РІШЕННЯ

Іменем України

12.05.2014 року. Франківський районний суд
м. Львова, в складі:

головуючої судді
Дячишин В.Ф.
при секретарі

Довба Ю.І з
участю позивача
ОСОБА_1
представника
відповідача

ЛКП «Львівелектротранс»
Батенчука М.Й.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Львівського комунального підприємства
«Львівелектротранс», директора
Львівського комунального підприємства
«Львівелектротранс» Козака Ореста
Костянтиновича про стягнення
недонарахованої заробітної плати та
компенсацію моральної шкоди, -

в с т
а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до
ЛКП „Львівелектротранс", директора
Львівського комунального підприємства
«Львівелектротранс» Козака О.К., в
якому просить визнати дії директора
ЛКП «Львівелектротранс» О.К. Козака в
частині нарахування заробітної плати
такими, що призвели до того, що
заробітна плата виплачувалась в
розмірах нижчих від установленого
законом розміру мінімальної
заробітної плати, стягнути з ЛКП
„Львівелектротранс на його користь
недоплачену частину заробітної плати;
стягнути з відповідача на його
користь компенсацію за нанесену
моральну шкоду у розмірі 5000 грн. В
обгрунтування заявлених вимог
покликається на те, що працює у
відповідача на посаді водія
тролейбуса. Всупереч наказу №320 від
04.09.2012 р., наказу № 449 від 30.11.2012 р. п.1.1.8
Галузевої Угоди на 2010-2012 роки та п.5.2.
Колективної Угоди ЛКП
„Львівелектротранс " на 2011-2013 роки з
01.04.2013 року адміністрацією ЛКП
«Львівелектротранс» розрахунок
тарифних ставок не було переглянуто і
оплата проводилась з розрахунку
мінімальної заробітної плати в розмірі
1102 грн. що становить 15,10 грн. за годину,
що суперечить вимогам ст. 97 КЗпП
України. Неправомірними діями
відповідача відносно порушень
трудового законодавства йому була
завдана моральна шкода, яку він оцінює
у розмірі 5000грн.

Надалі, позивач уточнив вимоги свого
позову, просить стягнути з відповідача
на його користь недоплачену частину
заробітної плати за липень - серпень 2012
року в розмірі 325,90 грн., стягнути з
відповідача ЛКП «Львівелектротранс»
на його користь недонараховану йому
зарплату за роботу у нічний час,
мотивуючи тим, що розмір доплати за
роботу у нічні години мав би становити
35%, а не 30%, як нараховує ЛКП
„Львівелектротранс», стягнути 2183,88
грн. заборгованості за роботу у період
з 01.04.2013 р. по 31 03.2014 р. Вважає, що норма
яка закріплена в додатку якою
встановлена доплата за роботу у нічний
час в розмірі 30% є незаконною, такою, що
порушує вимоги ст.16, 97 КЗпП України,
вимог Генеральної Угоди та п.1.1.
Колективної угоди ЛКП
„Львівелектротранс на 2011-2013р.

В судовому засіданні позивач уточнені
позовні вимоги підтримав, просить такі
задовольнити з підстав, викладених в
уточненій позовній заяві .

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги заперечив,
просить у задоволенні таких відмовити
за безпідставністю.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, суд приходить до висновку
що позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону україни
"Про оплату праці" працівник має право
на оплату праці вдповідно до актів
законодавства і колективного договору
на підставі укладеного трудового
договору.

Відповідно до ст.ст. 2-4 ст. КЗпП України,
Форми і системи оплати праці, норми
праці, розцінки, тарифні ставки, ставки,
схеми посадових окладів, умови
запровадження та розміри надбавок,
доплат, премій, винагород та інших
заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами, установами,
організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.
Якщо колективний договір на
підприємстві, в установі, організації
не укладено, власник або уповноважений
ним орган зобовязаний погождити ці
питання з виборним органом первинної
профспілкової організації
(профспілковим представником), що
представляє інтереси більшості
працівників, а у разі його відсутності -
з іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективним
органом. Конкретні розміри тарифних
ставок (окладів) і відрядних розцінок
робітникам, посадових окладів
службовцям, а також надбавок, доплат,
премій і винагород встановлюються
власником або уповноваженим ним
органом з урахуванням вимог,
передбачених ч.2 цієї статті. Власник
або уповноважений ним орган чи фізична
особа не має права в односторонньому
порядку приймати рішення з питань
оплати праці, що погіршують умови,
встановлені законодавством, угодами,
колективними договорами.

Судом встановлено, що позивач працює у
ЛКП „Львівелектротранс на посаді
водія тролейбуса з оплатою праці
згідно штатного розпису. На
підприємстві для водіїв тролейбуса
встановлена погодинна оплата праці по
тарифних ставках, які розраховуються з
врахуванням визначеного законом
розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 13 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2012р.
установлено мінімальну заробітну
плату з 1 січня - 1073грн., на підставі якої
підлягали перегляду тарифні ставки у
ЛКП „Львівелектротранс.

Наказом ЛКП „Львівелектротранс №54 від
20.02.2012р. на період подолання фінансових
труднощів відтерміновано застосування
норм оплати праці для всіх працівників
структурних підрозділів підприємства
(крім низькооплачуваних) визначені
Законом України „Про державний бюджет
України на 2012рік та наказано
застосувати з 01.07.2012р. мінімальну
заробітну плату -1073грн. тобто через
шість місяців. Наказ видано на підставі
пункту 1.1.8 Галузевої угоди на 2010-2012р.,
пункту 5.2. Колективної угоди ЛКП
„Львівелетротранс на 2011-2013 роки.
Аналогічно, Наказом № 177 на період
подолання фінансових труднощів
відтерміновано застосування норм
оплати праці для всіх працівників
структурних підрозділів підприємства
(крім низькооплачуваних) визначені
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» та наказано
застосувати з 01.10.2012 року мінімальну
заробітну плату 1094 грн., наказом № 230 на
період подолання фінансових труднощів
відтерміновано застосування норм
оплати праці для всіх працівників
структурних підрозділів підприємства
(крім низькооплачуваних) визначені
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» та наказано
застосувати з 01.01.2013 року мінімальну
заробітну плату - 1102 грн., Наказом № 276
на період подолання фінансових
труднощів відтерміновано застосування
норм оплати праці для всіх працівників
структурних підрозділів підприємства
(крім низькооплачуваних) визначені
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» та вказано
застосувати з 01.09.2012 року мінімальну
заробітну плату - 1073 грн., Наказом № 320
на період подолання фінансових
труднощів відтерміновано застосування
норм оплати праці для всіх працівників
структурних підрозділів підприємства
(крім низькооплачуваних) визначені
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» та вказано
застосувати з 01.04.2013 року мінімальну
заробітну плату - 1118 грн, Наказом № 449 на
період подолання фінансових труднощів
відтерміновано застосування норм
оплати праці для всіх працівників
структурних підрозділів підприємства
(крім низькооплачуваних) визначені
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» та вказано
застосувати з 01.06.2013 року мінімальну
заробітну плату - 1134 грн., Наказом № 06а
на період подолання фінансових
труднощів відтерміновано застосування
норм оплати праці для всіх працівників
структурних підрозділів підприємства
(крім низькооплачуваних) визначені
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» та вказано
застосувати з 01.07.2013 року мінімальну
заробітну плату - 1147 грн., Наказом № 543а
на період подолання фінансових
труднощів відтерміновано застосування
норм оплати праці для всіх працівників
структурних підрозділів підприємства
(крім низькооплачуваних) визначені
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» та вказано
застосувати з 01.06.2014 року мінімальну
заробітну плату - 1218 грн.

В порушення вимог ст. 14 ЗУ „Про оплату
праці, яка передбачає, що норми
колективного договору, які допускають
оплату праці нижче від норм, визначених
генеральною, галузевою або
регіональною угодами, але не нижче від
державних норм і гарантій в оплаті
праці, можуть застосовуватися лише
тимчасово на період подолання
фінансових труднощів підприємства
терміном не більше як шість місяців, а
також аналогічного положення п.1.1.8.
Галузевої угоди між Міністерством з
питань житлово-комунального
господарства України, Всеукраїнським
обєднанням обласних організацій
роботодавців підприємств
житлово-комунальної галузі „Федерація
роботодавців ЖКГ України та
Центральним комітетом профспілки
працівників житлово-комунального
господарства, місцевої промисловості,
побутового обслуговування населення
України на 2010-2012р. та ч.2 ст.97 КЗпП
України, відповідач -ЛКП
„Львівелектротранс по спливу шести
місяців з 01.07.2012р. не провів розрахунок
тарифних ставок з мінімальної
заробітної плати 1073грн., та проводив
позивачу оплату праці у липні і серпні
2012р. по тарифних ставках з розрахунку
мінімальної заробітної плати в розмірі
1102грн.

Розмір тарифної ставки позивача у
період липень-серпень 2012р. був меншим
ніж передбачалося умовами
галузевої угоди, а саме вини
відповідача ЛКП „Львівелектротранс,
що потягло недоплату йому заробітної
плати за період липень-серпень на 325,90
грн. за вказані місяці. Розрахунок суми
заборгованості по заробітній платі
виходячи із погодинної тарифної ставки
позивача протягом липня-серпня 2012р. в
розмірі 14,67грн. із врахуванням
встановленого коефіцієнту для водіїв
тролейбуса 1,9 відповідають умовам
Галузевою угоди з додатками.

Зі змісту галузевої угоди, випливає, що
сторони визнали угоду як чинний
правовий акт, на підставі якого
здійснюється регулювання трудових
відносин та соціально-економіних
питань в житлово-комунальному
господарстві, а прийняті сторонами
зобовязання та норми поширюються на
всіх найманих працівників та
роботодавців, що перебувають у сфері
дії суб'єктів угоди і є обов'язковими
для виконання.

Відповідно до п.1.1.3
галузевої угоди, мінімальна тарифна
ставка за просту некваліфіковану працю
встановлюється у розмірі не нижче
визначеної законодавством мінімальної
заробітної плати, а мінімальна тарифна
ставка робітника І розряду - у розмірі
не менше 120% розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої
законом.

Згідно п. 1.1.8 галузевої угоди, на період
подолання фінансових труднощів, але не
більш як шість місяців підприємством
можуть застосовуватись норми оплати
праці нижче від норм, визначених
генеральною, галузевою та
регіональними угодами, але не нижче від
державних норм і гарантій в оплаті
праці.

Як вбаається із розрахунку
недорахованої заробітної плати за
роботу в нічний час, позивачу у період з
01 квітня 2013 р. по 31 березня 2014 р. включно
відповідачем нараховувалось 30% від
тарифної ставки, замість належних 35%,
як це передбачено генеральною угодою.

Згідно розрахунку недоплаченої
заробітної плати за період з 01.04.2013 року
по 31.03.2014 року відповідачем заборговано
позивачу 2183,88 грн.

З наведеного вбачається, що
відповідачем не взято до уваги те, що
відповідно до ст.ст. 21,22 ЗУ "Про оплату
праці" та п.12 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 13 від 24.12.1999
року, роботодавець не може в
односторонньому порядку приймати
рішення з питань оплати праці, які
погвршують умови, встановлені
законодавством, угодами і колективними
договорами.

В обгрунтування вимог про
відшкодування моральної шкоди позивач
посилався лише на те, що неправомірними
діями відповідача відносно порушень
трудового законодавства йому була
завдана моральна шкода яку він оцінює у
5000грн., однак всупереч нормам ст.60 ЦПК
України такі вимоги позивачем не
доведено.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено,
що відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться в разі,
коли порушення його законних прав
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих звязків або
змушує докладати додаткових зусиль для
організації свого життя.

У відповідності до ст.23 ЦК України,
постанови Пленуму Верховного Суду
України №4 «Про судову практику у
справах про відшкодування
моральної(немайнової) шкоди», особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв»язку з
ушкодженням здоров»я, із знищенням чи
пошкодженням її майна, у душевних
стражданнях, які особа перенесла у
зв»язку з протиправною поведінкою щодо
неї самої чи членів її сім»ї.

Оцінюючи відносини, що склалися між
сторонами, суд допускає можливість
заподіяння позивачу моральної шкоди
діями відповідача, проте оцінює її у
розмірі значно меншому ніж заявлено у
позові.

Керуючись ст.ст. 1, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 218
ЦПК України, ст.ст.97, 233, 237-1 КЗпП України,
ст.14 ЗУ „Про оплату праці, суд ,-

В и р
і ш и в :

позов
задовольнити частково.

Стягнути з Львівського комунального
підприємства „Львівелектротранс" на
користь ОСОБА_1 2509,78 грн. недоплаченої
заробітної плати.

Стягнути з Львівського комунального
підприємства „Львівелектротранс" на
користь ОСОБА_1 57,69 грн. за роботу у
нічний час.

Стягнути з Львівського комунального
підприємства „Львівелектротранс на
користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 100
грн.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особою, у
відсутності якої таке було
постановлено, - протягом того ж строку з
дня отримання його копії.

Суддя

ДячишинВ.Ф.