Справа № 653/1818/13-ц
Провадження № 2/653/99/14
РІШЕННЯ

іменем України

"14" березня 2014 р.

Генічеський районний суд Херсонської
області у складі:

головуючого судді - Хоменко В.Г.

при секретарі - Кідалові Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Генічеську цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», за участю третьої особи
ОСОБА_1, органу опіки та піклування при
Генічеській міській раді Херсонської
області, про визнання договору іпотеки
недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»)
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, в якому просило стягнути з
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк»
заборгованість за кредитним договором
у сумі 614067,02 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір
у розмірі 3441 грн.; звернути стягнення в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором, що складає 614067,02
грн. на предмет іпотеки, що належить
ОСОБА_2, а саме: житловий будинок
АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між
акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСибБанк» (далі - АКІБ
«УкрСибБанк») та ОСОБА_1 02 квітня 2008
року було укладено кредитний договір
№0 (відповідно до додаткової
угоди реєстраційний номер договору
було змінено на №1), за якими
відповідач отримав кредитні кошти у
сумі 47 000 доларів США, з розрахунку 13,40 %
річних на строк з 02 квітня 2008 року по 02
квітня 2015 року. Крім того, з метою
забезпечення виконання позичальником
взятих на себе зобов'язань, між АКІБ
«УкрСибБанк» та ОСОБА_2 було укладено
договір іпотеки від 02 квітня 2008 року,
предметом якого виступив будинок
АДРЕСА_1. 08 грудня 2011 року між ПАТ
«УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було
укладено договір купівлі-продажу прав
вимоги за кредитами, внаслідок чого до
ПАТ «Дельта Банк» перейшло право
вимагати від боржників повного,
належного та реального виконання
обов'язків за кредитними договорами.
Відповідно до умов вищевказаного
кредитного договору, ОСОБА_1
зобов'язався щомісяця у визначені
договором строки здійснювати
погашення частини суми кредиту та
сплачувати проценти за користування
кредитом. Проте, останній взяті на себе
зобов'язання належним чином не виконує,
внаслідок чого утворилась
заборгованість на загальну суму 614067,02
грн., з яких заборгованість за кредитом
353285,40 грн., заборгованість за
відсотками 249456,01 грн., та відсотки 11 325,60
грн. Відповідач добровільно не сплачує
кредит, у зв'язку з чим просив стягнути
з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним
договором на загальну суму 614067,02 грн. та
судовий збір, та звернути стягнення на
предмет іпотеки, що належить ОСОБА_2

ОСОБА_2 звернулась до суду із
зустрічним позовом до ПАТ «Дельта
Банк», за участю третьої особи ОСОБА_1
про визнання договору іпотеки від 02
квітня 2008 року недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
договір іпотеки від 02 квітня 2008 року
суперечить вимогам ст. 203 ЦК України.
Оскільки, у житловому будинку, який є
предметом іпотеки проживає її син
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому звернення
стягнення на предмет іпотеки призведе
до порушення його прав на житло, у
зв'язку з чим вважає укладений договір
недійсним.

Представник позивача в судовому
засіданні первісний позов підтримав
надав суду письмове клопотання з
проханням розглянути справу у його
відсутність, позовні вимоги за
зустрічним позовом вважає
необґрунтованими, та такими, що не
підлягають задоволенню.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2
проти первісного позову заперечили,
вважають його не обґрунтованим, та
таким, що не підлягає задоволенню з тих
підстав, що позивачем не надано
належних та допустимих доказів, які б
свідчили про наявність боргу ОСОБА_1
перед позивачем. Зазначили, що сам лише
розрахунок боргу за кредитним
договором не є належним доказом
існування заборгованості в сумі
пред'явленій до стягнення. Проти позову
заперечили та просили відмовити у його
задоволенні. Зустрічний позов просять
задовольнити.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування до судового засідання не
з'явився, надав заяву про розгляд
справи за його відсутності та при
ухваленні рішення врахувати інтереси
неповнолітнього ОСОБА_4

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини, на які сторони
посилаються в обґрунтування своїх
позовних вимог та заперечень на
позовну заяву та перевіривши їх
доказами, суд приходить до
наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 02
квітня 2008 року між акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСибБанк» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №0. Відповідно
до умов договору АКІБ «УкрСибБанк»
надав ОСОБА_1 кредит для споживчих
цілей у сумі 47 000 доларів США, а
останній зобов'язався повернути його
не пізніше 02 квітня 2015 року та сплатити
проценти за користування кредитом у
розмірі 13,40% річних.

Відповідно до положень ст. 526, 527, 530 ЦК
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та ЦК України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором
№0 від 02 квітня 2008 року, між АКІБ
«УкрСибБанк» та ОСОБА_2 було укладено
договір іпотеки від 02 квітня 2008 року,
відповідно до якого, остання виступила
майновим поручителем позичальника
ОСОБА_1 та передала в іпотеку нерухоме
майно - житловий будинок, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який
належить їй на праві приватної
власності.

02 квітня 2008 року на виконання умов
кредитного договору, АКІБ «УкрСибБанк»
була отримана заява №53 про видачу
готівки, на підставі якої ОСОБА_1 було
видано 47 000 доларів США.

У подальшому, між АКІБ «УкрСибБанк» та
ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду
№1 до договору про надання
споживчого кредиту №0, яким
змінено умови договору при
реструктуризації, відповідно до умов
якого змінено строки виконання
зобов'язань позичальником зі сплати
процентів за цим договором, та змінено
розмір ануїтетного платежу.

08 грудня 2011 року між публічним
акціонерним товариством «УкрСибБанк»
та публічним акціонерним товариством
«Дельта Банк» було укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, відповідно до якого в
порядку, обсязі та на умовах,
визначених даним договором ПАТ
«УкрСибБанк» передає (відступає) ПАТ
«Дельта Банк» права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорам, внаслідок чого ПАТ «Дельта
банк» змінює ПАТ «УкрСибБанк» як
кредитора (стає новим кредитором) у
зазначених зобов'язаннях, а внаслідок
передачі від ПАТ «УкрСибБанк» до ПАТ
«Дельта Банк» прав вимоги до боржників,
до ПАТ «Дельта Банк» переходить право
вимагати від боржників повного,
належного та реального виконання
обов'язків за кредитними та
забезпечувальними договорами.

Із встановлених по справі обставин
вбачається, що ОСОБА_1 прийняті на себе
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконує. На час
звернення ПАТ «Дельта Банк» до суду із
вищезазначеними позовними вимогами
заборгованість ОСОБА_1 перед банком
відповідно до наданого розрахунку
заборгованості склала 614067,02грн., із них:
заборгованість по відсоткам за
договором №0 - 11325,60 грн., за
додатковою угодою №1:
заборгованість за кредитом - 353285,40 грн.;
заборгованість за відсотками - 249456,01
грн., прострочена сума заборгованості
за кредитом - 211243,72 грн., та за
відсотками - 94469,43грн.

На виконання умов укладених договорів,
позивачем за первісним позовом, на
адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були
направлені вимоги від 29 березня 2013 року
про усунення порушення умов кредитного
договору, а саме погашення
заборгованості у розмірі 34552,64 доларів
США та попереджено, що в разі не вжиття
заходів щодо погашення простроченої
заборгованості, банк буде змушений
захищати свої майнові права шляхом
вчинення виконавчого напису нотаріуса
або зверненням до суду.

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України і ч. 2 ст. 1050
ЦК України наслідками порушення
відповідачем зобов'язання щодо
повернення чергової частини суми
кредиту є право позивача достроково
вимагати повернення суми кредиту.

Відповідно до ч.1 ст. 589 ЦК України у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

У відповідності до ст. 590 ЦК України
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, коли зобов'язання не буде
виконано у встановлений строк (термін),
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст.. 7 Закону України «Про
іпотеку» за рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання боржником
основного зобовязання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобовязанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Пунктом 4.1.1. договору іпотеки від 02
квітня 2008 року, передбачено, що
іпотекодержатель має право звернення
стягнення на предмет іпотеки у разі
порушення іпотекодавцем будь-якого
зобов'язання за цим договором або
будь-якого зобов'язання, що забезпечено
іпотекою за цим договором.

Таким чином, з встановлених по справі
обставин та наданих ПАТ «Дельта Банк»
доказів, суд вважає доведеним факт
порушення зі сторони ОСОБА_1 основного
зобов'язання за кредитним договором
від 02 квітня 2008 року.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги обґрунтованими, оскільки
позивач всі передбачені договором
умови виконав в повному обсязі,
відповідач укладав договір та прийняв
кошти і зобов'язувався його виконати у
відповідності до норм чинного
законодавства, тому відповідач мав
можливість виконати умови договору і
повернути кредит позивачу, але без
поважних причин цього не зробив. За
викладених обставин, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача за
первісним позовом є обґрунтованими, та
такими, що підлягають задоволенню.

Посилання відповідачів за первісним
позовом про необґрунтованість розміру
заборгованості за кредитним договором
та не підтвердженність розрахунку
бухгалтерсько-фінансовими документами
є безпідставними, з тих підстав, що
відповідачами у порушення вимог ст. 60
ЦПК України, ані у письмових
запереченнях, ані у судовому засіданні,
не зазначено в чому полягає
невідповідність наданого позивачем
розрахунку заборгованості та не
зазначено, які саме
бухгалтерсько-фінансові документи
спростовують зазначений розрахунок.

Стосовно зустрічних вимог, суд
приходить до висновку, що вони не
підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

В силу ч. 1 статті 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК
України.

В силу ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства, має бути
спрямований на реальне настання
обумовлених ним правових наслідків за
умови наявності необхідного обсягу
цивільної дієздатності та вільного
волевиявлення його учасників. При
цьому правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч.3 ст. 17 Закону України «Про
охорону дитинства» батьки або особи,
які їх замінюють, не мають права без
дозволу органів опіки та піклування
укладати договори, які підлягають
нотаріальному посвідченню або
спеціальній реєстрації, відмовлятись
від належних дитині майнових прав,
здійснювати розподіл, обмін,
відчуження житла, зобов'язуватись від
імені дитини порукою, видавати
зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, при
укладенні 02 квітня 2008 року договору
іпотеки ОСОБА_2 засвідчила, що на момент
укладання договору відсутні права
будь-яких третіх осіб щодо предмета
іпотеки, а також у ньому не проживають
та не зареєстровані малолітні та
неповнолітні діти.

Крім того, вказана обставина
підтверджується довідкою №1403 від 29
лютого 2008 року про склад сім'ї, виданною
міським головою м. Генічеська, згідно
якої у будинку АДРЕСА_1 зареєстрований
лише ОСОБА_1.

Як вбачається з ксерокопії домової
книги для прописки громадян, які
проживають у АДРЕСА_1, неповнолітній
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, був прописаний за
вказаною адресою 18 квітня 2008 року,
тобто після укладення оскаржуваного
договору іпотеки.

При цьому, відповідно до п.2.4.6 договору
іпотеки від 02 квітня 2008 року, ОСОБА_2
(іпотекодавець) зобов'язалась не
надавати дозвіл на реєстрацію в
житлових приміщеннях, що складають
предмет іпотеки, фізичних та юридичних
осіб, без згоди іпотекодержателя.

Крім того, у судовому засіданні не
встановлено обставин того, що дитина
позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4
на момент укладення договору іпотеки
набув права користування житловим
будинком АДРЕСА_1, його права
укладенням зазначеного договору не
порушені, а отже підстави для визнання
договору іпотеки відсутні. Сам факт
реєстрації після укладення договору
іпотеки місця проживання
неповнолітнього ОСОБА_4 18 квітня 2008
року, що було здійснено без погодження
іпотекодерджателя, також не надає
підстав для визнання договору іпотеки
недійсним.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що оскільки обставини, якими
позивач обґрунтовує свої позовні
вимоги належними доказами
підтверджені не були, в задоволенні
зустрічного позову слід відмовити в
повному обсязі.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, за
первісним позовом на користь позивача
з ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати
по сплаті судового збору у розмірі 3441.

Керуючись ст. ст. 212,213-215 ЦПК України,
суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»-
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер
облікової картки платника податків
№, адреса проживання: АДРЕСА_1) на
користь публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» () заборгованість за кредитним
договором №0 та додатковою угодою
№1 у розмірі 614067 (шістсот
чотирнадцять тисяч шістдесят сім) грн.
02 коп.

Стягнути з ОСОБА_1
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків №, адреса
проживання: АДРЕСА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» () витрати
по сплаті судового збору у розмірі 3441
(три тисячі чотириста сорок одна) грн.

У рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором, що складає 614067,02
грн. звернути стягнення на предмет
іпотеки: житловий будинок АДРЕСА_1, який
належить на праві власності ОСОБА_2,
шляхом проведення прилюдних торгів
предмета іпотеки у межах процедури
виконавчого провадження, встановивши
початкову ціну продажу, визначену на
підставі оцінки майна суб'єкта
оціночної діяльності, проведеної
відповідно до законодавства.

У задоволені зустрічного позову
ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Херсонської області
через Генічеський районний суд
Херсонської області протягом 10-ти
днів з дня проголошення
рішення.

Суддя: В. Г. Хоменко