У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Мартинюка В.І.,

суддів: Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.,

Наумчука М.І.,
Ступак О.В.

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ВУСО», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, - Публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк», про стягнення
страхового відшкодування за
касаційною скаргою Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ВУСО», поданою його
представником Винокуровим Олександром
Вікторовичем, на рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 7
червня 2013 року та рішення апеляційного
суду Миколаївської області від 23
жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що 19 серпня 2008 року між
ним та Закритим акціонерним
товариством «Страхова компанія «ВУСО»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Стархова
компанія «ВУСО», укладено договір
добровільного страхування наземного
транспорту, за умовами якого
страхувальником є ОСОБА_3,
застрахованим транспортним засобом -
автомобіль «Mitsubishi Lancer 1.5», державний
номер НОМЕР_1, а страховим випадком,
зокрема, - викрадення (угон)
транспортного засобу під час його
знаходження в будь-якому місці в
будь-який час доби. 17 вересня 2008 року в
період з 18 год50 хв до 19 год
біля будинку № 21 по пр. Леніна у м.
Миколаєві викрадено зазначений
автомобіль. Постановою Заводського РВ
ММУ УМВС України в Миколаївській
області від 27 вересня 2008 року порушено
кримінальну справу за фактом
викрадення даного автомобіля. 19 серпня
2008 року він звернувся із заявою до
відповідача про виплату страхового
відшкодування та передав його
представнику технічний паспорт на
зазначений автомобіль, два комплекти
ключів, два комплекти брелоків
сигналізації «Пантера», що
підтверджується актом
прийому-передачі, але відповідачем у
виплаті страхового відшкодування
відмовлено, посилаючись на ненадання
повного комплекту оригінальних ключів.
Таку односторонню відмову відповідача
від виконання зобов'язань за договором
страхування позивач вважав
безпідставною і просив стягнути на
його користь 130 162,80 грн страхового
відшкодування.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 7 червня 2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ВУСО»
на користь Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» у рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 19 серпня 2008 року,
укладеним між Публічним акціонерним
товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3,
страхове відшкодування у сумі 124
620,38 грн.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 23 жовтня
2013 року рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 7 червня 2013 року
змінено.

Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ВУСО»
на користь ОСОБА_3 страхове
відшкодування у сумі 124 620 грн шляхом
перерахування коштів на рахунок НОМЕР_2
в Публічному акціонерному товаристві
«Укрсоцбанк», , МФО 300023 у
погашення заборгованості за кредитним
договором від 19 серпня 2008 року,
укладеним між Публічним акціонерним
товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3

У іншій частині рішення залишено без
змін.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 7 червня
2013 року та рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 23 жовтня 2013
року, ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
страховик неправомірно відмовив у
страховій виплаті на користь позивача
як страхувальника у зв'язку із
настанням страхового випадку.

Суд апеляційної інстанції, погодившись
із зазначеним висновком суду першої
інстанції, змінив рішення суду першої
інстанції та стягнув страхове
відшкодування на користь позивача
шляхом перерахування коштів на рахунок
в Публічному акціонерному товаристві
«Урсоцбанк» у погашення
заборгованості за кредитним договором
від 19 серпня 2008 року, укладеним між
Публічним акціонерним товариством
«Укрсоцбанк» та ОСОБА_3

Проте з таким висновком повністю
погодитись не можна.

Судами встановлено, що 19 серпня 2008 року
між ОСОБА_3 та Закритим акціонерним
товариством «Страхова компанія «ВУСО»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Стархова
компанія «ВУСО», укладено договір
добровільного страхування наземного
транспорту, за умовами якого
страхувальником є ОСОБА_3,
застрахованим транспортним засобом -
автомобіль «Mitsubishi Lancer 1.5», державний
номер НОМЕР_1, а страховим випадком,
зокрема, - викрадення (угон)
транспортного засобу під час його
знаходження в будь-якому місці в
будь-який час доби. Відповідно до
квитанції № 235554 від 19 серпня 2008
року позивач сплатив страховий платіж
у сумі 8 747,50 грн.

Згідно з пунктом 3.2 договору
страхування страхова сума за страховим
випадком - викрадення (угон) автомобіля
визначена у 139 960 грн, що відповідає
заявленій вартості транспортного
засобу на момент страхування, у тому
числі, франшиза - 9 797,20 грн.
Вигодонабувачем за договором є
Миколаївська обласна філія
Акціонерного комерційного банку
«Укрсоцбак», оскільки вказаний
транспортний засіб придбано позивачем
за рахунок кредитних коштів, отриманих
за кредитним договором від 19 серпня 2008
року, укладеним між останнім та
Публічним акціонерним товариством
«Укрсоцбанк», кінцевим терміном
повернення яких є 18 серпня 2015 року.

17 вересня 2008 року в період з 18 год50 хв до
19 год біля будинку № 21 по пр.
Леніна у м. Миколаєві викрадено
автомобіль «Mitsubishi Lancer», державний
номер НОМЕР_1. Постановою Заводського
РВ ММУ УМВС України в Миколаївській
області від 27 вересня 2008 року порушено
кримінальну справу за фактом
викрадення даного автомобіля.

Страховим актом № 8387-02 від 12 грудня 2008
року комісією Закритого акціонерного
товариства «Страхова компанія «ВУСО»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Стархова
компанія «ВУСО», подію, яка сталась 17
вересня 2008 року, визнано страховим
випадком.

Згідно з п. п. 8.1.8, 9.1.6 договору у разі
викрадення або угону транспортного
засобу страхувальник зобов'язався
передати представнику страховика
довідку РВ УМВС про викрадення
транспортного засобу, його
реєстраційний номер, номери номерних
агрегатів, постанову про порушення
кримінальної справи, документ
компетентного органу про закінчення
розслідування, оригінал технічного
паспорту на транспортний засіб або
довідку компетентних органів про його
вилучення, договір (квитанція) зі
стоянки (у разі викрадення
транспортного засобу зі стоянки), а
також повний комплект оригінальних
ключів від транспортного засобу або
довідку МВС про їх вилучення.

Пунктом 11.1.7 договору страхування
передбачено право страховика
відмовити у виплаті страхової
компенсації, якщо страхувальник, у
випадках виникнення подій по ризикам,
вказаним у п. п. 4.1.4 або в п. 4.1.5, не
передав страховику повний комплект
оригінальних ключів від транспортного
засобу та оригінал технічного паспорту
на страхування транспортного засобу
або довідку про їх вилучення
компетентними органами.

Зі звіту відповідача № 104 суди
встановили, що страхувальником 19
вересня 2008 року подано заяву на виплату
страхового відшкодування, довідку
органів ДАІ від 29 вересня 2008 року,
пояснення страхувальника від 19
вересня 2008 року, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу, тобто
всі необхідні документи, які
передбачені п. 9.1.6 договору. За актом
прийому-передачі від 19 вересня 2008 року,
який підписаний представником
відповідача без зауважень, позивач
передав представнику відповідача два
комплекти ключів від автомобіля та два
комплекти брелоків сигналізації
«Пантера».

Незважаючи на виконання позивачем умов
п. п. 8.1.8, 9.1.6 договору страхування,
листом від 12 грудня 2008 року у виплаті
страхового відшкодування йому
відмовлено на підставі п. 11.1.7 договору
страхування, тобто через ненадання
повного комплекту оригінальних ключів
на транспортний засіб.

Частиною 1 ст. 979 ЦК України визначено,
що за договором страхування одна
сторона (страховик) зобов'язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 985 ЦК України
страхувальник має право укласти із
страховиком договір на користь третьої
особи, якій страховик зобов'язаний
здійснити страхову виплату у разі
досягнення нею певного віку або
настання іншого страхового випадку.
Страхувальник має право при укладенні
договору страхування призначити
фізичну або юридичну особу для
одержання страхової виплати
(вигодонабувача), а також замінювати її
до настання страхового випадку, якщо
інше не встановлено договором
страхування.

Установлено, що вигодонабувачем за
договором страхування є Публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Таким чином, договір страхування надає
третій особі право вимагати від
страховика здійснити страхову виплату
на свою користь, тобто наділяє
вигодонабувача правами
страхувальника. Якщо вигодонабувач
(банк) відмовився від права, наданого
йому на підставі договору, сторона, яка
уклала договір на користь третьої
особи, має сама скористатися цим
правом.

Звернувшись до суду із позовом, ОСОБА_3
просив стягнути страхове
відшкодування на свою користь.

У апеляційній скарзі заявник зазначав,
що банк як вигодонабувач не давав
згоди на стягнення страхового
відшкодування як вигодонабувач на
користь позивача та висловив бажання
скористатися своїм правом на отримання
суми страхового відшкодування, подавши
під час розгляду справи у суді першої
інстанції відповідну заяву.

Згідно зі ст. ст. 303, 304 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Справа розглядається
апеляційним судом за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками і
доповненнями, встановленими законом.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, на вказані
положення закону уваги не звернув, не
перевіривши доводів апеляційної
скарги щодо заперечень банка як
вигодонабувача про стягнення
страхового відшкодування на користь
позивача та не зазначивши у рішенні
конкретні обставини і факти, що
спростовують такі доводи, не врахував
предмет позову і ухвалив рішення з
такими порушеннями норм
процесуального права, що унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Ураховуючи викладене, рішення суду
апеляційної інстанції на підставі
ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню
з передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ВУСО», подану його
представником Винокуровим Олександром
Вікторовичем, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 23 жовтня
2013 року скасувати, справу передати
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І.Мартинюк

Судді:
В.І.Амелін

С.О.Карпенко

М.І.Наумчук

О.В.Ступак