ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Справа № 636/2812/14-ц
Провадження № 636/1437/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року Чугуївський міський
суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Панаід І.В.,

при секретарі - Зайцевій Т.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в м.
Чугуєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Леб'язької сільської ради
Чугуївського району Харківської
області про встановлення факту, що має
юридичне значення та визнання права
власності в порядку спадкування за
законом,-

в с т а н о в и в :

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до
Чугуївського міського суду
Харківської області з позовом до
Леб'язької сільської ради Чугуївського
району Харківської області про
встановлення факту, що має юридичне
значення та визнання права власності в
порядку спадкування за законом.

Позивач вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
померла її тітка - ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась
спадщина, яка складається з права на
земельну частку (пай) розміром 3,93
умовних кадастрових гектари, без
визначення меж цієї частки в натурі (на
місцевості), яка перебувала у
колективній власності КСП
«Лебежанський».

Однак Позивач не може отримати
свідоцтво про право на спадщину, так як
для цього необхідно встановити факт
утримання Позивача її тіткою - ОСОБА_2.

Позивач - ОСОБА_1, в судове засідання не
з'явилась, належним чином була
повідомлена про час і місце розгляду
справи, через канцелярію суду надала
заяву про слухання справи без її
участі, позовні вимоги підтримала, та
просила суд позов задовольнити.

Представник Відповідача - Леб'язької
сільської ради Чугуївського району
Харківської області, в судове
засідання не з'явився, належним чином
був повідомлений про час і місце
розгляду справи, через канцелярію суду
надав заяву, згідно якої проти
задоволення позову не заперечував та
просив проводити розгляд справи у його
відсутності.

Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України
вважає за можливе розглядати справу у
відсутності нез'явившихся осіб за
наявними доказами справи.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі
визнання відповідачем позову, суд, за
наявності для того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Дослідивши та перевіривши письмові
докази по справі, суд вважає позов
обґрунтованим і таким, що підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла - ОСОБА_2, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2
виданим 01.01.2000 р. Леб'язькою сільською
радою Чугуївського району Харківської
області. (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась
спадщина, яка складається з права на
земельну частку (пай) розміром 3,93
умовних кадастрових гектари, без
визначення меж цієї частки в натурі (на
місцевості), яка перебувала у
колективній власності КСП
«Лебежанський».

Вказане право на земельну частку (пай)
належало ОСОБА_2 на підставі
Сертифікату на право на земельну
частку (пай), виданого на підставі
рішення Чугуївської
райдержадміністрації від 31 березня 1999
року №138/1, про що в книзі реєстрації
сертифікатів на право на земельну
частку (пай) зроблено запис за №711. (а.с.
10).

Факт перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
родинних відносинах підтверджується
наступними документами.

Як вбачається зі свідоцтв про
народження серії НОМЕР_3, та серії
НОМЕР_4, батьками матері позивача -
ОСОБА_3 та тітки позивача - ОСОБА_2
зазначені: ОСОБА_4 та ОСОБА_5. (а.с. 11,12).

17 квітня 1930 року мати позивача ОСОБА_2
вийшла заміж, та після реєстрації
шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_2», що
підтверджується відповідним
свідоцтвом про одруження (а.с. 13).

Відповідно до свідоцтва про
народження серії НОМЕР_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народилась позивач ОСОБА_1, дівоче
прізвище якої було «ОСОБА_2». (а.с. 14).
Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_7,
прізвище позивачки було змінено на
«ОСОБА_2».

Згідно повідомлення з Чугуївської
державної нотаріальної контори від
13.08.2014 р. № 3516/01-16, після смерті ОСОБА_2,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, в термін
передбачений ст.ст. ЦК України РСР від
18 липня 1963 р. і заключними та
перехідними положеннями до Цивільного
кодексу України, прийнятого 16 січня 2003
р. (шість місяців), спадкоємці померлої
в нотаріальну контору з заявами про
прийняття або відмову від спадщини не
звертались, але можуть бути спадкоємці,
які спадщину прийняли фактично,
оскільки постійно проживали разом із
спадкодавицею на час відкриття
спадщини. (а.с. 31 ).

Відповідно до статті 531 ЦК Української
РСР(1963 р.) до числа спадкоємців за
законом належать непрацездатні особи,
що перебували на утриманні померлого
не менше одного року до його смерті. При
наявності інших спадкоємців вони
успадковують нарівні з спадкоємцями
тієї черги, яка закликається до
спадкоємства.

На момент смерті ОСОБА_2, ОСОБА_1 була
зареєстрована та фактично проживала
разом з нею за адресою: АДРЕСА_1. Однак
ОСОБА_2 не була зареєстрована за
вказаною адресою.

Фактично з 1997 року по час смерті ОСОБА_2
Позивач постійно проживала разом з нею
та знаходилася на її утриманні.

Після смерті ОСОБА_2 Позивач продовжила
проживати в будинку та користуватися
всім майном, доглядала за будинком,
розпоряджалася особистими побутовими
речами померлої.

Після смерті ОСОБА_2 в сільській раді
Позивачу було роз'яснено, що якщо вона
була на утриманні спадкодавиці та
вступила в управління майном, то
відповідно до ст.ст. 531, 549 ЦК
Української РСР (1963р.), вона вважається
такою, що прийняла спадщину.

Позивач вступила в управління
спадковим майном померлої ОСОБА_2
протягом шести місяців з дня її смерті,
а отже фактично прийняла спадщину, яка
залишилася після смерті ОСОБА_2.

Оскільки інші спадкоємці після
померлої відсутні, ОСОБА_1 була єдиним
спадкоємцем за законом, що прийняла
спадщину шляхом фактичного вступу в
управління та володіння спадковим
майном з дня смерті спадкодавиці.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30.05.2008 №7, відносини спадкування
регулюються правилами ЦК, якщо
спадщина відкрилася не раніше 1 січня
2004 року. У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема,
відповідні правила Цивільного кодексу
Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому
числі щодо прийняття спадщини, кола
спадкоємців за законом.

Згідно статей 525, 548 ЦК Української РСР
часом відкриття спадщини визнається
день смерті спадкодавця; прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Відповідно до п. 8 постанови Пленум
Верховного Суду України від 31.03.1995 №5
"Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення" для встановлення факту
перебування на утриманні з метою
оформлення права на спадщину
необхідно, щоб утриманець був
непрацездатним на день смерті
спадкодавця і перебував на утриманні
останнього незалежно від родинних чи
шлюбних відносин з ним (ст. 531
Цивільного кодексу України (ЦК)) не
менше одного року. Утриманці - це особи,
які перебувають на повному утриманні
іншої особи або одержують від неї
допомогу, що є постійним і основним
джерелом засобів їхнього існування.

Відповідно до п. 114 Інструкції Мінюсту
від 14.06.1994, № 18/5 "Про затвердження
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України"
(інструкція на даний час втратила
чинність), яка діяла на час відкриття
спадщини, факт перебування на
утриманні підтверджується рішенням
суду, що набрало законної сили, про
встановлення факту перебування
непрацездатної чи неповнолітньої
особи на утриманні. Непрацездатність
утриманця, пов'язана з віком,
перевіряється за паспортом, свідоцтвом
органу цивільного стану про
народження. Аналогічні вимоги
викладено в п. 212 Інструкції Мінюсту від
03.03.2004, № 20/5 "Про затвердження
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України",
що є чинною на цей час.

Відповідно до Глави 10 п. 4.9, 4.10 "Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України" свідоцтво про право на
спадщину видається на підставі
письмової заяви спадкоємців після
закінчення шести місяців з дня
відкриття спадщини. Видача свідоцтва
про право на спадщину спадкоємцям, які
прийняли спадщину, ніяким строком не
обмежена.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» передбачається, що якщо
виникнення права на спадкування
залежить від доведення певних фактів,
особа може звернутися в суд із заявою
про встановлення цих фактів.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України в
судовому порядку можуть бути
встановлені факти, що мають юридичне
значення, від яких залежить виникнення,
зміна, припинення особистих чи
майнових прав фізичних осіб, якщо за
законом не визначено іншого порядку їх
встановлення.

У відповідності до п. 17 перехідних
положень ЗК України сертифікат на
право на земельну частку (пай),
вважається правовстановлюючим
документом і є дійсними до виділення
земельної ділянки в натурі. В разі
смерті власника такого сертифіката,
спадкування права на земельний пай
здійснюється за нормами чинного
законодавства, згідно норм ЦК України.

Статтею 1 Закону України «Про порядок
виділення в натурі (на місцевості)
земельних ділянок власникам земельних
часток (паїв)» встановлено, що право на
земельну частку (пай) мають: громадяни -
спадкоємці права на земельну частку
(пай), посвідченого сертифікатом чи
Державним актом.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30.05.2008
«Про судову практику у справах про
спадкування» при вирішенні спору про
спадкування права на земельну частку
(пай) основним документом, що
посвідчує таке право, є сертифікат про
право на земельну частку (пай).

Право ОСОБА_1 на земельну частку (пай) в
порядку спадкування за законом є
невизнаним, що дає право в порядку ст. 3
Цивільного процесуального кодексу
України звернутися до суду за захистом
своїх прав.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 524, 531, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 10, 60, 169,
174, 209, 213-215, 256 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Леб'язької сільської
ради Чугуївського району Харківської
області про встановлення факту, що має
юридичне значення та визнання права
власності в порядку спадкування за
законом - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с.Таганка,
Чугуївського району, Харківської
області протягом двох років до смерті
ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року в
с.Леб'яже, Чугуївського району,
Харківської області знаходилась на
утриманні останньої.

Встановити факт, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с.Таганка,
Чугуївського району, Харківської
області фактично вступила в управління
та володіння спадковим майном після
смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
року в с.Леб'яже, Чугуївського району,
Харківської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженкою с.Таганка, Чугуївського
району, Харківської області,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право
на земельну частку (пай) розміром 3,93
умовних кадастрових гектари, без
визначення меж цієї частки в натурі (на
місцевості), яка перебувала у
колективній власності КСП
«Лебежанський», і яка належала ОСОБА_2
на підставі Сертифікату на право на
земельну частку (пай), виданого на
підставі рішення Чугуївської
райдержадміністрації від 31 березня 1999
року №138/1, про що в книзі реєстрації
Сертифікатів на право на земельну
частку (пай) зроблено запис за №711, в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
року в с.Леб'яже, Чугуївського району,
Харківської області..

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до судової палати
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області через Чугуївський
міський суд Харківської області
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги, якщо рішення було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя -