У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Кадєтової О.В.,

Наумчука М.І.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом
Дніпропетровської міської ради до
ОСОБА_3, треті особи: державна податкова
інспекція у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська, управління
Держкомзему у м. Дніпропетровську, про
внесення змін до договору оренди
земельної ділянки, за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до Дніпропетровської
міської ради про розірвання договору
оренди земельної ділянки, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 10 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року Дніпропетровська
міська рада звернулася до суду з
указаним позовом. Зазначала, що
відповідно до п. 4.1 договору оренди
земельної ділянки від 31 травня 2006 року,
укладеного між Дніпропетровською
міською радою та ОСОБА_3, на момент
укладення договору річна орендна плата
за земельну ділянку встановлювалася у
грошовій формі в розмірі земельного
податку, збільшеного на коефіцієнт 1,3.
Пунктом 4.7 договору передбачено, що
розмір орендної плати переглядається
щорічно, або у разі зміни розмірів
земельного податку, підвищення цін,
тарифів, у тому числі внаслідок
інфляції. Посилаючись на те, що з 4
травня 2008 року, з моменту набрання
чинності змін до Закону України «Про
оренду землі», та починаючи з 1 січня 2011
року, з моменту набрання чинності
Податковим кодексом України, розмір
річної орендної плати за земельну
ділянку, надану в оренду ОСОБА_3,
повинен складати трикратний розмір
земельного податку, що встановлений
чинним законодавством, просила
задовольнити позов.

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся в суд
із зустрічним позовом, посилаючись на
те, що відповідно до ч. 5 Умов
використання земельної ділянки, п. 5.1
договору оренди земельна ділянка
передається в оренду по фактичному
розміщенню складу металоконструкцій,
які належали йому на праві власності за
договором купівлі-продажу від 30 липня
2003 року. 19 грудня 2012 року між ним та
ОСОБА_4 було укладено договір
купівлі-продажу нежилого приміщення, а
саме складу металоконструкцій, що
розташований на земельній ділянці за
адресою: АДРЕСА_1, яка за договором
оренди земельної ділянки перебуває у
нього в оренді. Оскільки власником
нерухомого майна, що розташоване на
орендованій земельній ділянці та
фактичним користувачем цієї земельної
ділянки є інша особа, просив розірвати
договір оренди земельної ділянки.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 15 травня
2013 року у задоволенні позову
Дніпропетровської міської ради
відмовлено, позов ОСОБА_3 задоволено.
Розірвано договір оренди земельної
ділянки площею 0,1569 га, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрована у
державному реєстрі земель за
кадастровим номером :02:112:0131,
укладений 31 травня 2006 року між
Дніпропетровською міською радою та
ОСОБА_3, посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_5 31 травня 2006 року,
зареєстрований в реєстрі за № 4063,
зареєстрований в книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
землі за № 05 від 31 липня 2006 року.
Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10 грудня
2013 року рішення Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
15 травня 2013 року скасовано і ухвалено
нове, яким у задоволенні позову
Дніпропетровської міської ради та у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
відмовлено.

ОСОБА_3 звернувся до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із касаційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення
апеляційного суду, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права, залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення,
апеляційний суд виходив із того, що суд
першої інстанції не з'ясував питання
щодо кола осіб, які беруть участь у
розгляді справи, не залучив до участі в
ній ОСОБА_4

Проте повністю з таким висновком
апеляційного суду погодитися не можна.

Судом встановлено, що 31 травня 2006 року
між Дніпропетровською міською радою та
ОСОБА_3 було укладено договір оренди
земельної ділянки, згідно якого
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
земельну ділянку загальною площею 0,1569
га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 31 липня 2003 року, укладеного між ВАТ
«Дніпроспецбуд» та ОСОБА_3,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_3
придбав будівлі та споруди, а саме:
склад металоконструкцій літ. И-1, И1-1, И2-1
загальною площею 225,3 кв.м, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

19 грудня 2012 року за договором
купівлі-продажу ОСОБА_3 продав ОСОБА_4
склад металоконструкцій, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та того
ж дня звернувся із заявою до приватного
нотаріуса Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, якою
надавав свою згоду на переоформлення
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1
з його імені на ім'я ОСОБА_4

Сторонами в цивільному процесі є
позивач та відповідач. Позивачем і
відповідачем можуть бути фізичні та
юридичні особи, а також держава,
матеріально-правовий спір між якими є
предметом судового розгляду у порядку
цивільного судочинства (стаття 30 ЦПК
України).

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України
«Про оренду землі» до особи, якій
перейшло право власності на житловий
будинок, будівлю або споруду, що
розташовані на орендованій земельній
ділянці, також переходить право оренди
на цю земельну ділянку. Договором, який
передбачає набуття права власності на
житловий будинок, будівлю або споруду,
припиняється договір оренди земельної
ділянки в частині оренди попереднім
орендарем земельної ділянки, на якій
розташований такий житловий будинок,
будівля або споруда.

На зазначені положенні закону
апеляційний суд уваги не звернув.

Оскільки право власності на склад
металоконструкцій, що знаходиться на
орендованій земельній ділянці,
перейшло до ОСОБА_4, а договір оренди
земельної ділянки в частині оренди
попереднім орендарем припинено, то
ОСОБА_3 не є належним відповідачем у
справі за позовом Дніпропетровської
міської ради до нього про внесення змін
до договору оренди земельної ділянки.

У разі, коли відповідачем є інша особа,
а не та, до якої пред'явлено позов, суд
відмовляє в позові до неналежного
відповідача з цієї підстави і не
повинен робити інших висновків, щодо
обставин справи не пов'язаних із
встановленням належності відповідача.

У свою чергу, вирішуючи спір ОСОБА_3 до
Дніпропетровської міської ради про
розірвання договору оренди земельної
ділянки, суд апеляційної інстанції
вказаних обставин також не врахував, не
звернув уваги, що договір оренди
земельної ділянки укладений із ОСОБА_3
припинено, тому вказаний договір не міг
бути розірваним за його позовом, він є
неналежним позивачем по такій
матеріально-правовій вимозі.

З огляду на викладене, погодитися із
зробленими в рішенні висновками щодо
підстав відмови у задоволенні позовів
неможливо, обставини, що наведені і
мають значення для вирішення спору,
судом не з'ясовувались, ніяка оцінка їм
не надана.

Порушення судом апеляційної інстанції
при розгляді справи норм
процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК
України) унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для її правильного вирішення, тому
ухвалене ним рішення не може вважатись
законним і обґрунтованим та в силу ст.
338 ЦПК України підлягає скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10 грудня
2013 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.
Кузнєцов Судді: Т.Л.
Ізмайлова О.В.
Кадєтова М.І.
Наумчук Д.О.
Остапчук