АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3246/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Омелюх В. М. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

21 травня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Солонянського районного
суду Дніпропетровської області від 13
січня 2014 року, по справі за позовом
ОСОБА_2 до Солонянської районної
державної адміністрації
Дніпропетровської області, треті
особи: Широчанська сільська рада
Солонянського району
Дніпропетровської області, відділ
Держземагенства у Солонянському
районі Дніпропетровської області про
визнання права на отримання
сертифікату на земельну частку (пай),
зобов'язання затвердити розмір та
вартість земельного паю, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 у березні 2013 року звернувся до
суду з позовом до Солонянської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області про
визнання права на отримання
сертифікату на земельну частку (пай),
зобов'язання затвердити розмір та
вартість земельного паю.

Рішенням Солонянського районного суду
Дніпропетровської області від 13.01.2014
року у задоволенні позовних вимог йому
було відмовлено /а.с. 137-139/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення скасувати, та ухвалити нове,
яким задовольнити його позовні вимоги
в повному обсязі посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права /а.с. 157-159/.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу
необхідно відхилити, а рішення суду
залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до п.2 Указу Президента
України від 08.08.1995 року № 720/ 95 «Про
порядок паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам
та організаціям» право на земельну
частку (пай) мають всі особи, які
входили до складу КСП на момент
паювання землі і яких було внесено до
списку, що додається до державного акту
на право колективної власності на
землю, зокрема постійні працівники -
члени КСП та пенсіонери, які раніше
працювали в КСП і залишилися його
членами.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, з 15.01.1995
року по 25.11.1995 року працював в колгоспі
ім. Свердлова, а з 01.04.1997 року по 14.04.1998
року працював різноробочим в КСП
«Весна», що підтверджується копією
трудової книжки та архівними довідками
/а.с. 117/. Але відсутній будь-який запис
про прийом ОСОБА_2 в члени КСП «Весна».

З матеріалів справи вбачається, що КСП
«Весна» отримало державний акт на
землю, реєстраційний номер 21 від 24.01.1996
року /а.с. 87/. ОСОБА_2 на цей час на
підприємстві ще не працював.

Відповідно до додатку до державного
акту СЛ 11-ДП № 000052 ОСОБА_2 внесено до
списку громадян - членів КСП під
номером 34 /а.с. 89-95/.

Позивач посилається на те, що землі
колективної власності КСП «Весна»
були розпайовані між членами КСП, що
він має право на земельну частку (пай)
як член КСП, але сертифікат про право на
земельну частку йому видано не було не
з його вини, тому вважає, що його право
порушено.

Також з матеріалів справи вбачається,
що КСП «Весна» ліквідовано 30.11.1999 року
Господарським судом Дніпропетровської
області і його державна реєстрація
скасована 14.12.1999 року Солонянською
райдержадміністрацією.

За таких обставин, суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку, що по
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не
підлягають, так як не надано доказів
того, що позивач у встановленому
порядку рішенням загальних зборів
колгоспників був прийнятий у члени
колгоспу та його членство було
збережено на момент реорганізації
колгоспу в КСП «Весна», що він в такому
порядку набув членство в КСП та на
момент реєстрації державного акту на
право колективної власності на землю
КСП «Весна» був членом даного КСП, а
тому у нього не виникло право на
земельну частку (пай) в землях КСП
«Весна».

Приведені в апеляційній скарзі доводи
ОСОБА_2 про те, що суд не дав оцінки
наданим ним доказам не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки вони
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з висновками суду по їх оцінці,
та особистого тлумачення апелянтом
норм матеріального та процесуального
права.

Відносно доводів позивача в
апеляційній скарзі, що він має право на
земельний пай у зв'язку з тим, що його
внесено до списку членів КСП, що є
додатком до державного акту, то з ним
погодитися неможливо, через те, що
право власності на земельну частку
(пай) виникає не з часу внесення членів
КСП до списків, доданих до державного
акту на право колективної власності на
землю, перевірки, уточнення і
затвердження цих списків, а з моменту
передачі державного акта про право
колективної власності на землю
конкретному сільськогосподарському
підприємству, членом якого є особа. На
момент одержання КСП «Весна»
державного акту на землю позивач там не
працював.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які б могли
призвести до скасування або зміни
рішення суду, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Солонянського районного суду
Дніпропетровської області від 13 січня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді :