Справа № 646/1111/14-ц
№ производства 2/646/549/2014
Р І ШЕ Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2014 року Червонозаводський районний
суд міста Харкова у складі:

Головуючого - судді Журавель
В.А.

При секретарі - Бікасовій
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
праву за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»,
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», третя особа ОСОБА_2, про
визнання договору частково недійсним

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду,
посилаючись на те, що 11 січня 2008 року
між ФОП ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк»
було укладено кредитний договір №
0, 11 січня 2008 року між банком та
позивачем було укладено договір поруки
№ 0/П/З. 08 грудня 2011 року між АТ
«Дельта Банк» та АТ «Укрсиббанк» було
укладено договір купівлі-продажу прав
вимоги за кредитами, відповідно до
якого АТ «Укрсиббанк» передав АТ
«Дельта Банк» права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, в тому числі за кредитним
договором, укладеним з ОСОБА_2 Позивач
вважає вказаний договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами в частині продажу ПАТ
«УкрСиббанк» права вимоги за кредитним
договором, укладеним з ОСОБА_2
недійсним, оскільки умовами кредитного
договору передбачено, що всі зміни
повинні бути оформлені шляхом
підписання сторонами відповідних
додаткових угод до кредитного договору
та відповідно до договору поруки, у
даному випадку за участю ПАТ «Дельта
Банк», але позивачу додаткові угоди не
надавалася для укладання та ним не
підписувалися. Крім того, при укладанні
кредитного договору, позивачем було
надано ПАТ УкрСиббанк» особисту
інформацію, в тому числі інформацію
щодо його майнового стану Позивача, і
ця інформація, відповідно до ст. 60
Закону України «Про банки і банківську
діяльність», є банківською таємницею.
Відповідно до п. 9.6. кредитного
договору текст договору та будь-які
матеріали за цим договором, є
конфіденційними і не можуть
передаватися третім особам без
попередньої письмової згоди іншої
сторони договору. При цьому пунктом 5.8.
договору поруки передбачено, що ПАТ
«УкрСиббанк» зобов'язався зберігати,
захищати та розкривати згідно вимог
чинного законодавства України
інформацію, яка становить банківську
таємницю та стала відома банку в
процесі обслуговування клієнта. Тому
позивач вважає, що ПАТ «УкрСиббанк»
своїми діями щодо підписання з ПАТ
«Дельта Банк» договору купівлі-продажу
прав вимоги за кредитами від 08 грудня
2011 року та як наслідок передачі
кредитної справи до ПАТ «Дельта банк»
порушує не тільки умови кредитного
договору та договору поруки, а й вимоги
чинного законодавства України
відносно розголошення банківської
таємниці. У зв'язку із чим позивач
визнати недійсним договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 08 грудня 2011. року,
укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ
«Дельта Банк» в частині продажу
Публічним акціонерним товариством
«УкрСиббанк» права вимоги за кредитним
договором № 0 від 18 січня 2008 року,
укладеним з ОСОБА_2

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 повністю підтримав
заявлені позовні вимоги, надав судові
аналогічні пояснення.

Представник відповідача - ПАТ
«УкрСиббанк» Гримайло Н.Р. проти
задоволення позову заперечувала та
пояснила судові, що отримання
первісним кредитором згоди боржника на
укладення договору купівлі-продажу
прав вимоги за кредитами, передачу
документів, які підтверджують
дійсність, виникнення і наявність прав
грошової вимоги, нормами ст. ст. 516-517 ЦК
України не передбачено. Обов'язок
первісного кредитора передати новому
кредиторові документи, які засвідчують
права, що передаються, та інформацію,
яка є важливою для їх здійснення,
передбачений положеннями ч.І ст. 517 ЦК
України. Положення п. 9.6. кредитного
договору не містить заборони
відступлення права грошової вимоги за
кредитним договором або його
обмеження. Крім того, позивач не є
стороною кредитного договору, оскільки
позичальником за договором виступає -
фізична особа - підприємець ОСОБА_2,
тому обґрунтовувати свої вимоги
положеннями кредитного договору
позивач не має правових підстав,
оскільки правовідносини між банком та
ним регулюються виключно положеннями
договору поруки. За договором
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 08 грудня 2011 року передані
всі права вимоги за кредитним
договором, укладеним з позичальником
ОСОБА_2, а також права вимоги за
договорами забезпечення, зокрема
договором поруки, норми ст. ст. 512, 516-517
ЦК України не передбачають укладення
договору про зміни до договору, права
кредитора за яким передаються іншій
особі. Оспорюваний договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами не суперечить ЦК України,
іншим актам цивільного законодавства,
а також моральним засадам суспільства,
правові підстави для заявлення
позовної вимоги про визнання недійсним
вказаного договору в частині продажу
АТ «УкрСиббанк» права вимоги за
кредитним договором №0 від 18
січня 2008 року, укладеним з ОСОБА_2, у
позивача відсутні, оскільки він не с
стороною кредитного договору і
позивачем не доведено, яким чином
оспорюваний договір порушує його права
та законні інтереси.

Представник відповідача - Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
Чебан І.В. проти задоволення позову
заперечувала та пояснила судові, що
діючим цивільним законодавством не
передбачено отримання первісним
кредитором згоди боржника на укладення
договору купівлі-продажу прав вимоги
за кредитами та передачу документів.
Обов'язок ПАТ «УкрСиббанк» передати
ПАТ «Дельта Банк» документи, які
засвідчують права, що передаються, та
інформацію, яка є необхідною для їх
здійснення, передбачений положеннями
ч. І ст. 517 ЦК України. Посилання
позивача на положення п. 9.6. кредитного
договору, яким, за його думкою, не
можуть передаватися документи за
кредитним договором третій особі, не
ґрунтуються на законі, оскільки
вказаний пункт договорі не містить
заборони відступлення права грошової
вимоги за кредитним договором або його
обмеження. Крім того, представник
відповідача звернула увагу суду, що
позивач не є стороною кредитного
договору, оскільки позичальником за
договором виступає - фізична особа -
підприємець ОСОБА_2, тому
обґрунтовувати свої вимоги
положеннями кредитного договору він не
має правових підстав, оскільки
правовідносини між банком та ним
регулюються виключно положеннями
договору поруки. За договором
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 08 грудня 2011 року передані
всі права вимоги за кредитним
договором, укладеним з позичальником
ОСОБА_2, а також права вимоги за
договорами забезпечення, зокрема
договором поруки, вказаний договір не
суперечить ЦК України, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства. Крім
того, позивачем не доведено, яким чином
оспорюваний договір порушує його права
та законні інтереси.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання
не з»явився з невідомих суду причин,
про день та час слухання справи
повідомлений належним чином, про
причини неявки до судового засідання
не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи, вважає
позов необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено у судовому
засіданні 11 січня 2008 року між АКІБ
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
ПАТ «УкрСиббанк», та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 0, відповідно
до умов якого банк надав позичальнику
кредит у формі поновлюваної кредитної
лінії в сумі ліміту, що дорівнює 500 000
грн. на строк до 10 січня 2013 року зі
сплатою процентів за користування
кредитними коштами в розмірі 15 % річних
/ а. с. 8-14/. Вказаний договір підписано
ФОП ОСОБА_2 та представником АКІБ
«УкрСиббанк».

Крім того, 11 січня 2008 року між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено
договір поруки № 0/П/3, відповідно
до умов якого ОСОБА_1 , як поручитель
зобов'язався перед кредитором
відповідати за невиконання фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_2 усіх його
зобов'язань, що виникли з кредитного
договору, укладеного між кредитором та
боржником, в повному обсязі як існуючих
на теперішній час, так і тих, що можуть
виникнути в майбутньому / а. с. 7/.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк»
та ПАТ «Дельта Банк» було укладено
договір купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, відповідно до пункту 2.1
якого ПАТ «УкрСиббанк» (продавець)
погоджується продати (відступити)
Права вимоги за кредитами та передати
їх покупцеві, а Покупець ( ПАТ «Дельта
Банк») цим погоджується придбати права
вимоги на кредитами та прийняти їх та
сплатити ціну купівлі. Пунктом 2.3.
договору передбачено, що право вимоги
за кредитами переходить від продавця
та покупця з моменту підписання ними
акту приймання - передачі прав вимоги
за кредитами. Відповідно до додатку № 1
до договору ПАТ «УкрСиббанк» за № 2605
було передано право вимоги за
кредитним договором № 0,
укладеним із ОСОБА_2 / а. с. 15-35/.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок: 1.
Передання ним своїх прав іншій особі за
правочином ( відступлення права
вимоги); 2. Правонаступництво; 3.
Виконання обов'язку боржника
поручителем або заставодавцем
(майновим поручителем); 4. Виконання
обов'язку боржника третьою особою.

Статтею 516 ЦК України передбачено, що
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов»язанні, новий кредитор несе
ризик настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Кредитним договором № 0 від 11
січня 2008 року не передбачений порядок
заміни кредитора за згодою
позичальника (боржника), тому у
відповідності до вимог ст. 516 ЦК України
заміну кредитора у зобов'язанні було
здійснено без згоди боржника - ОСОБА_2
Крім того, умови кредитного договору не
містять будь-яких застережень або
обмежень щодо відступлення права
вимоги.

При цьому суд звертає увагу, що позивач
ОСОБА_1 не є стороною кредитного
договору, тому суд не приймає до уваги
посилання позивача та його
представника на порушення ПАТ
«УкрСиббанк» умов кредитного договору
та норм діючого законодавства щодо
надання обов'язкової письмової згоди
позичальника на укладання угод про
заміну кредитора в зобов»язанні.

Відповідно до п. 9.6 кредитного договору
сторони домовилися про те, що текст
договору, будь-які матеріали,
інформація, що стосується даного
договору є конфіденційними і не можуть
передаватися третім особам без
попередньої письмової згоди іншої
сторони договору, крім випадків,
передбачених чинним законодавством
України.

Пунктом 5.8 договору поруки передбачено,
що ПАТ «УкрСиббанк» зобов'язався
зберігати, захищати, використовувати
та розкривати згідно вимог
законодавства України інформацію, яка
становить банківську таємницю та стала
відома банку в процесі обслуговування
клієнта та взаємовідносин з ним. За
незаконне розголошення та
використання інформації, що становить
банківську таємницю, банк несе
відповідальність відповідно до
законодавства України.

Відповідно до ч. І ст. 517 ЦК України
первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення.

З огляду на вищевикладене, отримання
первісним кредитором згоди боржника на
укладення договору купівлі-продажу
прав вимоги за кредитами, передачу
документів, які підтверджують
дійсність, виникнення і наявність прав
грошової вимоги, нормами ст. ст. 516-517 ЦК
України не передбачено. Обов'язок
первісного кредитора передати новому
кредиторові документи, які засвідчують
права, що передаються, та інформацію,
яка є важливою для їх здійснення,
передбачений положеннями ч. І ст. 517 ЦК
України.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що ПАТ
«УкрСиббанк» повинен був отримати у
нього згоду на передачу матеріалів
кредитної справи ПАТ «Дельта Банк»
відповідно до положень п. 9.6. кредитного
договору, п. 5.8. договору поруки є
необґрунтованим, оскільки положення п.
9.6. Кредитного договору не містить
заборони відступлення права грошової
вимоги за кредитним договором або його
обмеження.

Пункт 9.6. кредитного договору вказує на
домовленість сторін договору про
отримання згоди позичальника на
передачу тексту договору, будь-яких
матеріалів, інформації, що стосуються
даного договору, крім випадків,
передбачених законодавством.

Нормами ст. ст. 516-517 ЦК України, які
регулюють порядок заміни кредитора у
зобов'язанні, не передбачено отримання
згоди боржника на укладення договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, передачу документів, які
підтверджують дійсність, виникнення і
наявність прав грошової вимоги.
Будь-яких інших заборон відступлення
прав грошової вимоги без згоди
позичальника умови кредитного
договору не містять.

Тому суд вважає, що посилання позивача
про те, що ПАТ «УкрСиббанк» повинен був
отримати у нього згоду на передачу
матеріалів кредитної справи ПАТ
«Дельта Банк» не ґрунтується на
вимогах закону.

Крім того, як зазначав суд, позивач
ОСОБА_1 не є стороною кредитного
договору. Позичальником за кредитним
договором виступає фізична особа -
підприємець ОСОБА_2. У зв'язку з чим,
позивач не має правових підстав
обґрунтовувати свої вимоги
положеннями кредитного договору,
оскільки правовідносини між ним та
відповідачами регулюються договором
поруки.

Також суд вважає необгрунтованими
посилання позивача на положення п. 5.8.
договору поруки, як на підставу для
визнання дій ПАТ «УкрСиббанк»
незаконними, оскільки даним пунктом
договору визначається порядок
зберігання, захисту, використання,
розкриття банківської таємниці третім
особам згідно вимог чинного
законодавства України, статтями 516-517 ЦК
України не передбачено отримання згоди
боржника на укладення договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами та передачу документів. Тому
посилання позивача на необхідність
отримання його згоди на передачу
матеріалів кредитної справи чи його
повідомлення є безпідставним та не
відповідає умовам договору поруки.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

За договором купівлі-продажу прав
вимоги за кредитами передані всі права
вимоги за кредитним договором,
укладеним з позичальником, а також
права вимоги за договорами
забезпечення, зокрема договором
поруки, оскільки відповідно до розділу
«Визначення термінів та тлумачення»
оспорюваного договору «права вимоги за
кредитами» означає всі права вимоги
продавця в якості кредитодавця по
відношенню до позичальників в якості
позичальників стосовно кредитів за
відповідними кредитними договорами, а
також права вимоги продавця по
відношенню до осіб, що надають
забезпечення, за відповідними
Договорами забезпечення.

Тому суд приходить до висновку, що
посилання позивача на недійсність
договору купівлі-продажу прав вимоги
за кредитами у зв'язку з не укладенням
додаткової угоди до кредитного
договору та договору поруки є
безпідставним та таким, що суперечить
нормам матеріального права та умовам
кредитного договору, укладеному з
фізичною особою -підприємцем ОСОБА_2,
умовам договору поруки, укладеному з
позивачем. Укладання договору про
зміни до кредитного договору та
договору поруки не передбачено діючим
законодавством України. Боржник має
бути повідомлений про зміну кредитора
письмово, що випливає з положень ч. 2 ст.
516 ЦК України, відповідно до якої якщо
боржник не був письмово повідомлений
про заміну кредитора у зобов'язанні,
новий кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. При
цьому позивачем не доведено, яким чином
оспорюваний договір порушує права та
інтереси.

Згідно до ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, інтересам держави і
суспільства, його моральним засадам.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі,
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Договір купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, укладений 08 грудня 2011 року
між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта
Банк» був спрямований на набуття
сторонами цивільних прав та
обов»язків. Зміст цього правочину не
суперечить актам цивільного
законодавства, моральним засадам
суспільства, при укладанні правочину
волевиявлення учасників було вільним
та відповідало їх внутрішній волі,
правочин було вчинено в формі,
встановленій законом, він був
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

У зв'язку із чим суд приходить до
висновку, що підстав для визнання
недійсним договору купівлі-продажу
прав вимоги за кредитами, укладеного
між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта
Банк» 08 грудня 2011 року, в частині
відступлення прав вимоги за кредитним
договором № 0 від 11.01.2008 року,
стороною якого є фізична особа -
підприємець ОСОБА_2, нема. Тому позовні
вимоги ОСОБА_1 про визнання частково
недійсним вказаного договору
задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 3, 10, 60, 212, 214-215 ЦПК
України, ст. ст. 203, 512-516 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, укладеного 08 грудня 2011 року
між Публічним акціонерним товариством
«УкрСиббанк» та Публічним акціонерним
товариством «Дельта банк» в частині
продажу права вимоги за кредитним
договором № 0 від 18 січня 2008 року,
укладеним між ОСОБА_2 та АКІБ
«УкрСиббанк» - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через районний суд протягом 10 днів з
дня його проголошення шляхом подання
апеляційної скарги.

Суддя
В.А.Журавель