Провадження № 2/0182/1120/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.04.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді
Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю
секретаря Скоробогатової А.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Нікополі справу за позовом ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до Першотравневської сільської
ради Нікопольського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до
суду з позовною заявою, в якій просять
визнати за ними право власності на
квартиру.

На підтвердження
позовних вимог посилаються на
наступне.

10 лютого 1994 року вони ОСОБА_1
(мати) та ОСОБА_2 (дочка), отримали
Свідоцтво про право власності на житло,
а саме на квартиру АДРЕСА_1, яка
складається з однієї кімнати,
загальною площею 29,20 кв.м. Квартира була
передана їм у володіння птахофабрикою
„Куйбишевською" Нікопольського району
Дніпропетровської області як органом
приватизації на праві приватної
спільної власності, якою вони
володіють порівну. У відповідності до
ч.1, 2 ст.317 Цивільного кодексу України,
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна. У
відповідності до ч.1,2 ст.319 Цивільного
кодексу України, власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону. Вони
вирішили скористатись своїми правами,
але при огляді документів про право
власності на житло виявили, що на
Свідоцтві відсутня печатка та підпис
керівника органу приватизації. Також
відсутні ідентифікуючи ознаки
Свідоцтва такі, як номер та серія. На
Свідоцтві про право власності на житло
є відмітка КП „Нікопольське МБТІ" про
те, що вказана квартира належить їм на
праві приватної спільної власності на
підставі вказаного свідоцтва і
записана в реєстрову книгу за № 1-95-11п.
У відповідності до ст.328 Цивільного
кодексу України, право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом. Але з січня 2013 року органи БТІ не
розглядають питання відновлення
правовстановлюючих документів. Орган
приватизації - птахофабрика
„Куйбишевська" - ліквідований у 90-х
роках, місцезнаходження архіву і
ліквідатора їм невідоме. У
відповідності до ч.І ст.321 Цивільного
кодексу України, право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. У
відповідності до п.3 ст.19 Закону України
„Про внесення змін до Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень " та
інших законодавчих актів України",
державна реєстрація прав проводиться
Державним реєстратором на підставі
свідоцтв про право власності, виданих
органами приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді. Як
зазначалось раніше, у Свідоцтві про
право власності на житло відсутні
необхідні дані для того, щоб воно могло
бути використане при реєстрації та
відчуженні нерухомого майна. Тому, у
відповідності до п.5 ст.19 Закону України
„Про внесення змін до Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень" та
інших законодавчих актів України", в
даному випадку державна реєстрація
прав Державним реєстратором
проводиться на підставі рішень судів,
що набрали законної сили. Їх право на
житло підтверджується також
наступними документами: довідкою про
склад сім'ї наймача ізольованої
квартири та займані ними приміщення,
виданої виконавчим комітетом
Першотравневської сільської ради
22.12.1993 року; заявою на ім'я керівника
органу приватизації про оформлення та
передачу в приватну спільну власність
квартири від 27.12.1993 року; розрахунком
площі квартири (будинку), що безоплатно
приватизується від 28.12.1993 року, № 11-п;
повідомленням з Нікопольського „МБТІ"
№ 11-п від 28.12.1993 року про оплату
інвентаризаційних робіт;
розпорядженням органу приватизації №
11-п, від 28.12.1993 року, про передачу
квартири наймачу ОСОБА_1;
приватизаційним платіжним дорученням
№ 1-95-11/п/1 від 24.03.1994 року на ім'я ОСОБА_1;
приватизаційним платіжним дорученням
№ 1-95-11/п/2 від 24.03.1994 року на ім'я ОСОБА_2;
технічним паспортом на квартиру;
листом-відповіддю з Нікопольського
„МБТІ" від 29.11.2013 року, № 491; свідоцтвом
про укладення шлюбу між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 та присвоєння останній прізвища
„ОСОБА_2". У відповідності до ч.І ст.355
Цивільного кодексу України, майно, що є
у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно). У
відповідності до ч.І ст.368 Цивільного
кодексу України, спільна власність
двох або більше осіб без визначення
часток кожного з них у праві власності
є спільною сумісною власністю. У
відповідності до ст.382 Цивільного
кодексу України, квартирою є
ізольоване помешкання в житловому
будинку, призначене та придатне для
постійного у ньому проживання.
Власникам квартири у дво - або
багатоквартирному житловому будинку
належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також власників нежитлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку. У відповідності до ст.391
Цивільного кодексу України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном. У відповідності до ст.392
Цивільного кодексу України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності. За таких обставин
звернулись до суду.

В судове засідання
позивачі не прийшли, надали суду заяви,
в яких просять справу розглянути у їх
відсутність. На задоволенні позовних
вимог наполягають.

Представник відповідача
в судове засідання не прибула, надала
суду заяву, в якій просить справу
розглянути в її відсутність. З позовом
згодні.

Вивчивши матеріал справи,
суд приходить до наступного.

Відповідно до Закону
України "Про власніть", який діяв на той
час, член житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу або
товариства, колгоспу, який повністю
вніс свій внесок за квартиру, будинок,
дачу, гараж, іншу будівлю або
приміщення, надані йому в користування,
набуває права власності на це майно.
Громадянин, який став власником цього
майна, має право розпоряджатися ним на
свій розсуд: продавати, обмінювати,
здавати в оренду, укладати інші угоди,
не заборонені законом.

У відповідності зі ст.328,
334 ЦК України, право власності
здобувається на підставах, не
заборонених законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність придбання права
власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України
встановлено, що власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою. Власник або інша
заінтересована особа мають право
звернутися до суду за забезпеченням
прав власності, пов'язаних з усуненням
перешкод, які заважають власнику або
іншому титульному володільцеві
здійснювати в повній мірі та
беззаперечно свої права володіння та
розпорядження майном.

Відповідно до ст.328 ЦК
України, право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Як встановлено в судовому
засіданні, 10 лютого 1994 року позивачі
отримали Свідоцтво про право власності
на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_1,
яка складається з однієї кімнати,
загальною площею 29,20 кв.м. (а.с.6).
Квартира була передана позивачам у
володіння птахофабрикою
„Куйбишевською" Нікопольського району
Дніпропетровської області як органом
приватизації на праві приватної
спільної власності, якою вони
володіють порівну. При огляді
документів про право власності на
житло позивачі виявили, що на Свідоцтві
відсутня печатка та підпис керівника
органу приватизації. Також відсутні
ідентифікуючи ознаки Свідоцтва, такі,
як номер та серія. На Свідоцтві про
право власності на житло є відмітка КП
„Нікопольське МБТІ" про те, що вказана
квартира належить позивачам на праві
приватної спільної власності на
підставі вказаного свідоцтва і
записана в реєстрову книгу за № 1-95-11п.
Але з січня 2013 року органи БТІ не
розглядають питання відновлення
правовстановлюючих документів. Орган
приватизації - птахофабрика
„Куйбишевська" - ліквідований у 90-х
роках, місцезнаходження архіву і
ліквідатора невідоме. Право власності
на житло позивачів підтверджується
довідкою про склад сім'ї наймача
ізольованої квартири та займані ними
приміщення (а.с.7), виданої виконавчим
комітетом Першотравневської сільської
ради 22.12.1993 року; заявою на ім'я
керівника органу приватизації про
оформлення та передачу в приватну
спільну власність квартири від 27.12.1993
року (а.с.8); розрахунком площі квартири
(будинку), що безоплатно приватизується
від 28.12.1993 року, № 11-п (а.с.9);
повідомленням з Нікопольського „МБТІ"
№ 11-п від 28.12.1993 року про оплату
інвентаризаційних робіт (а.с.10);
розпорядженням органу приватизації №
11-п, від 28.12.1993 року, про передачу
квартири наймачу ОСОБА_1 (а.с.11);
приватизаційним платіжним дорученням
№ 1-95-11/п/1 від 24.03.1994 року на ім'я ОСОБА_1
(а.с.12); приватизаційним платіжним
дорученням № 1-95-11/п/2 від 24.03.1994 року на
ім'я ОСОБА_2 (а.с.13); технічним паспортом
на спірну квартиру (а.с.14-16);
листом-відповіддю з Нікопольського
„МБТІ" від 29.11.2013 року, № 491 (а.с.17);
свідоцтвом про укладення шлюбу між
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та присвоєння
останній прізвища „ОСОБА_2" (а.с.18).

Проаналізувавши зібрані
за справою докази, суд вважає за
можливе позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Враховуючи вищесказане,
керуючись ст.328, 334, 392 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2
право спільної приватної власності на
квартиру АДРЕСА_1 (яка складається з
однієї кімнати, загальною площею 29,20
кв.м.).

Рішення суду може бути
оскаржено протягом 10 днів з дня
проголошення до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал