АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/451/К/14
Доповідач Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Остапенко В.О.,
Турік В.П.,

при секретарі: Булах К.А.

за участю: позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 17 квітня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Комунального Підприємства
«Криворізька косметологічна лікарня»
в особі комісії з ліквідації
підприємства про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку та моральної
шкоди, -

В С Т А Н
О В И Л А :

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом до ліквідаційної
комісії Комунального Підприємства
«Криворізька косметологічна лікарня»
про стягнення заборгованості із
заробітної плати, середнього заробітку
та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що з 04.02.1999 р. по 30.03.2013 р.
працювала головним бухгалтером КП
«Криворізька косметологічна лікарня».
30.03.2012 року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП
України була звільнена, однак
компенсацію за невикористані дні
щорічної відпустки та за 30 днів
додаткової відпустки, як матері, що
одна виховує дитину, не отримала.

Уточнивши позовні вимоги в березні 2013
року, ОСОБА_2 просила суд визнати
протокол № 5 засідання комісії по
ліквідації КП «Криворізька
косметологічна лікарня» Саксаганської
районної у місті ради від 13.12.2012 року,
недійсним та стягнути на свою користь
заборгованість із заробітної плати у
сумі 526,07 гривень, середньомісячний
заробіток в сумі 21231,91 грн. та моральну
шкоду в сумі 15000 грн.

Ухвалою Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 17 квітня 2013
року проведено заміну первісного
відповідача належним відповідачем в
особі комісії з ліквідації КП
«Криворізька косметологічна лікарня».

Позивач зазначила, що у процесі
провадження справи, вона дізналася про
існування рішення Криворізької
міської ради № 1248 від 25.07.2012 року про
ліквідацію КП "Криворізька
косметологічна лікарня", у зв'язку з чим
31.11.2012 року звернулась з заявою до
виконавчого комітету Саксаганської
районної у місті ради з кредиторськими
вимогами, тобто про визнання боргу у
сумі 21231,91 грн., однак дана вимога
відповідно до протоколу засідань
комісії з ліквідації КП "Криворізька
косметологічна лікарня" від 13.12.2012 р. №
5, не включена до реєстру вимог
кредиторів через недостатність
доказів для визнання кредиторської
заборгованості підприємства.

Рішенням Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 17 квітня 2013
року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано недійсним протокол
Ліквідаційної комісії Виконавчого
комітету Саксаганської районної у
місті ради м. Кривого Рогу № 5 від 13.12.2012
року в частині не включення
кредиторських вимог позивача до КП
«Криворізька косметологічна лікарня».
У задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 06 серпня
2013 року рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 17
квітня 2013 року в частині відмови у
задоволені позову ОСОБА_2 про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та відшкодування моральної
шкоди - скасовано та ухвалено в цій
частині нове рішення. Стягнуто з
Комунального Підприємства
«Криворізька косметологічна лікарня»
в особі комісії з ліквідації
підприємства на користь ОСОБА_2
середній заробіток за час затримки
розрахунку у сумі 2000 грн. та у
відшкодування моральної шкоди 500 грн.
Стягнуто з КП «Криворізька
косметологічна лікарня» в особі
комісії з ліквідації підприємства на
користь держави судовий збір в сумі 229,40
грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 листопада 2013
року задоволено касаційну скаргу
ОСОБА_2 Рішення апеляційного суду від
06 серпня 2013 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі на рішення суду
першої інстанції позивач ОСОБА_2,
посилаючись на необґрунтованість та
незаконність судового рішення,
ставить питання про його скасування та
ухвалення нового про задоволення
позовних вимог.

Вважає, що суд першої інстанції прийшов
до хибного висновку, що заявлені
позовні вимоги до відповідача по
справі є передчасними, і такими, що не
підлягають задоволенню.

Вважає, що в порушення ст. 23 ЦК України,
яка встановлює, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої в наслідок порушення її
прав, яка полягає у душевних
стражданнях отриманих особою
внаслідок протиправної поведінки щодо
себе, суд першої інстанції
безпідставно вважав ці позовні
вимоги недоведеними.

Суд не взяв до уваги порушення ст. 24
Закону України «Про відпустки», згідно
якої у разі звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за
всі не використані ним дні щорічної
відпустки, а також додаткові відпустки
працівникам, які мають дітей та
положення ст. 105 ЦК України, яка регулює
виконання рішення про припинення
юридичної особи, згідно якої
кредиторська заборгованість по
заробітній платі за весь час затримки
її виплати та стягнення моральної
шкоди, згідно Цивільного кодексу,
полягає на ліквідаційну комісію.

Відповідач належним чином
повідомлений про час і місце слухання
справи, однак не скористався своїм
правом на участь у судовому засіданні,
що не заважає розглянути справу в його
відсутності.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову та відмовлення у
позові в частині стягнення
заборгованості по заробітній платі та
стягнення середнього заробітку за час
затримання розрахунку, суд першої
інстанції виходив з того, що
пред'явлені вимоги до ліквідаційної
комісії виконавчого комітету
Саксаганської районної у місті ради в
місті Кривому Розі є передчасними,
оскільки КП "Криворізька
косметологічна лікарня" не ліквідована
і знаходиться в стадії припинення, а
спричинення моральної шкоди не
доведено.

Проте колегія суддів вважає, що
повністю погодитися з зазначеним
висновком не можна з огляду на
наступне.

Як вбачається із матеріалів
справи та встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_2 з 04.02.1999 року по 30.03.2012
рік перебувала з КП "Криворізька
косметологічна лікарня" у трудових
правовідносинах. 30.03.2012 року її було
звільнено з роботи за п. 1 ст. 36 КЗпП
України.

В день звільнення з позивачем
ОСОБА_2 повний розрахунок проведений не
був, зокрема їй не було виплачено
компенсацію за невикористані дні
відпустки як матері, що одна виховує
дитину та заробітну плату у сумі 1967,07
грн.

Відповідно до ст.ст. 47, 116 КЗпП
України при звільненні працівника,
виплата усіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення. Якщо
працівник у день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня
після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок.

Про нараховані суми, належні
працівникові при звільненні, власник
або уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначених сум. У разі спору
про розмір сум, належних працівникові
при звільненні, власник або
уповноважений ним орган в усякому
випадку повинен, у зазначеній в цій
статті строк, виплатити не оспорювану
ним суму.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум, у строки,
зазначені в ст. 116 КЗпП України, при
відсутності спору про їх розмір,
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Таким чином, закон прямо покладає
на підприємство, установу, організацію
обов'язок провести повний розрахунок
зі звільненим працівником - виплатити
всі суми, що належать йому. У разі
невиконання такого обов'язку з вини
власника або уповноваженого ним
органу, наступає передбачена ст. 117 КЗпП
України відповідальність.

25 липня 2012 року Криворізькою
міською радою прийнято рішення № 1248
про ліквідацію КП "Криворізька
косметологічна лікарня".

8 листопада 2012 року створена
комісія з ліквідації комунального
підприємства "Криворізька
косметологічна лікарня".

11 жовтня 2012 року в офіційному
друкованому органі "Голос України" № 191
та в Криворізькій газеті "Червоний
гірник" № 75 06.10.2012 року опубліковано
повідомлення про ліквідацію
підприємства.

31.11.2012 року заявлені кредиторські
вимоги ОСОБА_2 на суму 21231, 91 грн. (а/с 28).

Зазначені вимоги, через недостатність
доказів про визнання кредиторської
заборгованості, не були включені до
реєстру вимог кредиторів, про що
повідомлена позивачка.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в п. 25 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 24.12.1999 року № 13 "Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці", не
проведення розрахунку з працівником у
день звільнення або, якщо в цей день він
не був на роботі, наступного дня після
звернення з вимогою про розрахунок, є
підставою для застосування
відповідальності, передбаченої ст.117
КЗпП України.

Як вбачається з матеріалів справи:
актів перевірки приписа, заяв ОСОБА_2,
пояснень головного лікаря на адресу
начальника відділу з питань додержання
законодавства про працю, дійсно мало
місце не проведення повного розрахунку
з ОСОБА_2 при звільненні сум, що
підлягали виплаті.

Таким чином, оскільки відповідачем не
надано доказів на спростування факту
непроведення повного розрахунку з
ОСОБА_2 в день звільнення та не
встановлено відсутність вини
підприємства, колегія суддів приходить
до висновку про відповідальність
підприємств, відповідно до ст. 117 КЗ пП
України.

При вирішенні питання про визначення
розміру компенсації, колегія суддів
враховує положення ч. 2 ст. 117 КЗпП
України та роз'яснення наведені у п. 20
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24.12.1999 року "Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці".

Виходячи із меж позовної заяви, а також
враховуючи пояснення та вимоги
позивача ОСОБА_2 при розгляді справи в
апеляційному суді, колегія суддів
приходить до висновку , що період
затримки виплати розрахунку становить
з 01.04.2012 р. по 30.11.2012 р., а саме на момент
звернення позивача до ліквідаційної
комісії з дня її звільнення (244
календарних днів).

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженої Постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.10995 року № 100,
а нарахування виплат - згідно до п. 8
наведеного Порядку, середньомісячний
заробіток обчислюється виходячи з
виплат за останні два календарних
місяці роботи, що передували
звільненню.

При вирішенні питання про визначення
розміру заробітної плати у зв,язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
колегія суддів не приймає до уваги
довідки про середню заробітну плату
позивача за січень-березень 2012 року,
які надходили при розгляді справи ( а.с.
163,179), оскільки, як вбачається із
довідок, відомості нарахування
заробітної плати, а також із пояснень
позивача, вказані місяці відпрацьовані
нею неповно. Тому колегія суддів
приймає до уваги відомості
нарахування заробітної плати за період
з січня 2011 року по березень 2012 року, які
були надані суду апеляційної інстанції
( а.с. 182-192). Згідно зазначених
відомостей позивач ОСОБА_2 лише в
листопаді та грудні 2011 року
пропрацювала два повних календарних
місяця що передували її звільненню.

Таким чином, заробітна плата за
листопад 2011 року складає 2815,13 грн.,
заробітна плата за грудень 2011 року
складає 2331, 37 грн., середня заробітна
плата - 2573,25 грн. (2815,13 грн. + 2331, 37 грн. =
5146,50 грн.: 2 = 2573,25 грн.). Середньоденна
сума доходу становить 58 грн. 48 коп. (
2573,25 грн. : 44 раб.дн. = 58,48 грн.). Заробітна
плата у зв,язку із затримкою розрахунку
становить 14269 грн. 12 коп. ( 58,48 грн. х 244
дн.=14269 грн. 12 коп.) та підлягає стягненню
на користь позивача з Комунального
підприємства "Криворізька
косметологічна лікарня" в особі
комісії з ліквідації підприємства.

Яз вбачається з матеріалів справи (
а.с.103), та пояснень в суді апеляційної
інстанції ОСОБА_2, згідно листа голови
комісії з ліквідації КП "Криворізька
косметологічна лікарня", комісія
включила до реєстру вимог кредиторів
КП "Криворізька косметологічна
лікарня", кредиторську заборгованість
у сумі 526,07 грн.

Таким чином, на час ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції, питання
щодо суми 526,07 грн. вирішено на користь
ОСОБА_2, а тому відсутні підстави для
стягнення цієї суми.

Рішення суду в частині визнання
недійсним протоколу Ліквідаційної
комісії Виконавчого комітету
Саксаганської районної у місті ради м.
Кривого Рогу № 5 від 13.12.2012 року
позивачкою фактично не оскаржується, а
тому колегією суддів не
переглядається.

На думку коллегії суддів, згідно до
положень ст.237-1 КЗпП України, районний
суд необґрунтовано відмовив позивачу у
задоволені позову у частині стягнення
на її користь моральної шкоди,
оскільки винними діями відповідача у
зв'язку із несвоєчасною виплатою
належних ОСОБА_2 грошових коштів їй
заподіяні моральні страждання, це
призвело до втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагали від неї додаткових
зусиль для організації свого життя, а
саме необхідністю брати кредит для
себе і своїх дітей щоб забезпечити
нормальний рівень життя.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди " роз'яснено, що розмір моральної
(немайнової) шкоди суд визначає
залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалість, можливість відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості ".

Розмір моральної шкоди, колегія суддів
визначає залежно від характеру та
ступеню душевних страждань, яких
зазнала ОСОБА_2, внаслідок незаконних
дій відповідача, їх тривалості,
тяжкості, вимушених змін у її
повсякденному житті та виходить з
засад розумності, виваженості та
справедливості, у зв'язку з чим розмір
визначає у сумі 500 грн. за рахунок
відповідача.

Відповідно до с. 88 ЦПК України
підлягають стягненню з відповідача на
користь держави судовий збір у сумі 229,40
грн., а саме за розгляд справи в суді
першої та апеляційної інстанції
(114,70грн. +114,70 грн. )

Керуючись 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, 313-314,
316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 17
квітня 2013 року в частині відмови у
задоволені позову ОСОБА_2 про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та відшкодування моральної
шкоди - скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2
задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
"Криворізька косметологічна лікарня" в
особі комісії з ліквідації
підприємства на користь ОСОБА_2
середній заробіток за час затримки
розрахунку у сумі 14269 грн. 12 коп. та у
відшкодування моральної шкоди 500 грн.

Стягнути з Комунального підприємства
"Криворізька косметологічна лікарня" в
особі комісії з ліквідації
підприємства на користь держави
судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: