У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2014 року суддя Київського
районного суду м. Донецька Брежнев О.А.,
розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
забезпечення позову, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк», треті особи приватний
нотаріус Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_3, Відділ
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у м. Донецьку про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню.

В позовній заяві позивачі просять про
забезпечення позову шляхом зупинення
стягнення за виконавчим написом № 310
від 31.03.2014р.

Перевіривши матеріали справи, суд
вважає за доцільне прийняти рішення
про відмову в задоволенні заяви,
оскільки згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України та
роз'яснень, які містяться у п. 4
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», при розгляді
заяв про забезпечення позову суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
з'ясувати обсяг позовних вимог, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

Крім того, суд має брати до уваги
інтереси не тільки позивача, а й інших
осіб, права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Згідно п. 14 інформаційного листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 січня 2013 року № 223 - 161/ 0/ 4 - 13,
«Про практику розгляду судами скарг на
рішення державного виконавця під час
виконання судового рішення у цивільній
справі», за своєю правовою природою
зупинення виконавчого провадження та
вжиття заходів забезпечення позову за
ст. 152 ЦПК України різні, оскільки при
застосування ЦПК тимчасово
втрачається правова сила того рішення,
що було зупинено.

Крім того, за законом «Про виконавче
провадження» - це повноваження
державного виконавця, яке може бути
оскаржене до суду. При цьому суд не може
зупинити виконавче провадження, так як
це виключне повноваження державного
виконавця. Навіть у разі оскарження дій
державного виконавця, який не зупинив
виконавче провадження, суд вправі
визнати його дії незаконними та
зобов'язати зупинити виконавче
провадження, а не сам зупиняє таке
провадження. (ч. 2 ст. 387 ЦПК України)

Частина 2 ст. 152 ЦПК України не дає
підстав вважати зупинення виконавчого
провадження видом забезпечення позову.

Згідно п. 15 постанови № 6 пленуму ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах», суд не
вправі вживати заходи забезпечення
позову шляхом зупинення виконавчого
провадження, зупинення дій
оскаржуваного рішення тощо, оскільки
зазначене не є повноваженнями суду, а
є виключним повноваженням державного
виконавця, яке може бути оскаржене до
суду.

З урахуванням наведеного, у
задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 слід
відмовити.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
забезпечення позову - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може
бути подано до Апеляційного суду
Донецької області через Київський
районний суд м. Донецька протягом п'яти
днів з дня її проголошення, а в разі,
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційну скаргу може бути подано
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя