також на те, що
судом першої інстанції не враховано
того, що боржник ОСОБА_2 володіє на
праві власності 1/3 часткою квартири
АДРЕСА_1, на яку державним виконавцем
було накладено арешт, відповідно до
акту опису і арешту майна від 13.07.2012
року, і за рахунок реалізації якої,
можливо було б виконати судове рішення
щодо погашення кредитного
боргу/а.с.42-45/.

Відхиляючи указаний довід скаржника,
суд виходив з того, що службою у справах
дітей Деснянської РДА у м.Києві
державному виконавцю відмовлено у
наданні згоди на реалізацію цієї
частини квартири, оскільки, в указаній
квартирі зареєстровані неповнолітні
діти. А в силу чинного законодавства не
допускається вчинення правочинів щодо
нерухомого майна, право власності на
яке, або право користування яким, має
дитина, що може призвести до звуження
обсягу існуючих житлових прав дитини
або порушення законом її інтересів
/а.с.14,15/.

Колегія суддів розглядає, як не
достатньо обгрунтованими доводи суду
в цій частині, оскільки, згідно п.4.5.9.
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України за №512/5
від 2.04.2012 року, зокрема, в частині, що
торкається ініціювання питання
державним виконавцем зміни і порядку
виконання рішення: «…Якщо такий дозвіл
(від органів опіки та піклування) не
надано, державний виконавець
звертається до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
встановлення або зміну способу і
порядку виконання. Якщо судом не
встановлено (змінено) спосіб і порядок
виконання, державний виконавець
продовжує виконання рішення за рахунок
іншого майна боржника, а в разі
відсутності такого майна повертає
виконавчий документ стягувачу з
підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст.47
Закону».

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено, що державний виконавець
зобов»язаний вживати передбачені цим
Законом заходи примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, як встановлено судом
апеляційної інстанції, державним
виконавцем не були вчинені всі можливі
дії, передбачені Законом «Про
виконавче провадження» щодо розшуку
майна боржника, за рахунок якого могло
бути виконане судове рішення, а також
не були вжиті інші заходи щодо
можливості реалізації встановленого
майна боржника з метою виконання
судового рішення про погашення боргу.

Відповідно до п.3ч.1 ст.312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої
інстанції, якщо останній порушив
порядок, встановлений для його
вирішення.

Керуючись ст.ст.307,312 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі
територіально відокремленого
безбалансового відділення №10026/0143
філії - Головного управління по м.Києву
та Київській області АТ»Ощадбанк»
задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Деснянського
районного суду м.Києва від 25 лютого 2014
року, а справу повернути до суду першої
інстанції для повторного вирішення
питання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді