АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/725/14-Ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1087/К/14
суддя Кулігіна Т.Д.
Суддя-доповідач - Турік
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.

суддів: Братіщевої Л.А.,
Грищенко Н.М.

при секретарі: Кузьміній Н.В.

за участю: представника відповідача
Публічного акціонерного товариства
"Центральний гірничо-збагачувальний
комбінат" - Руденка Іллі
Володимировича,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Центральний гірничо-збагачувальний
комбінат» на рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 21
березня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до Публічного акціонерного
товариства «Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат» про
відшкодування моральної шкоди.

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат" (далі
ПАТ "ЦГЗК") про стягнення моральної
шкоди, посилаючись на те, що працюючи
протягом тривалого часу в шкідливих
умовах праці він отримав професійне
захворювання, у зв'язку із чим
висновком МСЕК від 27.09.2013 року йому
безстроково було встановлено стійку
втрату професійної працездатності у
розмірі 40% та третю групу інвалідності.

Вважає, що у зв'язку з отриманим
професійним захворюванням йому
спричинено моральну шкоду, розмір якої
позивач визначає у 243 000 грн. і просив
стягнути з відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 21 березня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено
частково.

Стягнуто з ПАТ "ЦГЗК" на користь
позивача 18 000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ "ЦГЗК" на користь держави
судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ПАТ "ЦГЗК" ставить питання
про скасування рішення суду і
ухвалення нового рішення про відмову
позивачу в задоволенні позову,
посилаючись на те, що факт заподіяння
моральних страждань не підтверджений
достовірними доказами, розмір
моральної шкоди необґрунтований,
робота у шкідливих умовах праці з
перевищенням гігієнічних нормативів
законодавчо дозволяється та наявність
шкідливих умов праці є об`єктивним
явищем, а тому в діях відповідача
відсутня протиправна поведінка.

Обов'язок ПАТ "ЦГЗК"
відшкодовувати моральну шкоду, завдану
позивачу відсутній, оскільки він є
суб'єктом страхування від нещасного
випадку на виробництві.

Крім того, судом безпідставно
відмовлено у задоволенні клопотання
про допит в судовому засіданні
позивача ОСОБА_4

В запереченнях на апеляційну скаргу
позивач просить рішення суду залишити
без змін, як законне та обґрунтоване,
апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги та заперечень на неї, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 працюючи
тривалий час, зокрема і на
підприємстві відповідача, отримав
професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 27.09.2013 року позивачу
ОСОБА_4 первинно було встановлено 40%
втрати професійної працездатності на
безстроковий термін, із них 30% -
радикулопатія, 10%- по ХОЗЛ, та
встановлено противопоказання: пил,
переохолодження, важка праця.

Суд, частково задовольняючи позов,
обґрунтовано виходив з доведеності
позовних вимог позивача та вірно
встановив, що між сторонами склалися
трудові правовідносини, оскільки
професійне захворювання отримано
позивачем під час виконання ним
трудових обов'язків і пов'язане з
виробництвом, і наявності у зв'язку з
цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1
КЗпП України, для відшкодування
моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» роз'яснено, що
відповідно до статті 237-1 КЗпП України
за наявності порушення прав працівника
у сфері трудових відносин, зокрема,
виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах, яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) покладається на власника
або уповноважений ним орган незалежно
від форми власності, виду діяльності
чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування
причин виникнення хронічного
професійного захворювання від 13 серпня
2013 року (а.с.13-16) причиною професійного
захворювання ОСОБА_4 причиною
отримання профзахворювань явилась,
саме робота в умовах перевищення
гранично - допустимого рівня
небезпечних та шкідливих факторів
виробничого середовища та трудового
процесу, а саме запиленості повітря
робочої зони - концентрація в повітрі
робочої зони аерозолів пилу з вмістом
вільного кремнію діоксиду
кристалічного від ю до 70% - 5.5 мг/м3 при
гранично допустимій нормі 2,0 мг/м;
вимушені нахили корпусу 181 при нормі 100;
підіймання та переміщення вантажів 36
кг., при нормі 30 кг; робоча поза у
похилому положенні понад 30% при нормі
25%.

Згідно ст.ст. 213, 214 ЦПК України суд
першої інстанції правильно встановив
правовідносини сторін та застосував
відповідну норму матеріального права.

Посилання представника відповідача в
апеляційній скарзі на те, що позивач
добровільно працював тривалий час у
шкідливих умовах праці та саме його дії
стали причиною професійного
захворювання безпідставні та
суперечать вищевикладеному, оскільки
згідно акту розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання від 13.08.2013 року є робота в
умовах перевищення гранично -
допустимого рівня небезпечних та
шкідливих факторів виробничого
середовища та трудового процесу, в той
час як на підприємстві відповідача
позивач працював доволі тривалий час.

Спростовуються встановленими
обставинами та матеріалами справи й
доводи представника відповідача щодо
відсутності підстав для відшкодування
ОСОБА_4 моральної шкоди, оскільки
згідно ст. 237-1 КЗпП України передбачено
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику у разі порушення його
законних прав, що призвело до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що
судом безпідставно відмовлено у
задоволенні клопотання про допит в
судовому засіданні позивача ОСОБА_4 не
можуть бути підставою для скасування
рішення, оскільки в судовому засіданні
приймала участь представник позивача
ОСОБА_5, та судом, відповідно до ст.11 ЦПК
України, розглянуто цивільну справу не
інакше як за зверненням фізичної особи
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Погоджується колегія суддів і з
розміром моральної шкоди стягнутої з
відповідача на користь позивача,
оскільки судом взято до уваги
роз'яснення в п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року з подальшими змінами «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» щодо
визначення розміру моральної шкоди
залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо) та визначено розмір
моральної шкоди з урахуванням фізичних
та душевних страждань позивача.

Суд першої інстанції при постановленні
рішення врахував тяжкість фізичних і
моральні страждань позивача, їх
тривалість, істотність вимушених змін
у його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь впливу шкідливих факторів на
позивача інших підприємств, на яких він
працював, тривалість роботи позивача
на ПАТ "ЦГЗК", конкретні обставини по
справі, і наслідки, що наступили.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат"
відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 21 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: