Справа № 132/4654/13-ц Провадження №
22-ц/772/1106/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Павленко І. В.Категорія:
23Доповідач: Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2014 р. м. Вінниця колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області в складі:

Головуючої судді: Марчук В.С.,

Суддів: Матківської М.В., Шемети Т.М.

При секретарі: Пантелеймоновій А. І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
на рішення Калинівського районного
суду Вінницької області від 11 лютого 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до СВК «Колос» с. Польова
Лисіївка Калинівського району
Вінницької області, треті особи: відділ
Держземагенства у Калинівському
районі Вінницької області,
Реєстраційна служба Калинівського
районного управління юстиції про
визнання договору оренди землі
недійсним та повернення земельних
ділянок, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року представник позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду з
вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим,
що позивач являється власником
земельної ділянки НОМЕР_1 а кадастровий
номер № 070000159, розташованої на
території Кіровської сільської ради
Калинівського району Вінницької
області, площею 1,9446 га, що належить
ОСОБА_2 згідно державного акту серії ЯД
№ 397419, зареєстрованого в книзі
державних актів за № 1 від 23.10.2007
року.

6 травня 2011 року між ОСОБА_2 та СВК
«Колос» був підписаний договір оренди
землі, який зареєстрований у відділі
Держкомзему Калинівського району за №
05707. У договорі оренди, укладеному
між сторонами та зареєстрованому в
органі державної реєстрації, не
міститься повної інформації щодо такої
істотної умови, як об'єкт оренди. У
реєстраційних справах відсутні
невід'ємні частини договору оренди
землі, передбачені ст. 15 ЗУ «Про оренду
землі», а саме: план або схема земельної
ділянки, яка передається в оренду; акт
визначення земельної ділянки в натурі
(на місцевості).

Посилаючись на те, що в договорі оренди
відсутні істотні умови, передбачені ст.
15 ЗУ «Про оренду землі», представник
позивача просив визнати договір оренди
земельної ділянки недійсним,
витребувати у СВК «Колос» та повернути
у власність ОСОБА_2 земельну ділянку
НОМЕР_1 а, кадастровий номер якої
070000159, розташовану на території
Кіровської сільської ради
Калинівського району Вінницької
області, площею 1,9446 га, а також стягнути
судові витрати по справі.

Рішенням Калинівського районного суду
Вінницької області від 11 лютого 2014 року
в задоволенні позову відмовлено за
його безпідставністю.

Представник позивача оскаржив дане
рішення в апеляційному порядку, так як
вважає, що при його ухваленні суд
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи; висновки суду не
відповідають обставинам справи, судом
допущено порушення норм матеріального
права.

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обгрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, вважає що апеляційна скарга
до задоволення не підлягає у зв`язку з
наступним.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин на які сторони посилаються, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у позові, суд виходив з тих
обставин, що позивачка ОСОБА_2 є
власником земельної ділянки НОМЕР_1
кадастровий номер № 70000159,
розташованої на території Кіровської
сільської ради Калинівського району
Вінницької області, площею 1,9446 га, що
належать їй на праві власності згідно
державного акту серії ЯД №397419,
зареєстрованого в книзі державних
актів за №1 від 23.10.2007 року.

06.05.2011 року між позивачкою ОСОБА_2 та
відповідачем СВК «Колос» був укладений
договір оренди землі №197 строком на 5
років. Даний договір був
зареєстрований відділом Держкомзему у
Калинівському районі Вінницької
області за № 05707, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 22.10.2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 2 ст. 792 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Виходячи з ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про оренду землі», в редакції, яка
діяла на момент державної реєстрації
оспорюваного договору, істотними
умовами договору оренди землі є: об'єкт
оренди (місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Частиною другою ст.15 цього ж Закону
визначено, що відсутність у договорі
оренди землі однієї з істотних умов,
передбачених цією статтею є підставою
для визнання договору недійсним
відповідно до закону.

Невід'ємною частиною договору оренди
землі, згідно ч.4 ст. 15 ЗУ «Про оренду
землі», є план або схема земельної
ділянки, яка передається в оренду;
кадастровий план земельної ділянки з
відображенням обмежень (обтяжень) у її
використанні та встановлених
земельних сервітутів; акт визначення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості); акт приймання-передачі
об'єкта оренди; проект відведення
земельної ділянки у випадках,
передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину сторонами вимог, які
встановлені частинами першою - третьою,
п'ятою та шостою ст. 203 цього кодексу.

У частині першій ст.203 ЦК України
визначено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Із долученої до матеріалів
цивільної справи копії реєстраційної
справи вбачається, що договір оренди
землі укладений у письмовій формі,
пройшов відповідну державну
реєстрацію, орендодавець мав
необхідний обсяг цивільної
недієздатності, волевиявлення
орендодавця було спрямоване на
укладення договору оренди, до договору
оренди земельної ділянки додано копію
державного акта, при складенні, видачі
та реєстрації якого було оформлено
відповідні план та схема земельної
ділянки, кадастровий план з
відображенням обмежень (обтяжень) у її
використанні та встановлених
земельних сервітутів, а також
проведено опис меж із зазначенням
сусідніх землекористувачів (а. с. 23-32).

При цьому, суд першої інстанції,
спростовуючи обґрунтування позовних
вимог в частині відсутності таких
істотних умов договору оренди землі як
план або схема земельної ділянки, яка
передається в оренду і акт визначення
меж земельної ділянки в натурі, виходив
з того, що всі такі істотні умови
договору оренди землі є в наявності,
про що свідчать матеріали
реєстраційної справи до договору
оренди землі, у тому числі: копія
Державного акта на право власності на
земельну ділянку, видана на ім'я ОСОБА_2,
у якому зазначений план меж
орендованої земельної ділянки (а. с. 30);
кадастровий план з описом меж суміжних
землевласників, у якому відсутні
будь-які обмеження (обтяження) у її
використанні та не встановлені
земельні сервітути (а. с. 31); акт
погодження меж землекористування (а.
с32); акт приймання-передачі об'єкта
оренди (а. с. 28). Такий висновок суду
правильний і відповідає встановленим
обставинам справи.

Відповідно до правового висновку
Верховного Суду України у справі № 6-94
цс 13 від 25.12.2013 року, однією з
обов'язкових умов визнання договору
недійсним є порушення у зв'язку з його
укладенням прав та охоронюваних
законом інтересів позивача. Якщо за
результатами розгляду справи факту
такого порушення не встановлено, а
позивач посилається на формальне
порушення закону, у суду немає правових
підстав для задоволення позову.

Окрім цього, акт виносу в натурі меж
земельної ділянки, яка надається в
оренду є обов'язковою тільки в разі,
якщо земельна ділянка виділяється
окремо, натомість земельна ділянка
позивача обробляється і
використовується в єдиному масиві з
ділянками інших співвласників
земельних паїв і відповідно
унеможливлює визначення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості).

За наведених обставин колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 про визнання недійсним договору
оренди землі та повернення земельної
ділянки, оскільки в оспорюваному
договорі наявні всі необхідні істотні
умови договору оренди землі, і такий
договір відповідає вимогам земельного
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України
визначено право кожної особи на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, у порядку цивільного
судочинства підлягає захисту саме
порушене право. Позивачем у судовому
засіданні не доведено в чому саме
полягає порушення його законних прав у
зв'язку з відсутністю, на його думку, в
договорі оренди землі зазначених ним
умов і їх істотності, а судом таке
порушення не встановлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції вірно встановив обставини по
справі, належним чином дослідив та
оцінив докази, надані сторонами,
правильно застосував норми
матеріального і процесуального права.

Ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України передбачає, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції; апеляційний
суд досліджує лише ті докази, які судом
першої інстанції були досліджені з
порушенням встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

За змістом ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права;
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Калинівського районного суду
Вінницької області від 11 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді/підписи/

З оригіналом вірно

суддя:
В.С. Марчук