Справа № 333/ 2049/13-ц
Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі головуючого судді Боровікової
А.І., при секретарі Мікові П.О.,
розглядаючи цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
таким, що втратив право користування
квартирою, усунення перешкод у
користуванні квартирою, -
У березні 2013р. позивачі звернулася до
суду з вищезазначеним позовом,
вказавши, що з 16.02.1991р. позивачка ОСОБА_1
перебувала у шлюбі з відповідачем, який
було розірвано за рішенням суду від
21.09.2012р. При цьому з 2010 р. сторони
проживали окремо. Позивачам на праві
спільної часткової власності на
підставі Свідоцтва про право
належить по ? частині квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, у
якій позивачі зареєстровані та
Відповідачу на праві спільної
часткової власності належить частина
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_2, яке є постійним місцем його
проживання, але зареєстрований
відповідач за адресою належної
позивачам квартири, що створює
останнім перешкоди у здійсненні права
власності, оскільки за реєстрацією
відповідача у належній їм квартирі
проводиться нарахування комунальних
послуг, що також створює їм додаткові
перешкоди у здійсненні прав власників
квартири. Позивачі просять суд визнати
відповідача таким, що втратив право
користування належною їм квартирою за
вищезазначеною адресою та усунути
перешкоди у користуванні квартирою
шляхом зняття відповідача з
реєстрації за адресою останньої.
У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1
та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у
повному обсязі, надали суду пояснення,
аналогічні викладеним у позовній
заяві, просили суд задовольнити позов.
До судового засідання 24.02.2014р. позивача
ОСОБА_2 не з"явилася, надавши суду заяву
про розгляд справи у її відсутності, у
якій просить суд задовольнити позов.
Керуючись ст. 169 ЦПК України, суд вважає
можливим розглянути справу у
відсутності позивачки ОСОБА_2 за її
Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, суду пояснив,
що після розірвання шлюбу у листопаді
2012р. позивачка ОСОБА_1 самостійно, без
його на те згоди, винесла усі належні
йому речі у сауну, яка раніше під час
шлюбу, була ним побудована на подвір*ї
спірної квартири, де він проживав до
березня 2013р., коли його колишня дружина,
позивачка ОСОБА_1, забрала у нього
ключі від квартири, відключила
опалення, вимкнула енергопостачання у
сауні. Через такі обставини, оскільки
позивачка ОСОБА_1 чинила йому перешкоди
у користуванні квартирою, він
вимушений був у березні 2013 р. піти
проживати на квартиру. При цьому він
постійно приходив до сауни,
розташованої на подвір"ї квартири, де
знаходилися його особисті речі, інколи
ночував там, а влітку 2013р. позивачка
заклала кирпичами прохід у сауну через
гараж, яким він користувався,
проникаючи до сауни, у дверях калитки
також поміняла замки, через що він
взагалі втратив можливість увійти до
сауни. При цьому не заперечує, що на
період отримання позивачами Свідоцтва
про право власності на спірну квартиру
в порядку приватизації, він у останній
участі не брав, оскільки мав частку у
приватизованій ним з його батьками
квартирі за адресою: АДРЕСА_2, де на
теперішній час проживають його батьки,
при цьому, на момент приватизації
спірної квартири позивачами, він
постійно, як член сім*ї позивачів,
проживав у цій квартирі, а з лютого 2009р.
був постійно зареєстрований у спірній
квартирі, де зареєстрований по
теперішній час., позивачі при цьому
використовують належні особисто йому
пільги по сплаті комунальних послуг.
Також пояснив, що після того, як
позивачка ОСОБА_1 почала йому чинити
перешкоди у здійсненні його права
користування житловою площею у спірній
квартирі, він до житлових органів, до
суду з вимогами про усунення перешкод у
користуванні житловою площею квартири,
не звертався., але на теперішній час він
звернувся до суду з позовом про
вселення, який перебуває у провадженні
Комунарського районного суду.
Просив суд визнати, що він не проживає у
квартирі лише з листопада 2012р. через
перешкоди, які створили йому позивачі,
а тому просив суд у задоволенні позову
Вислухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено:
Позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві
спільної часткової власності по ?
частині належить квартира, розташована
за адресою: АДРЕСА_1 на підставі
Свідоцтва про право власності на житло
Комунарською районною адміністрацією
Запорізької міської ради.
Право власності позивачів на зазначену
квартиру зареєстровано в ОП ЗМБТІ
12.08.2005р., реєстровий номер 11705983.
Згідно виписки з домової книги, сторони
зареєстровані у квартирі за адресою:
Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 21.09.2012р. шлюб між
позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем
розірвано.

Як вбачається з пояснень позивачки
ОСОБА_1, після припинення шлюбних
відносин відповідач у лютому 2012р.
добровільно залишив належну їй
квартиру та пішов проживати у сарай,
розташований на подвір*ї квартири, який
не введений в експлуатацію, не
застосований для проживання та який
відповідач переобладнав у сауну, при
цьому забрав з квартири усі належні
йому речі та майно. У листопаді 2012р.
після розірвання шлюбу відповідач,
забравши належні йому речі, пішов
проживати до матері у квартиру АДРЕСА_2,
де йому належить на праві власності
частина квартири в порядку
приватизації. При цьому пояснила суду,
що з грудня 2009 р. відповідач
зареєстрований у належній їй квартирі,
оскільки вона через скрутне
матеріальне становище вимушена була
користатися пільгами, які мав
відповідач по сплаті за комунальні
послуги, на теперішній час пільгами
відповідача вона не користується,
самостійно здійснює сплату
комунальних послуг без використання
пільг.

Позивачка ОСОБА_2 суду пояснила, що її
батько - відповідач ОСОБА_3 у лютому
2012р. залишив спірну квартиру, при
цьому забравши належні йому речі та
майно, пішов проживати у гараж,
розташований на подвір*ї квартири. У
листопаді 2013р. пішов проживати до своєї
матері, перешкод у користуванні
квартирою з боку позивачів
відповідачу не чинилося.

Згідно Акту від 24.11.2012р., складеного за
участі голови квартального комітету №
15 Комунарського району м. Запоріжжя,
відповідач ОСОБА_3 не проживає у
АДРЕСА_1 з лютого 2012р., речей, належних
відповідачу у квартирі не має, за
комунальні послуги не сплачує.

З Висновку про результати звернення
громадян від 30.04.2013р. ДІМ СДІМ
Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в
Запорізькій області, вбачається, що
22.04.2013р. до Комунарського РВ ЗМУ
надійшло звернення гр. ОСОБА_1, яка
просить вжити заходи до минулого
чоловіка ОСОБА_3, якій 21.04.2013. розбив
скло на кухні квартири за адресою:
АДРЕСА_1, коли з*явився до квартири та
почав вимагати увімкнути світло у
гаражі, вмикач якого знаходиться у
належній позивачці квартирі. При цьому
з пояснень ОСОБА_3 вбачається, що сварку
він вчинив коли прийшов забрати
належні йому речі у гаражі на подвір*ї,
але колишня дружина вимкнула світло у
гаражі та влаштувала конфлікт.

З пояснень свідка ОСОБА_7, який проживає
постійно у спірній квартирі як чоловік
доньки відповідачів, вбачається, що він
проживає у квартирі з грудня 2012р., до
того понад два роки часто бував у
квартирі, але відповідача у квартирі
ніколи не бачив, речей, належних
останньому, у спірній квартирі не має,
оплату за комунальні послуги
відповідач не здійснює. Зазначені
обставини також підтвердила у судовому
засіданні свідок ОСОБА_8, пояснивши
суду, що вона є подругою позивачки,
часто буває у спірній квартирі, яку
відповідач добровільно залишив ще у
лютому 2012р., забравши належні йому речі,
зі слів позивачки ОСОБА_1 їй відомо, що
відповідач оплату за комунальні
послуги не здійснює.

Позивачі просили суд задовольнити
позов з тих підстав, що відповідач
перестав бути членом сім*ї власників
квартири, більше року не проживає в
квартирі без поважних причин,
перешкоди у користуванні квартирою з
їхнього боку відповідачу не чинилося,
за комунальні послуги відповідач не
сплачує, добровільно вирішити питання
зняття з реєстрації за адресою
належної їм квартири відповідач не
бажає, чим чинить позивачам перешкоди у
користуванні власністю, з цих підстав
просили суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ст. 156 ЖК України, члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Таким чином, відповідно до ст. 156 ЖК
України та ст. 405 ЦК України, право
члена сім*ї власника квартири, який не є
його співвласником, на користування
цією квартирою обумовлено наявністю
сімейних відносин із власником і
спільним з ним проживанням у цій
квартирі. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім*ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім*ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі
посилаються на те, що відповідач не
проживає у спірній квартирі понад один
рік без поважних причин.

При цьому, посилання відповідача на не
проживання у спірній квартирі (лише з
листопада 2012 р., а з березня 2013р. також і
у гаражі (сауні), через здійснення
перешкод з боку позивачів у
користуванні спірною квартирою, суд
вважає такими, що не заслуговують на
увагу, оскільки на протязі зазначеного
періоду часу, відповідач не звернувся
до суду з позовом про відновлення свого
порушеного права користування
квартирою, примусового вселення в
останню. Відповідач також не звернувся
до суду із відповідним зустрічним
позовом до розгляду судом даного
позову по суті.

При цьому суд не приймає до уваги
вищезазначені пояснення відповідача
та на підтвердження останніх свідка
ОСОБА_10, як такі, що не відповідають
фактичним обставинам справи,
встановленим судом.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Таким чином, дослідивши вищезазначені
обставини, суд приходить до висновку,
що відповідач не є членом сім"ї
позивачів, у спірній квартирі не
проживає більше одного року, а тому
позовні вимоги про усунення перешкод у
користуванні квартирою шляхом
визнання відповідача таким, що втратив
право користування останньою, суд
вважає обґрунтованими, доведеними та
такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, відповідно до ст. 7 Закону
України від 11.12.2003р. „Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні", зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на
житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або
померлою) свідоцтва про смерть.

Виходячи з вищезазначених положень
законодавства, суд не вбачає підстав
для винесення рішення про зняття
відповідача з реєстрації, оскільки
останнє здійснюється на підставі
рішення суду про усунення перешкод у
користуванні власністю шляхом
позбавлення права користування
житловим приміщенням.

Керуючись ст. 156 ЖК України, ст.ст. 405, 391
ЦК України, ст.ст. 212-214 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш
И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні
власністю шляхом визнання ОСОБА_3
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням у квартирі за
адресою: АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного
суду Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
А.І. Боровікова