Справа № 362/6988/13 Головуючий у І
інстанції Ковбель М.М.Провадження №
22-ц/780/3000/14 Доповідач у 2
інстанції МатвієнкоКатегорія 44
УХВАЛА

Іменем України

15 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого
судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів:
Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

за участю
секретаря: Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 05 березня 2014 року
про закриття провадження у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Васильківської міської ради Київської
області про визнання неправомірним
рішення органу місцевого
самоврядування та визнання недійсним
державного акту про право власності на
земельну ділянку,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом, в якому просила
визнати неправомірним рішення
Васильківської міської ради Київської
області від 20.08.2010 року № 09.2013-54-V (54
сесія п'ятого скликання) про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність та передачу безоплатно у
приватну власність земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
та споруд ОСОБА_2 загальною площею 0,100
га по АДРЕСА_1, та визнати недійсними
державні акти на право власності на
земельні ділянки на ім'я ОСОБА_2,
скасувавши їх державну реєстрацію.

Ухвалою Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 05 березня 2014 року провадження у
справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205
ЦПК України, оскільки справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду,
позивач ОСОБА_1 подала на неї
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм процесуального права, просила
ухвалу скасувати та направити справу
для продовження розгляду до суду
першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді
доповідача, перевіривши матеріали
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а ухвала суду - скасуванню,
виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про закриття
провадження у справі, суд першої
інстанції виходив з того, що спір з
приводу визнання недійсним рішення
органу місцевого самоврядування про
затвердження проекту із землеустрою та
передачу земельної ділянки у приватну
власність фізичної особи, визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку є
публічно-правовим, а тому відноситься
до юрисдикції адміністративних судів.

Однак з такими висновками суду
першої інстанції погодитись не можна,
виходячи з наступного.

За змістом частини 1 статті 15
Цивільного процесуального кодексу
України суди розглядають у порядку
цивільного судочинства справи щодо:

- захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин;

- інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 2
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 КАС
України визначено, що справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статей 13, 14
Конституції України, статей 177, 181, 324 та
глави 30 ЦК України земля та земельні
ділянки є об'єктами цивільних прав, а
держава та територіальні громади через
свої органи беруть участь у земельних
відносинах з метою реалізації
цивільних та інших прав у
приватноправових відносинах, тобто
прав власників земельних ділянок.

У зв'язку з наведеним суди мають
виходити з того, що критеріями
відмежування справ цивільної
юрисдикції від інших є, по-перше,
наявність у них спору про право
цивільне (справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства), по-друге, суб'єктний склад
такого спору (однією зі сторін у спорі
є, як правило, фізична особа).

У п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 3 від 01 березня 2013 року "Про
деякі питання юрисдикції загальних
судів та визначення підсудності
цивільних справ" роз'яснено, що
земельні відносини, суб'єктами яких є
фізичні чи юридичні особи, органи
місцевого самоврядування, органи
державної влади, а об'єктами - землі у
межах території України, земельні
ділянки та права на них, у тому числі на
земельні частки (паї), регулюються
земельним і цивільним законодавством
на принципах забезпечення юридичної
рівності прав їх учасників,
забезпечення гарантій прав на землю
(стаття 1 Цивільного кодексу України,
статті 2, 5 Земельного кодексу України).
Захист судом прав на землю у цих
відносинах здійснюється способами,
визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК України,
ст. 152 ЗК України, у тому числі шляхом
визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до цього спори, що
виникають із земельних відносин, у яких
хоча б однією зі сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб'єкта
владних повноважень, згідно зі статтею
15 ЦПК України розглядаються у порядку
цивільного судочинства. Це стосується,
наприклад, позовів про визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування щодо видання дозволу на
виготовлення (розроблення) проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, вирішення інших питань, що
відповідно до закону необхідні для
набуття і реалізації права на землю,
про надання чи передачу земельної
ділянки у власність або користування
чи невирішення цих питань, припинення
права власності чи користування землею
(статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК
України та інші), крім спорів,
передбачених частиною 1 статті 16 Закону
України "Про відчуження земельних
ділянок, інших об'єктів нерухомого
майна, що на них розміщені, які
перебувають у приватній власності, для
суспільних потреб чи з мотивів
суспільної необхідності" № 1559 від 17
листопада 2009 року, про цивільну
відповідальність за порушення
земельного законодавства (статті 210, 211
ЗК України), про повернення самовільно
зайнятих земельних ділянок (стаття 212
ЗК України).

Закриваючи провадження у справі,
суд не звернув увагу на зазначене та на
те, що позивачем оспорюється право
власності на земельну ділянку, яке
виникло на підставі рішення ради, а
тому, відповідно, виник спір про право
та підстави набуття права власності на
землю, який належить до компетенції
загальних судів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК
України порушення норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
до неправильного вирішення питання, є
підставою для скасування ухвали суду,
що перешкоджає подальшому провадженню
у справі, і направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Оскільки судом першої інстанції
порушено норми процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання, ухвала
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 05 березня 2014 року
підлягає скасуванню як така, що
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, з направленням справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Ухвалу Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 05 березня 2014 року про закриття
провадження у справі - скасувати,
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: