АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2225/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Таус М. М. Доповідач - Кіктенко Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

09 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

Головуючого судді: Кіктенко Л.М.

Суддів: Осіяна О.М., Дерев*янко О.Г.

при секретарі: Нікуліній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
27 грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини,
третя особа - Друга Дніпропетровська
державна нотаріальна контора, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 27 грудня 2013 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

З таким рішенням не погодився ОСОБА_2,
звернувся з апеляційною скаргою, в
якій просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги, посилаючись на
незаконність рішення суду,
невідповідність встановленим
обставинам.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 є
сином ОСОБА_7, що підтверджується
свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від
15.09.1964 року (а.с. 12).

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_2 від 13.03.2010 року, ОСОБА_8
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 10).

За життя ОСОБА_7 була співвласницею в
порядку спільної сумісної власності
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Відповідно до матеріалів спадкової
справи після смерті ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, 16 березня 2011 року із
заявою про прийняття спадщини до
Другої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори звернулися
чоловік померлої ОСОБА_3 та донька
померлої ОСОБА_4. 16 березня 2011 року
державним нотаріусом Другої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Олехнович Л.Ю.
видані ОСОБА_3 свідоцтво про право на
спадщину за законом після смерті
ОСОБА_7 № 963530 та ОСОБА_4 свідоцтв про
право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_7 № 963531 (а.с. 46-69).

Згідно трудової книжки позивача
ОСОБА_2, останній з 19.03.2010 року по 13.05.2010
року працював на посаді охоронника ТОВ
«Промтехгірмаш», з 17.06.2010 року по 25.01.2011
року працював охоронником ТОВ
«Охоронне агентство «Кайман», з 08.02.2011
року по 15.11.2012 року працював
охоронником ТОВ «Сокол - КР», з 27.11.2012
року по теперішній час працює
охоронником на шахті «Гвардійська» ПАТ
«Криворізький залізорудний комбінат»
(а.с. 5-8)

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1269 ЦК
України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини, яка
подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу
України для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини. Часом відкриття спадщини є
день смерті особи або день, з якого вона
оголошена померлою (стаття 1220 ЦК
України).

Позивач у встановлений законом строк
спадщину після смерті матері не
прийняв.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про
судову практику у справах про
спадкування", вирішуючи питання про
визначення особі додаткового строку,
суд досліджує поважність причини
пропуску строку для подання заяви для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що
поважними є причини, пов'язані з
об'єктивними, непереборними,
істотними труднощами для спадкоємця на
вчинення цих дій.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про те,
що обставини, на які посилається
позивач, не були об*єктивними та
істотними труднощами для нього щоб
звернутися до нотаріальної контори із
заявою для прийняття спадщини.
Своєчасно про смерть матері позивач
знав.

Згідно ч.3 ст.1272 ГК України за позовом
спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини,
суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви
про прийняття спадщини.

Враховуючи викладені обставини, суд
першої інстанції обґрунтовано прийшов
до висновку про відмову позивачеві у
задоволення позовних вимог, оскільки
він пропустив строк для подання заяви
про прийняття спадщини після смерті
матері не з поважних причин.

Рішення суду відповідає вимогам норм
матеріального, процесуального права,
встановленим обставинам і матеріалам
справи.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків у
рішенні суду, протирічать вимогам
законодавства, яке регулює спірні
правовідносини, не є суттєвими для
правильного вирішення спору, зводяться
до переоцінки доказів по справі.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60
ЦПК України кожна сторона зобов*язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.,ст.57-59 ЦПК України
позивач не надав суду першої та
апеляційної інстанції доказів
пропуску строку для прийняття спадщини
після смерті матері з поважних причин.

Виходячи із того, що доказів про
наявність обставин, які мають істотне
значення і спростовують правильність
висновків суду першої інстанції
апеляційному суду не надано, судом
першої інстанції у досить повному
обсязі з'ясовані права та обов'язки
сторін, обставини справи, доводи сторін
перевірені і їм дана належна оцінка,
справа розглянута у рамках позовних
вимог та на підставі доказів, наданих
сторонами, тому апеляційний суд
приходить до висновку, що рішення суду
слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209,303,307,308,314 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 27 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: