Єдиний унікальний № 371/378/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року м.
Миронівка № 371 / 378 / 14-ц

Суддя Миронівського районного суду
Київської області Капшук Л.О.,
розглянувши заяву про забезпечення
позову у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

У С Т А Н О В
И В :

позивач звернулася до суду з вимогою
про стягнення грошових коштів з
відповідача, посилаючись на ті
обставини, що за договором
купівлі-продажу придбала у неї корову
за кошти в сумі 7500 грн., яка виявилася
непродуктивною та була нею повернута
продавцю. Просила стягнути з
відповідача кошти, сплачені за корову,
та понесені судові витрати.

Ухвалою судді Миронівського районного
суду від 02 квітня 2014 року провадження
у справі відкрито.

20 травня 2014 року від позивача надійшла
заява про забезпечення позову, в якій
вона просить вжити заходів
забезпечення позову у даній справі
шляхом накладення арешту на все рухоме
та нерухоме майно відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

За ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов
забезпечується, в тому числі,
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться в нього чи
інших осіб, забороною вчиняти певні
дії.

Відповідно до принципу змагальності
сторін і загальних правил розподілу
тягаря доказування обов'язок доведення
підстав для застосування заходів
забезпечення позову покладається на ту
особу, яка заявляє відповідне
клопотання. Отже, за загальним
правилом, заявник зобов'язаний довести
наявність підстав для забезпечення
позову, надавши відповідні докази.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову». Розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. Вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Загальною підставою для вжиття заходів
забезпечення позову є наявність
обставин, які свідчать або дозволяють
достовірно припустити, що невжиття цих
заходів може утруднити чи зробити
неможливим виконання майбутнього
рішення суду.

Об'єктивних обставин та припущень щодо
обставин, що несуть реальну загрозу
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову та вказують на те, що невжиття
заходів забезпечення позову утруднить
чи зробить неможливим виконання
рішення суду, сторона, яка заявила
клопотання, не зазначила. Такою
обставиною чи припущенням щодо загрози
невиконання рішення суду не являється
той факт, що відповідач відмовляється
визнавати позовні вимоги.

Заявник не зазначила майно, яке
належить відповідачу та може бути
арештовано, а також його вартість, що
позбавляє суд можливості вирішити
питання щодо забезпечення позову з
урахуванням співмірності позовних
вимог.

За вказаних обставин та, зважаючи на
обсяг позовних вимог, у суду відсутні
підстави вважати, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду в подальшому, а також відсутні
достатні підстави для висновку про
наявність у відповідача на праві
власності нерухомого чи рухомого
майна.

Вказані обставини є підставою для
відмови у вжитті заходів забезпечення
позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 151-153 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И
В :

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у
справі за її позовом до ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів залишити без
задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис
Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя
Л.О. Капшук