УХВАЛА

іменем україни

2 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Червинської М.Є.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
відшкодування витрат за касаційною
скаргою ОСОБА_3, подану представником -
ОСОБА_8, на рішення Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 5 грудня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що рішенням Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 23
травня 2012 року ОСОБА_9 усунуто
перешкоди у користуванні будинком та
прибудинковою територією шляхом
знесення кам'яного паркану,
розташованого на прибудинковій
території будинку АДРЕСА_1 3.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер. ОСОБА_3
прийняла спадщину після смерті
стягувача та ухвалою місцевого суду
від 13 грудня 2012 року стягував ОСОБА_9
замінений у виконавчому провадженні на
ОСОБА_3 24 липня 2012 року
Євпаторійським міським судом
Автономної Республіки Крим виданий
виконавчий лист про примусове
виконання рішення Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 23
травня 2012 року. У зв'язку з тим, що
в добровільному порядку
боржники рішення суду не виконали, 24
квітня 2013 року

ОСОБА_3 уклала договір підряду з ОСОБА_10
про знесення самовільно зведеного
паркану та вивіз сміття, сплативши за
виконання робіт 3 тис. грн. 26 квітня 2013
року державним виконавцем складено акт
про виконання рішення за рахунок
наданої стягувачем робочої сили. З
метою вирішення питання про виконання
судового рішення вона витратила на
переїзд з Москви до м. Євпаторії та у
зворотному напрямку 1 291 грн. 36 коп. На
підставі викладеного просила стягнути
з відповідачів на її користь 4 291 грн. 36
коп. у відшкодування витрат на
виконання рішення суду.

Рішенням Євпаторійського міського
суду Автономної Республіки Крим від
12 вересня 2013 року позов ОСОБА_3
задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в
солідарному порядку на користь ОСОБА_3
суму у розмірі 3 тис. грн. Вирішено
питання про судові витрати. У решті
позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 5 грудня
2013 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову в позові.

У касаційній скарзі, поданій
представником, ОСОБА_3 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, виходив із того, що у зв'язку із
тим, що відповідачі не виконали
добровільно, за свій рахунок, у
встановлений державним виконавцем
строк, рішення суду, то позивач
вимушена була оплатити роботи по
демонтажу кам'яного паркану та вивозу
будівельного сміття, та понесла
матеріальні витрати з вини
відповідачів, які повинні їй
відшкодувати матеріальну шкоду на
підставі ст. 1166 ЦК України.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та ухвалюючи
нове рішення про відмову в позові,
виходив із того, що чинним
законодавством не передбачено права
стягувача на самостійне виконання в
примусовому порядку судового рішення,
що в свою чергу виключає можливість
стягнення з боржника на користь
стягувача коштів, витрачених останнім
на вчинення таких дій.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна.

Статтею 1166 ЦК України встановлено,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або

юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою яка її завдала.

Судом установлено, що рішенням
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 23 травня 2012 року
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
зобов'язано усунути ОСОБА_9 перешкоди у
користуванні будинком АДРЕСА_1 шляхом
знесення кам'яного паркану,
розташованого на прибудинковій
території зазначеного будинку біля
квартири АДРЕСА_1.

Судом також установлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер.

Ухвалою Євпаторійського міського суду
від 13 грудня 2012 року замінена сторона у
виконавчому провадженні та в якості
стягувача у виконавчому провадженні
залучено правонаступника ОСОБА_9 -
ОСОБА_3

У добровільному порядку відповідачі
рішення суду не виконали, у зв'язку з
чим призначено примусове його
виконання.

24 квітня 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_10
укладено договір, предметом якого є
виконання за дорученням замовника
роботи по демонтажу самовільно
збудованого кам'яного паркану, а також
вивіз будівельного сміття. Договірна
вартість обумовлених робіт склала 3
тис. грн.

Факт виконання рішення суду щодо
усунення ОСОБА_3 перешкод у
користуванні будинком та
прибудинковою територією, шляхом
знесення кам'яного паркану,
розташованого на прибудинковій
території будинку АДРЕСА_1 за рахунок
наданої стягувачем робочої сили,
підтверджується актом державного
виконавця від 26 квітня 2013 року та
постановою від 25 червня 2013 року про
закінчення виконавчого провадження
(а.с. 17, 18). Зазначену постанову у
встановленому законом порядку сторони
виконавчого провадження, у тому числі й
боржник, не оскаржили.

За таких обставин, місцевий суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
оскільки відповідачі не виконали
добровільно, за свій рахунок, у
встановлений державним виконавцем
строк, рішення суду, то позивач
вимушена була оплатити роботи по
демонтажу кам'яного паркану та вивозу
будівельного сміття та понесла
матеріальні витрати з вини
відповідачів, а тому вказана шкода
підлягає відшкодуванню на підставі
загальних положень про відшкодування,
зокрема, ст. 1166 ЦК України.

Також місцевий суд обґрунтовано
відмовив в позові в частині
відшкодування за рахунок відповідачів
вартості проїзду позивача з м. Москви
до м. Євпаторії 24 квітня 2013 року у
розмірі 1 291 грн. 36 коп., оскільки такі
витрати не мають прямого зв'язку із
завданою відповідачами позивачу
матеріальної шкоди.

Під час встановлення зазначених фактів
судом першої інстанції не були
порушені норми процесуального права,
рішення суду відповідає вимогам
матеріального права, а тому скасовано
апеляційним судом помилково.

Відповідно до статті 339 ЦПК України
встановивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню
із залишенням в силі рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану
представником - ОСОБА_8, задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 5 грудня 2013 року
скасувати та залишити в силі рішення
Євпаторійського міського суду
Автономної Республіки Крим від 12
вересня 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді:Б.І.
Гулько А.О. Лесько М.Є. Червинська В.А.
Черненко