АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/1094/14
у І інстанції Постол В.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року квітня місяця 07 дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області у складі:

головуючого: Семиженка Г.В.

суддів: Лісової Г.Є.

Прокопчук Л.П.

при секретарі: Мироненко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Херсоні апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«Приватбанк» на рішення Генічеського
районного суду Херсонської області від
28 січня 2014 року у цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

28 жовтня 2013 року позивач звернувся з
вказаним позовом до суду посилаючись
на те, що на підставі кредитного
договору між сторонами від 16 червня 2006
року відповідач отримав кредит у
вигляді встановлення кредитного
ліміту на платіжну картку в розмірі 3600
гривень під 48 % річних, свої
зобов'язання за кредитним договором
відповідач не виконав, у позові
поставлено питання про стягнення з
відповідача на користь позивача
кредитної заборгованості станом на 13
жовтня 2013 року в розмірі 24482,64 гривні,
яка складається з 3542,62 гривні
заборгованості за кредитом, 19297,99
гривні заборгованості по сплаті
процентів, 500 гривень штрафу в
фіксованій частині та 1142,03 гривні
штрафу в процентній складовій.

Рішенням Генічеського районного суду
Херсонської області від 28 січня 2014 року
у задоволенні позовних вимог
відмовлено у зв'язку з пропуском строку
позовної давності.

В апеляційній скарзі Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Приватбанк» з посиланням на
незаконність та необґрунтованість
рішення суду поставлено питання про
його скасування та ухвалення нового
рішення про задоволення позову з
підстав, що у ньому зазначені.

В судовому засіданні при апеляційному
розгляді справи сторони свої
процесуальні позиції підтримали, при
цьому представник банку наполягав на
тому, що строк давності при подачі
позову пропущено не було, оскільки
строк дії договору не припинився,
представники відповідача вважали
скаргу такою, що задоволенню не
підлягає, при цьому посилалися на те, що
відповідач ніяких документів з приводу
кредиту не підписував та грошових
коштів не отримував.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк,
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи з
підписанням відповідачем заяви про
надання кредиту, видачею йому
позивачем кредитних коштів в сумі 3600
гривень під 48 % річних, між сторонами
виникли вказані у позові договірні
кредитні правовідносини, врегульовані
нормами ЦК України, Умовами та
правилами надання банківських послуг,
тарифами, цей договір у встановленому
порядку недійсним визнано не було, отже
колегія суддів виходить з того, що він є
дійсним.

За п. п. 5,4, 6.5 Умов відповідач прийняв на
себе обов'язок погашати заборгованість
по кредиту та процентам щомісячно за
попередній місяць з строком погашення
кредиту у повному об'ємі не пізніше
останнього дня місяця, вказаного в
платіжній картці, п. 8.6 передбачено
сплату вказаного у позові штрафу за
порушення зобов'язань, п. 9.12 визначено
строк дії договору протягом 12 місяців з
моменту підписання, проте якщо жодна із
сторін не проінформує іншу сторону
протягом цього строку про припинення
дії договору, він автоматично
лонгується на такий же строк,
відповідачем обов'язок повернення
кредиту та сплати процентів належним
чином виконано не було, в результаті
чого виникла заявлена до стягнення
заборгованість.

Відповідно до ст. ст. 256, 267 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу, сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Ст. 257 ЦК України встановлено загальну
позовну давність у три роки, ст. 258 цього
Кодексу для вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) встановлено
спеціальну позовну давність в один рік.

Відповідно до ст. ст. 253, 261 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок, за
загальним правилом перебіг загальної і
спеціальної позовної давності
починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила, початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

З наданих до апеляційного суду
документів вбачається, що строк дії
кредитної картки встановлений до 06/11,
тарифами передбачено розмір
щомісячних платежів в розмірі 7% від
заборгованості, але не менше 50 гривень
і не більше залишку заборгованості зі
сплатою до 25 числа наступного місяця,
за випискою руху коштів по рахунку
відповідача ним було одноразово знято
суму кредиту 3594,7 гривні 16 червня 2006
року, 7% від суми кредиту, які він мав
щомісячно сплачувати, становить 252
гривні без врахування процентів, отже
вся сума кредиту повинна була
повернута відповідачем до спливу
строку дії кредитної картки через 15
місяців після отримання коштів, тобто
не пізніше 25 вересня 2007 року, всього
відповідачем сплачено в погашення
боргу 972,63 гривні, останнє внесення
коштів було здійснене ним 03 серпня 2009
року, цього дня строк давності у
відповідності до ст. 264 ЦК України щодо
певної частини позовних вимог
перервався, позивачем позов до суду
подано з пропуском строку позовної
давності більш як через три роки після
вказаної дати тільки у жовтні 2013 року,
стороною відповідача заявлено про
застосування позовної давності.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Таким чином колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку про порушення
відповідачем кредитного зобов'язання
та про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог у зв'язку з
пропуском строку позовної давності,
апеляційна скарга не містить посилання
на обставини чи норми чинного
законодавства, які б могли бути
підставами для її задоволення та
скасування рішення суду, скаргу слід
відхилити, рішення у справі залишити
без змін.

Приведений висновок
узгоджується з правовою позицією
Верховного Суду України, висловленою у
постанові від 19 березня 2014 року у
цивільній справі № 6- 14 цс 14, яка у
відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для всіх судів України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Приватбанк» відхилити.

Рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 28 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту проголошення, на неї протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді
_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _