У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 20 березня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Горелкіної Н.А.,
Євтушенко О.І.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
акціонерний комерційний банк
«Індустріалбанк» до ОСОБА_4, третя
особа - ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Рівненського міського суду від
31 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Рівненської області від 04 грудня
2013 року,

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство
«Комерційний банк «Індустріалбанк»
(далі - ПАТ КБ «Індустріалбанк»)
звернулося до суду з позовом, в якому
просило стягнути з ОСОБА_4
заборгованість за кредитним договором
від 2 грудня 2006 року № KRA/0800/341/06 у
розмірі 92 131,04 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що відповідно до
зазначеного вище договору відповідач
отримав кредит в розмірі
28 190 дол. США із сплатою 12% річних та
терміном повернення до 24
грудня 2012 року.

У зв'язку з невиконанням взятих на себе
зобов'язань банківська установа
звернулася до суду з позовом про
стягнення заборгованості й рішенням
Рівненського міського суду від 29
квітня 2009 року з ОСОБА_5
стягнуто її в сумі 177 466,34 грн.

За рахунок продажу заставного рухомого
майна автомобіля Skoda Superb Classik, 2006 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 з
прилюдних торгів в процесі виконавчого
провадження, частина боргу боржника
була погашена, однак рішення суду
повністю не виконано, заборгованість
по кредитному договору залишається
непогашеною.

Посилаючись на те, що дружина боржника
ОСОБА_4, яка давала згоду на укладення
кредитного договору, повинна нести
солідарну з ним відповідальність за
неповернення боргу, просив
задовольнити позов.

Рішенням Рівненського міського суду
від 31 жовтня 2013 року, залишеним без
зміни ухвалою апеляційного суду
Рівненської області від 04
грудня 2013 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«Індустріалбанк» заборгованість за
кредитним договором від 25 грудня 2006
року № KRA/0800/341/06 в
розмірі 92 131,04 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення та ухвалу судів
попередніх інстанцій, ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову, мотивуючи свою вимогу
порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив з
того, що отримані за кредитним
договором кошти ОСОБА_5 використав в
інтересах сім'ї, зокрема придбав для
сім'ї автомобіль, а тому його дружина
ОСОБА_4 повинна нести солідарну з
боржником відповідальність за
неповернення боргу.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів, виходячи з
наступного.

Так, якщо договір позики чи кредиту
укладався одним із подружжя в
інтересах сім'ї і отримані за цим
договором кошти використані для
задоволення потреб сім'ї, обов'язок
виконання умов договору щодо
повернення коштів виникає солідарно в
обох із подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК у разі
солідарного обов'язку боржників -обох з
подружжя - кредитор має право вимагати
виконання обов'язку як від обох з
подружжя, так і від будь-кого з них
окремо. Це також є правовою підставою
для звернення кредитора до суду з
позовом про залучення другого з
подружжя до солідарної
відповідальності за договором разом із
тим з подружжя, щодо якого вже існує
судове рішення про стягнення боргу за
договором

Таким чином, оцінивши всі зібрані у
справі докази, правильно встановивши
характер правовідносин та вірно
застосувавши норми матеріального
права, суди першої та апеляційної
інстанцій з урахуванням встановлених
обставин справи обґрунтовано дійшли
висновку про задоволення позову.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судами при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення Рівненського міського суду від
31 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Рівненської області від 04 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
Н.А. Горелкіна

О.І. Євтушенко