Справа №672/474/14-ц
Провадження №2/672/179/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 травня 2014 р.
м. Городок

Городоцький районний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого - судді Шинкоренка С.В., при
секретарі - Терещук Н.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду міста Городка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю "БМП
Планета-міст"

про стягнення належних при звільненні
сум, заборгованості по заробітній
платі, моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення належних при
звільненні сум, заборгованості по
заробітній платі та моральної шкоди,
посилаючись на те, що він був
звільнений з підприємства 26.09.2013 р. без
виплати заробітної плати та інших
передбачених законодавством сум. В
добровільному порядку відповідач не
бажає сплатити дані кошти.

В судове засідання позивач не
з'явився, однак його представник ОСОБА_2
подала суду заяву про збільшення
позовних вимог і просить провести
слухання справи за їх відсутності, а
також просить позов задовольнити,
стягнути з відповідача заборгованість
по заробітній платі в сумі - 7674 грн. 05
коп. (з відрахуванням обов'язкових
платежів), компенсацію за
невикористану відпустку в сумі - 1373 грн.
60 коп., 17607 грн. 02 коп. - за затримку
розрахунку при звільнені, моральну
шкоду в сумі - 3000 грн.

Представник відповідача в судове
засідання не з"явився, про день та час
слухання справи повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
повідомив. Клопотань про розгляд
справи без його участі чи про
відкладення розгляду справи не
подавав.

Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК
України, а також беручи до уваги згоду
представника позивача на проведення
розгляду справи за відсутності
відповідача, суд вважає за можливе
провести заочний розгляд справи на
підставі тих доказів, які є в
матеріалах справи.

Оголосивши заяву представника
позивача, вивчивши матеріали справи в
межах наданих суду доказів, суд
приходить до висновку, що позовна заява
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом було об"єктивно
встановлено, що ОСОБА_1 з 17.05.2013 р. по
26.09.2013 р. працював за професією
монтажника з монтажу сталевих та
залізобетонних конструкцій 5-го
розряду в ТОВ "БМП Планета-міст", що
підтверджується записами у трудовій
книжці позивача (а.с.4-5) та копією наказу
про звільнення (а.с.3).

Після звільнення з позивачем
роботодавцем не було проведено повного
розрахунку. Дана обставина
відповідачем не спростована, будь-яких
доказів про зворотне суду надано не
було.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП
України України, при звільненні
працівника виплата усіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, проводиться в
день звільнення.

Визначаючи розмір заборгованості
по заробітній платі, суд враховує ту
обставину, що відповідачем не надано
будь-яких заперечень та не оспорено
розмір невиплаченої заробітної плати,
що вказаний позивачем. При обрахунку
розміру заборгованості по заробітній
платі у якості доказу суд приймає до
уваги копію наказу про звільнення, де
визначено кількість днів
невикористаної відпустки (а.с.3) та дані,
що вказані у індивідуальних відомостях
про застраховану особу, наданих
Управлінням Пенсійного фонду України у
Городоцькому районі Хмельницької
області (а.с.6)., з яких вбачається, що за
період часу з 17.05.2013 р. по 26.09.2013 р. ОСОБА_1
була нарахована заробітна плата в сумі
- 9365 грн. 44 коп. Саме дана сума
заробітної плати підлягає до стягнення
на користь позивача, а не 7674 грн. 05 коп.,
що зазначені позивачем у прохальній
частині позовної заяви (з
відрахуванням необхідних виплат),
оскільки проведення таких відрахувань,
перевірка їх правильності не входить
до компетенції суду, і це мають
здійснювати уповноважені державні
органи. У зв'язку із цим суд не вважає
зазначення більшої суми до стягнення
ніж та, що вказана позивачем у
прохальній частині позовної заяви -
виходом за межі позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Згідно роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України викладених у п.
20 постанови №13 від 24.12.1999 року „Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці", суд,
установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, коли ж він у цей день не був
на роботі, - наступного дня після
пред'явлення ним роботодавцеві вимог
про розрахунок, на підставі ст. 117 КЗпП
стягує на користь працівника середній
заробіток за весь період затримки
розрахунку, а при непроведенні його до
розгляду справи - по день постановлення
рішення, якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності.

Абз.5 п.25 вищевказаної постанови
вказано, що: Непроведення розрахунку з
працівником у день звільнення або, якщо
в цей день він не був на роботі,
наступного дня після його звернення з
вимогою про розрахунок є підставою для
застосування відповідальності,
передбаченої ст.117 КЗпП. У цьому разі
перебіг тримісячного строку звернення
до суду починається з наступного дня
після проведення зазначених виплат
незалежно від тривалості затримки
розрахунку.

Рішенням Конституційного Суду
України від 22.02.2012 р. №4-рп/2012 у справі за
конституційним зверненням громадянина
ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення
положень статті 233 Кодексу законів про
працю України у взаємозв'язку з
положеннями статей 117, 237-1 цього
кодексу визначено наступне: В аспекті
конституційного звернення положення
частини першої статті 233 Кодексу
законів про працю України у
взаємозв'язку з положеннями статей 116,
117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так,
що для звернення працівника до суду з
заявою про вирішення трудового спору
щодо стягнення середнього заробітку за
весь час затримки по день фактичного
розрахунку при звільненні та про
відшкодування завданої при цьому
моральної шкоди встановлено
тримісячний строк, перебіг якого
розпочинається з дня, коли звільнений
працівник дізнався або повинен був
дізнатися про те, що власник або
уповноважений ним орган, з вини якого
сталася затримка виплати всіх належних
при звільненні сум, фактично з ним
розрахувався.

З врахуванням вищевикладених
обставин, суд приходить до висновку про
обгрунтованість вимог позивача в
частині стягнення належних йому при
звільненні сум.

Розраховуючи розмір середнього
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку, суд керується
положеннями Порядку обчислення
середньої заробітної плати, затв.
Постановою КМУ від 08.02.1995 р. №100.

Згідно абз. 3,4 п. 2 даного Порядку,
визначено що : У всіх інших випадках
збереження середньої заробітної плати
і середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата. Працівникам, які
пропрацювали на підприємстві, в
установі, організації менше двох
календарних місяців, середня заробітна
плата обчислюється виходячи з виплат
за фактично відпрацьований час.

Згідно п. 8 даного Порядку,
визначено що: середньомісячна
заробітна плата обчислюється, виходячи
з виплат за останні 2 календарні місяці
роботи, що передують події, з якою
пов'язана відповідна плата шляхом
множення середньоденного заробітку на
число робочих днів, які мають бути
оплачені за середнім заробітком.
Середньоденна заробітна плата
визначається діленням заробітної
плати за фактично відпрацьовані
протягом двох місяців робочі дні на
число вказаних робочих днів.

Заробітна плата позивача за
травень-червень-липень,вересень 2013 р.
становить: 3800 грн.+1600 грн. + 2700грн. + 1265.44
грн. за місяць. Отже середньоденний
заробіток позивача становить: 3800
грн.+1600 грн. + 2700грн. + 1265.44 грн. : 75 роб.
днів = 124 грн. 87 коп. (Судом не беруться до
уваги робочі дні за серпень, оскільки
як вбачається за дані дні позивачу
заробітна плата не нараховувалась). А
згідно абз. 6 п.2 розд.ІІ Порядку
визначено, що : Час, протягом якого
працівники згідно з чинним
законодавством або з інших поважних
причин не працювали і за ними не
зберігався заробіток або зберігався
частково, виключається з
розрахункового періоду.

Враховуючи строк затримки
розрахунку при звільнені, що становить
141 день (в межах позовних вимог,
визначених позивачем), суд приходить до
висновку що стягненню на користь
позивача підлягає: 17607 грн. 02 коп. = (124.87
грн. х 141 день).

При обрахуванні суми компенсації
за невикористанні дні відпустки, суд
виходить із наступного.

Згідно з ч.3 ст. 2 Закону України
«Про відпустки»: право на відпустки
забезпечується гарантованим наданням
відпустки визначеної тривалості із
збереженням на її період місця роботи
(посади), заробітної плати (допомоги) у
випадках, передбачених цим Законом, та
забороною заміни відпустки грошовою
компенсацією, крім випадків,
передбачених статтею 24 цього Закону.

Відповідно до ч.1,3 ст. 24 Закону України
«Про відпустки»: у разі звільнення
працівника йому виплачується грошова
компенсація за всі не використані ним
дні щорічної відпустки, а також
додаткової відпустки працівникам, які
мають дітей.

У разі переведення працівника на
роботу на інше підприємство грошова
компенсація за не використані ним дні
щорічних відпусток за його бажанням
повинна бути перерахована на рахунок
підприємства, на яке перейшов
працівник.

З копії наказу про звільнення
позивача вбачається, що підприємство
повинно було б виплатити йому
компенсацію за 11 днів невикористаної
відпустки (а.с.3).

Отже, сума компенсації за 11
невикористаних днів відпустки
позивача становить: 124.87грн. х 11
днів=1373.60 грн.

Вирішуючи питання про стягнення на
користь позивача завданої моральної
шкоди, суд приходить до висновку про
можливість часткового задоволення
позовних вимог в цій частині з
наступних підстав.

У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 після
звільнення не отримав належну йому
заробітну плату. Більш того,
керівництво підприємства відмовилось
надати йому будь-які підтверджуючі
документи про наявність
заборгованості по заробітній платі,
ігноруючи його звернення.

Невиплата заробітної плати фактично
призвела до того, що позивач був
змушений звільнитися з підприємства,
оскільки тривалий період часу не мав
можливості утримувати сім"ю, був
позбавлений джерел до існування.

З врахуванням вищевикладеного,
враховуючи вимоги розумності та
справедливості, а також згідно
положень п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»,
враховуючи характер та обсяг психічних
і душевних страждань, яких зазнав
позивач, тривалості характеру
немайнових втрат, понесених ним,
вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках, час та зусилля,
необхідні для відновлення
попереднього стану, суд приходить до
висновку про можливість стягнення з
відповідача на користь ОСОБА_1 в якості
відшкодування завданої моральної суми
грошових коштів в сумі - 500 грн.

В порядку ч.2 ст. 88 ЦПК України
стягненню з відповідача на користь
держави підлягає судовий збір - 288 грн.
47 коп.

Керуючись ст.ст. 88, 213, 215 ЦПК України,
ст.ст. 116 КЗпП України, п.п.8,10 Постанови
Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 року „Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці", суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "БМП Планета-міст" (01001
м. Київ, вул. Причальна 1, Шота Руставелі
31-Б) на користь ОСОБА_1 заборгованість
по заробітній платі в сумі - 9365 грн. 44
коп., 1373 грн. 60 коп. компенсації за
невикористанні дні відпустки, середній
заробіток за час затримки розрахунку з
27.09.2013 р. по 14.02.2014 р. в сумі - 17607 грн. 02
коп., - з відрахуванням усіх необхідних
податків і зборів, а також 500 грн. у
якості відшкодування завданої
моральної шкоди, а всього - 28846 грн. 06
коп. (двадцять вісім тисяч вісімсот
сорок шість грн. 06 коп.).

В решті позову - відмовити.

Допустити негайне виконання
рішення суду в частині стягнення
заробітної плати в межах суми платежу
за один місяць.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "БМП Планета-міст" на
користь держави судовий збір в сумі - 288
грн. 47 коп.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив за
заявою відповідача, яка подається
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга протягом 10 днів з дня його
проголошення, однак якщо учасники
процесу не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення - вони можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: