У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Кафідова О.В., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в
інтересах неповнолітньої доньки
ОСОБА_3, на рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
08 листопада 2013 року та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 28 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_3, до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ріеллі», треті
особи: служба у справах дітей
Жовтневого району м. Дніпропетровська,
відділ державної реєстрації речових
прав та нерухомого майна
Дніпропетровського міського
управління юстиції, про встановлення
факту внесення частки до статутного
фонду та визнання особи спадкоємицею
частки у статутному фонді,

в с т а н о в и в:

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 08 листопада
2013 року в задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено в повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від
28 січня 2014 року рішення суду першої
інстанції змінено в частині
обґрунтування відмови у задоволенні
позову.

В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
08 листопада 2013 року та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 28 січня 2014 року, мотивуючи
свою вимогу неправильним
застосуванням судами норм
матеріального та порушенням норм
процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Суди першої та апеляційної інстанцій,
ухвалюючи оскаржувані рішення,
правильно встановили характер
правовідносин сторін у справі та
застосували до цих правовідносин норми
матеріального права, які їх регулюють,
і вирішили справу з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій при розгляді
справи були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в
інтересах неповнолітньої доньки
ОСОБА_3, на рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
08 листопада 2013 року та рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 28 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах
неповнолітньої доньки ОСОБА_3, до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ріеллі», треті
особи: служба у справах дітей
Жовтневого району м. Дніпропетровська,
відділ державної реєстрації речових
прав та нерухомого майна
Дніпропетровського міського
управління юстиції, про встановлення
факту внесення частки до статутного
фонду та визнання особи спадкоємицею
частки у статутному фонді, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги
матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.В. Кафідова