У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів: Завгородньої І.М., Горелкіної
Н.А., Іваненко Ю.Г., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Луганської області
від 21 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року позивач звернувся до
суду даним позовом, в обґрунтування
якого зазначив, що 30 березня 2002 року між
ним та відповідачем укладено договір
позики, відповідно до якого останній
отримав кошти у розмірі 10645 гривень, що
еквівалентно 2000 доларам США.

Рішенням Біловодського районного суду
Луганської області від 24 червня 2004 року
з ОСОБА_5 на його користь стягнуто борг
за договором позики від 30 березня 2002
року у розмірі 10751 гривня 45 копійок.

На підставі зазначеного рішення
Біловодським районним судом
Луганської області 24 червня 2004 року
видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця про
відкриття виконавчого провадження від
29 липня 2004 року відкрито виконавче
провадження про стягнення з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 10 751
гривні.

Посилаючись на те, що відповідачем борг
сплачено частково, у зв'язку з чим
залишок заборгованості складає 9918
гривень 50 копійок, просив суд стягнути
з відповідача на свою користь збитки
від індексу інфляції в сумі 11667
гривень 84 копійки, проценти від суми
позики на рівні ставки НБУ, починаючи з
дня укладення договору позики і по день
звернення до суду у розмірі 8441 гривню 89
копійок, неустойку за весь час
прострочення боргу в розмірі 120 %
облікової ставки НБУ, що становить 10 195
гривень 94 копійки, 3% річних від
простроченої суми боргу у розмірі 3604
гривні 38 копійок, зміни згідно курсу
валют у розмірі 5355 гривень 02 копійки та
моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень.

Рішенням Біловодського районного суду
Луганської області від 4 жовтня 2013 року
позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 15 272 гривні 22 копійки.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Вирішено питання про стягнення
судового збору.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 21 січня 2014 року рішення
суду першої інстанції змінено,
зменшено суму стягнення з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_4 до 1429 гривень 68 копійок.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду і
залишити в силі рішення суду першої,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. При цьому суд касаційної
інстанції перевіряє законність і
обґрунтованість постановлених судових
рішень в межах позовних вимог,
заявлених у суді першої інстанції, та
доводів касаційної скарги.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
в частині періоду стягнення
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також трьох
процентів річних від простроченої
суми, апеляційний суд врахувавши
подану відповідачем до суду першої
інстанції заяву про застосування
строку позовної давності, правильно
стягнув борг в межах трирічного строку.

Оскільки доводи касаційної скарги не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судами допущено
порушення норм матеріального або
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Луганської
області від 21 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня
Н.А. Горелкіна
Ю.Г. Іваненко