УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року Іллічівський районний
суд м.Маріуполя в складі:

головуючого судді Литвиненко Н. В при
секретарі Халіній А.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
м.Маріуполі заяву ОСОБА_1 про перегляд
рішення Іллічівського районного суду
від 23 грудня 2011 року по цивільній
справі за її позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Іллічівського районного суду
м. Маріуполя від 23 грудня 2011 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 02 березня 2012 року, відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 і
ОСОБА_2 про визнання заповіту
недійсним.

У лютому 2014 року ОСОБА_1 подала до суду
заяву про перегляд зазначеного рішення
за нововиявленими обставинами, про
наявність яких, на думку позивачки,
свідчить другий екземпляр заповіту, що
знаходиться у спадковій справі, з якого
вбачається, що спадкодавець ОСОБА_4 в
силу старечого слабоумства не зміг
власноручно вписати у заповіт власне
прізвище, ім'я та по батькові, що
спростовує пояснення нотаріуса ОСОБА_2
про те, що спадкодавець був здоровим,
усвідомлював значення своїх дій і
власноручно розбірливо розписався на
обох екземплярах заповіту та в реєстрі.
Ці обставини їй стали відомі в грудні
2013 року, після ознайомлення з
матеріалами спадкової справи в межах
судового розгляду цивільної справи за
позовом ОСОБА_3 до неї про встановлення
права власності на домоволодіння
АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивачка
підтримала заяву і пояснила, що строк
звернення з нею до суду порушила на
один день, оскільки в останній день
цього строку не змогла здати заяву до
канцелярії суду, у зв'язку з великим
наливом громадян в суді, але наступного
дня дала заяву на пошту для відправки
рекомендованим листом.

Відповідачі вважають заяву
необґрунтованою і такою, що подана з
порушенням передбаченого для цього
строку.

Заява задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Суд визнає такими, що заслуговують на
увагу доводи позивачки щодо поважності
причин пропуску строку на подачу заяви
про перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами і вважає за
необхідне розгляд заяви по суті.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України
підставами для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв'язку з нововиявленими обставинами є,
зокрема, істотні для справи обставини,
що не були і не могли бути відомі особі,
яка звертається із заявою, на час
розгляду справи. Саме на них
посилається позивачка у цій справі.

За змістом п. п. 4, 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
перегляду судами у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішень,
ухвал і постанов у цивільних справах,
що набрали законної сили» № 1 від
27.02.1981р. наведені обставини є підставою
для скасування рішення, ухвали,
постанови, коли від їх наявності чи
відсутності залежали наслідки справи.
Як нововиявлені можуть розглядатися
обставини, що обгрунтовують вимоги або
заперечення сторін чи мають інше
істотне значення для правильного
вирішення справи, які існували на час
постановлення рішення, ухвали,
постанови, але про них не знали і не
могли знати заявник і суд (наприклад,
виявлення факту, що сторона була
недієздатною, угода чи актовий запис
недійсні, що є або скасований заповіт
на майно, наявність даних про
недійсність розірваного судом шлюбу,
вказівки Конституційного Суду України
про преюдиціальність його рішення при
розгляді судами загальної юрисдикції
позовів, пов'язаних із
правовідносинами, що виникли
внаслідок дії неконституційного акта
тощо).

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у постанові № 4 від
30.03.2012р. «Про застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами» роз'яснив,
що нововиявлені обставини - це юридичні
факти, які мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, а також
обставини, які виникли після набрання
судовим рішенням законної сили та
віднесені законом до нововиявлених
обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених пунктами 1, 2
частини другої статті 361 ЦПК, є те, що
вони існували на час розгляду справи;
ці обставини не могли бути відомі
заявникові на час розгляду справи; вони
входять до предмета доказування у
справі та можуть вплинути на висновки
суду про права та обов'язки осіб, які
беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають
підтверджуватися фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Суд має право
скасувати судове рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається (п. 3).

Судам необхідно розрізняти нові докази
та докази, якими підтверджуються
нововиявлені обставини, оскільки нові
докази не можуть бути підставою для
перегляду судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами (п. 4).

Процесуальні недоліки розгляду справи
(зокрема, неналежне повідомлення
заявника про час і місце розгляду
справи, неповне встановлення фактичних
обставин справи, порушення порядку
дослідження доказів) не вважаються
нововиявленими обставинами, проте
можуть бути підставою для перегляду
судового рішення в апеляційному або
касаційному порядку.

Обставини, на які посилалася особа, яка
брала участь у справі, у своїх
поясненнях, в апеляційній або
касаційній скарзі чи в заяві про
перегляд судового рішення Верховним
Судом України або які могли бути
встановлені при всебічному і повному
з'ясуванні судом обставин справи, тобто
при виконанні вимог частини четвертої
статті 10 ЦПК, не є нововиявленими
обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере
учать у справі, доказу, про який їй було
відомо та який підтверджує відповідні
обставини, а також відмова суду у
прийнятті доказів не є підставами для
перегляду судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами (п. 5).

Судове рішення не може переглядатись у
зв'язку з нововиявленими обставинами у
разі якщо обставини, передбачені
частиною другою статті 361 ЦПК, відсутні,
а є підстави для перегляду судового
рішення в апеляційному чи касаційному
порядку або Верховним Судом України, а
також якщо обставини, визначені
частиною другою статті 361 ЦПК, були або
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи (п. 6).

Обставини, які відповідно до пункту 1
частини другої статті 361 ЦПК є
підставою для перегляду судового
рішення, це юридичні факти, які
існували на час розгляду справи, але не
були і не могли бути відомі заявнику,
повинні бути істотними, тобто такими,
що могли вплинути на висновки суду при
ухваленні судового рішення і були
встановлені після набрання ним
законної сили.

Питання про те, які обставини можна
вважати істотними, є оціночним, і
вирішується судом у кожному
конкретному випадку з урахуванням
того, чи ці обставини могли спростувати
факти, покладені в основу судового
рішення, та вплинути на висновки суду
під час його ухвалення таким чином, що
якби вказана обставина була відома
особам, які беруть участь у справі, то
зміст судового рішення був би іншим.

Згідно з частиною третьою статті 60 ЦПК
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі та щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, виник
спір, а тому підставою для скасування
судового рішення є не всі невідомі на
час розгляду справи обставини, а лише
ті, які входять до предмета доказування
у справі (п. 7).

Звертаючись до суду з позовом про
визнання заповіту недійсним, позивачка
обгрунтовувала свої вимоги тим, що
заповіт не відповідає вимогам закону,
оскільки нотаріус не склав заповіт
українською мовою, якою не володів
спадкодавець, не переклав його на
російську мову та не посвідчив
вірність перекладу документу
посвідчувальним написом встановленого
зразка.

Крім того позивачка посилалася на те,
що в момент підписання заповіту
спадкодавець знаходився у стані, за
якого не міг розуміти значення своїх
дій та керувати ними.

Із матеріалів справи вбачається, що всі
доводи позивачки були перевірені
судами першої та апеляційної
інстанцій, які дійшли висновку, що на
час укладення заповіту волевиявлення
ОСОБА_4 було вільним і відповідало його
внутрішній волі, що спадкодавець
станом на 28 жовтня 2011 року недієздатним
визнаний не був, що форма заповіту
відповідала, як положенням цивільного
закону так і спеціальним нормам, які
регулюють питання посвідчення
заповітів нотаріусами.

Разом із тим, підроблення заповіту,
який за теперішнім твердженням
позивачки підписав не спадкодавець, а
інша особа, є не нововиявленою, а новою,
самостійною підставою для визнання
його недійсним, але з таким позовом
позивачка до суду не зверталася,
юридичні перепони для чого відсутні й
на цей час. Водночас, позивачка має
розуміти, що порок волі і відсутність
волевиявлення - взаємовиключні
підстави для визнання правочину
недійсним.

З огляду на викладене, наведені
позивачкою обставини: по-перше, не є
нововиявленими в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 361
ЦПК України; по-друге, вони не є такими,
які могли вплинути на висновки суду за
резульататми розгляду справи за
позовом, в обгрунтування якого
покладені наведені у позовній заяві
підстави.

Керуючись ст.ст.10, 61, 361, 365 ЦК України,
Пленумом Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 4 від 30.03.2012р. «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами», п. п. 4, 5
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику перегляду судами
у зв'язку з нововиявленими обставинами
рішень, ухвал і постанов у цивільних
справах, що набрали законної сили»,
суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення
Іллічівського районного суду від 23
грудня 2011 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання заповіту недійсним залишити
без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляція до
Апеляційного суду Донецької області
через Іллічівський райсуд міста
Маріуполя протягом 5 днів з дня її
проголошення.

Суддя: Н. В. Литвиненко