справа № 462/2886/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року Залізничний районний
суд м.Львова у складі:

головуючого - судді
Колодяжного С.Ю.

при секретарі
Обертас Н.М.

з участю представника позивача
Лутчин Р.Б.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду у м.Львові
цивільну справу за позовом Львівського
комунального підприємства
«Залізничнетеплоенерго» до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по
оплаті за спожиту теплову енергію,

встановив:

Сім'я ОСОБА_2 в складі двох осіб
проживає в АДРЕСА_1 і отримує
комунальні послуги, в тому числі
теплову енергію, які вони зобов'язані
своєчасно оплачувати.

Позивач 30.04.2014 року звернувся з позовом
в суд про стягнення із відповідачів
заборгованості у розмірі 2139,36 грн. по
оплаті за спожиту теплову енергію
станом на 01.02.2002 року та 243 грн. 60 коп.
сплаченого судового збору, так як на
попередження про необхідність
погашати заборгованість та вносити
плату відповідачі не реагують.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримала,
покликаючись на мотиви такого, просить
стягнути з відповідачів
заборгованість по оплаті за спожиту
теплову енергію за період з 1996 року до
01.02.2002 року, що становить 2139,36 грн.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову
заперечив і зазначив, що позивач
жодного разу не попереджав їх про
існування заборгованості по оплаті за
спожиту теплову енергію з 1996 року до
жовтня 2002 року та не звертався з цього
приводу до суду, чому пропустив строк
позовної давності, просить в позові
відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
розглянувши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що в позові слід
відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Згідно ст.257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Зі змісту ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України
вбачається, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Аналогічну позицію підтримав
Верховний Суд України у п.11 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 14
від 18.12.2009 року «Про судове рішення у
цивільній справі», відповідно до якого,
встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у справі, зробленою
до ухвалення ним рішення, крім
випадків, коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього. У
відповідності до ч. 1 ст. 264 ЦК України
вбачається, що перебіг позовної
давності переривається вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання
нею свого боргу або іншого обов'язку.

Судом встановлено, що сім'я ОСОБА_2 в
складі двох осіб проживає в АДРЕСА_1
(а.с.2) і отримує комунальні послуги, в
тому числі теплову енергію.

Як вбачається із розрахунку ЛКП
«Залізничнетеплоенерго» (а.с.3-5),
заборгованість відповідачів за
спожиту теплову енергію станом на
01.02.2002 р. складає 2139,36 грн. і що така
виникла в період з 1996 до 01.02.2002 роки, що
підтвердила в судовому засіданні і
представник позивача.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що
заборгованість відповідачів перед ЛКП
«Залізничнетеплоенерго» за спожиту
теплову енергію утворилась в 1996-2002 рр. і
перебіг позовної давності не зупинявся
та не переривався, суд вважає, що
позивач пропустив трьохрічний строк
звернення до суду для стягнення
вказаної заборгованості, що, в даному
випадку, є підставою для відмови у
позові, так як судом не здобуто, а
позивачем не наведено поважності
причин пропуску такого строку, який ЛКП
«Залізничнетеплоенерго» навіть не
просить поновити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 256, 257, 263, 264, 267 ЦК України,
суд -

вирішив:

В позовних вимогах Львівського
комунального підприємства
«Залізничнетеплоенерго» до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по
оплаті за спожиту теплову енергію -
відмовити за пропуском строку позовної
давності.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Залізничний районний суд м.Львова
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:
(підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя:
Колодяжний С.Ю.