20 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Барановської Л.В.,
при секретарі: Мікітчак
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
на рішення Деснянського районного суду
м. Києва від 04 квітня 2014 року у справі за
позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ОТП Факторинг
Україна», за участі третіх осіб: АТ «ОТП
Банк», ОСОБА_2 про визнання кредитора
таким, що прострочив прийняття
виконання зобов'язань, -
У листопаді 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» звернулося до суду з позовом
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ CL-001/360/2006 від 17.08.2006 року в сумі 9 910,24
дол. США та пені у розмірі 289 125,67 грн.
У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» про визнання
кредитора таким, що прострочив
прийняття виконання зобов'язань.
Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 04 квітня 2014 року позовні
вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1
на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 9 910,24 дол. США, що в еквіваленті
становить 79 212,55 грн. В задоволенні
інших вимог відмовлено. Зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без
задоволення. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
судовий збір в розмірі 792,12 грн.

Справа № 754/19679/13-ц № апеляційного
провадження: 22-ц/796/6768/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Галась
І.А.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Качан В.Я.В апеляційній
скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
просить суд скасувати рішення
Деснянського районного суду м. Києва
від 04 квітня 2014 року в частині відмови в
солідарному стягненні заборгованості
за кредитним договором з ОСОБА_2 та
відмови в задоволенні позовних вимог
щодо пені, ухвалити нове рішення, яким
позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» задовольнити у повному
обсязі, а в решті рішення залишити без
змін.

В обґрунтування своїх вимог апелянт
посилається на неповне з'ясування всіх
обставин справи, недотримання вимог
чинного законодавства,
необґрунтованість оскаржуваного
рішення.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
17.08.2006 року між АКБ «Райффайзен Банк
Аваль», правонаступником якого є ПАТ
«ОТП Банк», та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № CL-001/360/2006, за
умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит
в сумі 61 590,00 дол. США зі сплатою
відсотків у розмірі 11,99% річних.

17.08.2006 року між АКБ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_2було укладено договір
поруки № SR-001/360/2006, за умовами якого
поручитель несе відповідальність в
повному обсязі по борговим
зобов'язанням ОСОБА_1, які виникають з
умов кредитного договору.

17.11.2009 року між ПАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_1було укладено додатковий
договір № 1 до кредитного договору №
CL-001/360/2006 від 17.08.2006 року.

27.04.2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» укладено
договір купівлі-продажу кредитного
портфелю, за умовами якого ПАТ «ОТП
Банк» відступило ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» право вимоги за кредитним
договором № CL-001/360/2006 від 17.08.2006 року.

Відповідно до ст. ст. 526, 530, 1050, 1054 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому. За кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258, ч. 4 ст. 267ЦК
України позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи,
останній платіж за кредитним договором
було здійснено 27.04.2012 року, а ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» звернулося до суду
з позовом 12.11.2013 року.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно застосовано строк позовної
давності щодо позовних вимог про
стягнення пені за прострочення
виконання зобов'язання за кредитним
договором, оскільки до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені)
застосовується позовна давність в один
рік. Отже, в даному випадку сплив
позовної давності припадає на квітень
2013 року, в той час як позовні вимоги
було пред'явлено в листопаді 2013 року, що
є підставою для відмови в задоволенні
позовних вимог у цій частині.

Разом з тим, судом першої інстанції
вірно відмовлено в задоволенні
позовних вимог в частині солідарного
стягнення заборгованості за кредитним
договором з ОСОБА_2, оскільки строк,
передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, для
пред'явлення вимог до поручителя сплив.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в
частині стягнення заборгованості з
ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» за кредитним договором,
оскільки такі вимоги є доведеними та
відповідають вимогам чинного
законодавства.

Що стосується зустрічних позовних
вимог ОСОБА_1, судом першої інстанції
вірно встановлено, що ОСОБА_1 отримував
листи-повідомлення про заміну
кредитора за кредитним договором №
CL-001/360/2006 від 17.08.2006 року, а тому ОСОБА_1
не був позбавлений можливості
здійснювати платежі за кредитним
договором.

Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України з
ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» вірно стягнуто суму судового
збору.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
відповідає обставинам справи та
доказам у справі, підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу позивача ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 04 квітня 2014 року у справі за
позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ОТП Факторинг
Україна», за участі третіх осіб: АТ «ОТП
Банк», ОСОБА_2 про визнання кредитора
таким, що прострочив прийняття
виконання зобов'язань залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: