Справа № 363/4529/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді
Чіркова Г.Є.,

при секретарі
Сакаді О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вишгороді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
Страхової компанії «Українська
пожежно-страхова компанія», третя
особа - ОСОБА_3, про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

позивачка звернулася до суду з
даним позовом, посилаючись на те, що
внаслідок ДТП, яке сталося з вини
ОСОБА_2 її автомобілю завдано шкоди, на
відшкодування якої вона просить
стягнути з ОСОБА_2 26 819 грн. 60 коп., та 5 000
грн. на відшкодування моральної шкоди,
а також на підставі ст. 22 ЦК України
витрати, які вона зробила та мусить
зробити для відновлення порушення
свого права - 1 406, 40 грн. (оплата вартості
експертизи) та 5 000 грн. (розмір гонорару
адвоката згідно договору про надання
правової допомоги від 15.10.2013 року).

Крім того просить стягнути з СК
«УПСК» невиплачену частину страхового
відшкодування в сумі 6 644 грн. 37 коп.,
оскільки повний розмір матеріального
збитку завданого автомобілю внаслідок
ДТП з урахуванням зносу становить 29 094
грн., у виплаті якого страховиком
відмовлено.

В суді представник позивачки та
третя особа просили позов задовольнити
з підстав викладених у ньому.

Представник СК «УПСК» проти
позову заперечив. Зазначив, що страхове
відшкодування виплачено в повному
розмірі без урахування ПДВ згідно
вимог ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», коли поданий
позивачем висновок експерта з оцінки
матеріального збитку є недопустимим
доказом, оскільки ряд деталей
автомобіля на момент експертного
дослідження відремонтовані, а відтак
предметом особистого дослідження
експерта не стали.

Відповідач ОСОБА_2 та його
представник проти позову заперечили,
оскільки позивачка не є тією особою,
яка зазнала витрат на відновлення
пошкодженого майна, а тому не має право
на відшкодування шкоди, тоді як з
платіжних документів не можна
встановити за ремонт якого автомобіля
здійснено ці витрати.

Заслухавши сторони і дослідивши
матеріали справи, суд дійшов
наступного.

Зі справи встановлено, що 27 листопада
2011 року з вини відповідача ОСОБА_2
сталася дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої пошкоджено автомобіль
«БМВ 730 І» д.н.з. НОМЕР_1, власником якого
є позивачка.

Про ці обставини йдеться в постанові
Вишгородського районного суду
Київської області від 09 грудня 2011 року,
якою відповідача притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП. Дана постанова суду
набрала законної сили.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди автомобілю «БМВ 730 І» д.н.з.
НОМЕР_1 заподіяно механічні
пошкодження, що вбачається з акту
огляду транспортного засобу від 26
січня 2012 року.

Відповідно до висновку № 30/12- 54
експертного автотоварознавчого
дослідження автомобіля «БМВ 730 І» д.н.з.
НОМЕР_1 від 07 лютого 2012 року
матеріальний збиток, завданий власнику
згаданого транспортного засобу, в
результаті його пошкодження при ДТП 27
листопада 2011 року з урахуванням
зношеності автомобіля складає 29 094 грн.

Згідно ремонтної калькуляції вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«БМВ 730 І» д.н.з. НОМЕР_1 становить 61 781
грн. 08 коп.

25 серпня 2011 року ОСОБА_2 застрахував
свою цивільно-правову
відповідальність в СК «Українській
пожежно-страховій компанії», про що
видано Поліс № АА/1932683. За вказаним
договором забезпеченим транспортним
засобом є автомобіль «Фольксваген
Шаран»» д.н.з. НОМЕР_2, ліміт
відповідальності становить 50 000 грн., а
сума франшизи 1 000 грн.

Встановлено, що ремонт пошкодженого
автомобіля здійснено СПД «ОСОБА_4»,
вартість якого згідно наданих
квитанцій становить 49 813, 60 грн.

При цьому суд не враховує заказ-наряд №
44 від 26.02.2012 року щодо ремонту
автомобіля на суму 4 600 грн., оскільки
цей платіжний документ всіх необхідних
реквізитів, зокрема печатки СПД, що
здійснив ремонті роботи, не містить, і
як допустимий доказ використаний бути
не може.

Згідно виписки з карткового рахунку
від 28.01.2012 року СК «УПСК» виплатила на
рахунок позивачки страхове
відшкодування в розмірі 21 449, 63 грн.
згідно страхового акту № 09/005/000/12/0015 від
13.01.2012 року за вираховуванням суми
франшизи (1 000 грн.) та ПДВ (20% - 4 394, 93 грн.).

При цьому вартість відновлювального
ремонту з урахуванням фізичного зносу
автомобіля та без ПДВ страховиком
розраховано на підставі звіту № 1945 від
7.12.11 року з оцінки матеріального
збитку, складеного в порядку ст. 34 ЗУ
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

На підставі ст. 22.1 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством.

Згідно вимог ст. 36.2 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» якщо
відшкодування витрат на проведення
відновлювального ремонту пошкодженого
майна (транспортного засобу) з
урахуванням зносу здійснюється
безпосередньо на рахунок потерпілої
особи, сума, що відповідає розміру
оціненої шкоди, зменшується на суму
визначеного відповідно до
законодавства податку на додану
вартість. При цьому доплата в розмірі,
що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком документального
підтвердження факту оплати
проведеного ремонту.

Відтак за відсутності у СК «УПСК»
документального підтвердження факту
оплати проведеного ремонту страховик
правомірно здійснив страхову виплату
на користь позивачки без ПДВ згідно
вимог ст. 36.2 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Що стосується висновку №30/12-54
експертного авто товарознавчого
дослідження КНІСЕ від 7.02.2014 року щодо
матеріального збитку автомобіля
позивача з урахуванням зносу в розмірі
29 094 грн., то суд його до уваги не
приймає, оскільки ліві рульова тяга і
важелі підвіски, облицювання
переднього бамперу на момент
експертного дослідження замінені і
відремонтовані з пофарбуванням.

Відтак ряд пошкоджень автомобіля
експертом безпосередньо не
досліджувалися.

З цих підстав вказаний висновок
експерта не можна визнати таким, що є
більш повним та об'єктивним ніж звіт №
1945 з оцінки здійсненої страховиком.
Відтак висновки вказаного звіту в суді
не спростовано, які є вірними і
обґрунтованими.

Таким чином порушених прав позивачки з
боку відповідача СК «УПСК» в суді не
встановлено, а тому позов у частині
вимог до вказаного відповідача
задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Як зазначено вище, фактичний
розмір шкоди завданої автомобілю
позивачки суд вважає доведеним на суму
49 813, 60 грн., а тому різниця між цим
розміром і страховим відшкодуванням (21
449, 63 грн.) становить 28 363, 97 грн.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування у повному
обсязі, до яких відносяться витрати,
які особа мусить зробити для
відновлення пошкодженого майна.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайнових правам фізичної
або юридичної особа, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

В той же час згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України
в разі заподіяння шкоди джерелом
підвищеної небезпеки, обов'язок по її
відшкодовуванню покладається на особу,
яка володіє транспортним засобом,
використання якого призвело до
заподіяння шкоди.

Цією особою в цій справі є відповідач
ОСОБА_2

Встановлено, що оплату витрат з
відновлювального ремонту автомобіля
позивачки здійснено 3-ю особою ОСОБА_3,
який є водієм автомобіля та довіреним
представником позивачки з питань
експлуатації вказаного автомобіля.

За таких обставин, сам по собі факт
того, що кошти згідно платіжних
квитанцій на ремонт автомобіля
позивачки сплачено ОСОБА_3 не може
стати підставою для висновку про те, що
права позивачки внаслідок пошкодження
її майна не порушені і в неї відсутнє
право на відшкодування шкоди.

При цьому рішенням цього ж суду від
30.05.2013 року, яке набрало законної сили,
ОСОБА_3 відмовлено у відшкодуванні цієї
ж шкоди, не дивлячись на те, що ці
витрати згідно квитанцій поніс саме
він, оскільки той не є власником майна,
і саме відсутність такого права (яке
натомість є у позивачки в цій справі)
лягло в основу вказаного рішення.

До того ж в суді ОСОБА_3 просив оплачені
витрати на ремонт автомобіля стягнути
на користь позивачки, яка є його
матір'ю.

За таких обставин саме ОСОБА_1 є
належним позивачем по справі і як
власник має право на відшкодування
шкоди завданої її майну.

Що стосується вартості оплаченої
експертизи і витрат на правову
допомогу, то ці витрати є
процесуальними (судовими), і не є
збитками в розумінні вимог ст. 22 ЦК
України, а тому порядок їх стягнення
регламентовано цивільно-процесуальним
законодавством.

Що стосується відшкодування
моральної шкоди, то підстави для цього
передбачено вимогами ст. 1167 ЦК України,
відповідно до яких моральна шкода,
завдана неправомірними діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
зважає на підстави і обставини, що
обґрунтовані представником позивача в
судовому засіданні, зокрема, з огляду
на перенесені позивачкою страждання у
зв'язку з пошкодженням автомобіля та
неможливістю його повноцінного
використання, характер і ступінь
негативних наслідків, вимушених змін у
життєвих планах, а також їх тривалість,
на підставі чого визнає доведеним
заявлений розмір відшкодування.

Судом встановлено порушення прав
позивачки, які підлягають захистові, а
її позов частковому задоволенню.

Крім того суду представлено
документальне підтвердження понесених
позивачем судових витрат (квитанції
про оплату судового збору, про витрати
на проведення експертних досліджень),
які ґрунтуються на поданих суду
доказах і сумнівів у суду не
викликають, а тому їх слід стягнути з
відповідача ОСОБА_2

Витрати на правову допомогу позивачка
не понесла й підстав для їх стягнення
згідно ст.ст. 84 і 88 ЦПК України не
встановлено.

На підставі викладеного і
керуючись статтями 209-215 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної
та моральної шкоди 28 363 грн. 97 коп. та 5 000
грн. відповідно, а також понесені
судові витрати, які складаються з
судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп. і
283 грн. 60 коп., та витрат за проведення
експертизи в розмірі 1 406 грн. 40 коп., а
всього 35 283 (тридцять п'ять тисяч двісті
вісімдесят три) грн. (тридцять сім) 37
коп.

В задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області протягом 10 днів
з дня його проголошення шляхом подання
в зазначений строк апеляційної скарги
через Вишгородський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя