АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4708/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шаповал Г. І. Доповідач - Кочкова
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

15 травня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді :
Кочкової Н.О.,

Суддів:
Максюти Ж.І., Чубукова А.П.,

При секретарі:
Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат
на утримання неповнолітньої дитини за
апеляційними скаргами ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на рішення Вільногірського
міського суду Дніпропетровської
області від 24 березня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року позивачка
звернулась до суду з вищезазначеним
позовом, в якому посилалась на те, що у
неї є її дитина: неповнолітній син
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є
відповідач ОСОБА_3, що встановлено
рішенням Вільногірського міського
суду Дніпропетровської області від
17.07.2013 року. Рішенням цього ж суду від
23.10.2013 р. відповідач ОСОБА_3 визнаний
таким, що зобов'язаний сплачувати
аліменти на утримання сина в розмірі 1/4
із усіх видів його доходів, але не менше
30% прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку. Її середньомісячний
дохід складає 1500 грн., син проживає
спільно з нею, коштів, які вона одержує
від відповідача, не вистачає для
забезпечення нормального виховання і
утримання дитини. Син перебуває на
диспансерному обліку з різними
діагнозами, лікується тривалий час, у
тому числі і стаціонарно. Згідно із
копіями платіжних документів - чеків на
придбання ліків, квитків на
залізничний транспорт та квитанцією на
благодійні внески, витрати на
придбання ліків, проїзд залізницею до
м. Дніпропетровська і назад, у м.
Вільногірськ, складають 3930 гривень 93
копійки. Просила стягнути з
відповідача додаткові витрати на
утримання дитини з урахуванням реально
понесених і виходячи з цього
передбачених виплат у твердій грошовій
сумі, постійно, в розмірі 2000 (дві тисячі)
грн. щомісячно (а.с.1-2).

Рішенням Вільногірського міського
суду Дніпропетровської області від 24
березня 2014 року позовні вимоги
задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 додаткові витрати, що
викликані особливими обставинами, у
сумі 700 грн. щомісячно, починаючи з дати
подачі позову, тобто з 25 листопада 2013
року, по день настання повноліття
дитини; стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 - 250 грн. для відшкодування
витрат з оплати юридичної допомоги
адвоката, та в дохід держави України
судовий збір - 243,60 грн. (а.с. 67-69).

В апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, що мають
значення для справи, просила змінити
рішення суду і стягувати з відповідача
додаткові витрати, що викликані
особливими обставинами, постійно по 2000
грн. щомісячно (а.с. 76).

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
про скасування рішення та просить
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову (а.с.74-75).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційних скарг та заявлених
вимог, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2
слід відхилити, а апеляційну скаргу
ОСОБА_3 задовольнити з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з
матір'ю; на утримання сина за рішенням
Вільногірського міського суду
Дніпропетровської області від 23 жовтня
2013 року з відповідача стягуються
аліменти у розмірі ? частини із усіх
видів його доходів, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд виходив з того, що позивачка несе
значні додаткові витрати на утримання
спільної з відповідачем дитини, що
викликано особливими обставинами, в
зв'язку з наявністю ряду хронічних
захворювань у дитини та проведенням
постійного її лікування, проїзду до
лікувальних закладів, необхідністю
санаторно-курортного лікування дитини,
а розміру раніше стягнутих з
відповідача аліментів на утримання
дитини недостатньо для забезпечення
його лікування.

Однак із вказаними висновками суду не
можна погодитись, оскільки вони
зроблені із порушення норм
матеріального та процесуального права

Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була поставлена,
зобов'язані брати участь у додаткових
витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами (розвитком
здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо).
Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно (ч. ч. 2, 3 ст. 185 СК України).

У матеріалах справи відсутній висновок
компетентної медичної установи про
перебування дитини на диспансерному
обліку у лікаря (лікарів), або
встановлення конкретного діагнозу, що
обумовлює необхідність у додаткових
витратах, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей,
хворобою, каліцтвом, тощо), тому
посилання позивачки у позовній заяві і
суду 1 інстанції у рішенні на те, що
дитина має незадовільний стан здоров'я,
перебуває на обліку у ряду лікарів і
потребує постійного лікування -
являється голослівним, і не
підтверджено належними і допустимими
доказами.

Надані позивачкою чеки про сплату за
дитячий садок, відвідування дитячого
розважального закладу «Ігроленд» - не є
витратами, які викликані особливими
обставинами, як і квитки на проїзд в
маршрутних таксі та електричках, та
квитанції про благодійні внески.
Розмір додаткових витрат на дитину
повинен обґрунтовуватись відповідними
документами (наприклад, витрати на
спеціальний медичний догляд - довідкою
медичного закладу про вартість
медичних послуг; витрати на лікування,
на санаторно-курортне лікування -
виписками з історії хвороби дитини,
рецептами лікарів, довідками, чеками,
рахунками, проїзними документами тощо).
При стягненні коштів на додаткові
витрати, які повинні бути понесені у
майбутньому, суду необхідно надати
розрахунок або обґрунтування
необхідності майбутніх витрат, чого
ОСОБА_2 і судом зроблено не було. Надані
позивачкою квитанції на придбання
ліків - не можна віднести до витрат, які
викликані особливими обставинами,
оскільки відсутні докази того, що ці
ліки були призначені лікарем для
ОСОБА_4 і були необхідними для
лікування конкретної хвороби.

Таким чином, висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи, постановлені з порушенням норм
матеріального права, що згідно із п.3, 4
ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

У той же час посилання ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі на те, що вона
надала докази на підтвердження
необхідності призначення додаткових
витрат на дитину у сумі 2000гр. щомісячно
- спростовується матеріалами справи, у
якій відсутній висновок компетентної
медичної установи про перебування
дитини на диспансерному обліку у
лікаря (лікарів), або встановлення
конкретного діагнозу, що обумовлює
необхідність у додаткових витратах на
лікування дитини; у позовній заяві
відсутній розрахунок як понесених уже
витрат, так і тих, що необхідні на
майбутнє. За таких обставин апеляційна
скарга позивачки задоволенню не
підлягає.

Керуючись п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити,
апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити. Рішення Вільногірського
міського суду Дніпропетровської
області від 24 березня 2014 року -
скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення додаткових витрат на
утримання неповнолітньої дитини -
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді: