Справа № 361/6024/13-ц Головуючий у І
інстанції Сердинський В.С.Провадження
№ 22-ц/780/3093/14 Доповідач у 2
інстанції ПоліщукКатегорія 24
УХВАЛА

Іменем України

20 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Поліщука М.А..

суддів: Ігнатченко Н.В., Малорода О.І.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 17 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя
особа: приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Вусо» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулись в суд з вказаним позовом,
який згодом доповнили та просили
стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 89
237,93 грн., моральну шкоду в розмірі 3 000
грн. та 1007,07 грн. судового збору, а на
користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в
розмірі 4 971 грн., моральну шкоду в
розмірі 10 000 грн. та витрати на правову
допомогу в розмірі 5000 грн. і 344,10 грн.
судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26
листопада 2012 року на а/д
Київ-Літки-Остер з вини ОСОБА_1, який
керував автомобілем марки «Хюндай»
державний номерний знак НОМЕР_4 було
скоєно дорожно-транспортну пригоду, а
саме зіткнення із автомобілем марки
«Ніссан» державний номерний знак
НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3, який
належить на праві власності ОСОБА_2 У
результаті зіткнення автомобіль марки
«Ніссан» зазнав значних механічних
пошкоджень. Оскільки відповідач не
передав позивачам дані щодо наявності
у нього полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності та назви страхової
компанії, шкода, спричинена позивачам,
не відшкодовувалась.

Також зазначали, що сама
дорожньо-транспортна пригода та її
наслідки завдали їм душевних
страждань, а тому вважають, що
відповідач повинен відшкодувати
завдану їм моральну шкоду.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 17 березня 2014
року позовні вимоги задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 89 237,
93 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
матеріальну шкоду в розмірі 4 221 грн. та
5000 грн. витрат на правову допомогу.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким у позові відмовити,
посилаючись на неповне встановлення
обставин, що мають значення для
справи, неповну оцінку доказів та
неточності щодо встановлення
матеріальних втрат позивачів.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню із наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо,
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд виходив із
того, що зіткнення транспортних
засобів, яке призвело до пошкодження
автомобіля, який належить на праві
власності ОСОБА_2 і яким керував
ОСОБА_3, сталося з вини водія ОСОБА_1

Також суд зазначив, що так як ОСОБА_1
не виконав обов'язку щодо
повідомлення страховика про
страховий випадок, то він
позбавляється права на відшкодування
шкоди за його винні дії страховиком
у порядку, передбаченому ст.1194 ЦК
України.

Розмір матеріальної шкоди, завданої
ОСОБА_2 судом визначено відповідно до
звіту з визначення матеріального
збитку від 4.03.2013 року в розмірі 89
237,93грн.

Відмовляючи в частині вимог про
стягнення моральної шкоди, суд
виходив із недоведеності цих вимог.

Колегія суддів погоджується із такими
висновками, так як вони відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Статтею 1188 ЦК України визначено, що
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини
іншої особи, відшкодовується винною
особою;

Судом першої інстанції встановлено, що
26.11.2012 року на а/д Київ-Літки-Остер,
трапилась дорожньо-транспортна
пригода за участю транспортного засобу
Ніссан, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням
ОСОБА_3, який належить на праві
власності ОСОБА_2 та транспортного
засобу Хюндай, д.н.з. НОМЕР_4 під
керуванням ОСОБА_1

У результаті ДТП транспортний засіб
Ніссан зазнав значних механічних
пошкоджень на суму 89 237,93 грн. згідно
звіту з визначення вартості
матеріального збитку від 04.03.2013 року №
948, складеного ТОВ «Незалежна
експертно-асистуюча компанія».

Згідно квитанцій від 26.11.2012 року від
18.12.2012 року ОСОБА_3 за транспортні
послуги з евакуації автомобіля із
місця події сплачено 4221грн., за
проведення товарознавчої експертизи
сплачено 750грн.

Згідно постанови Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 17.12.2012 року ОСОБА_1 визнано винним у
вчинені ДТП та притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч.4 ст.122 КУпАП і призначено йому
стягнення у виді накладення штрафу.

Постановою Солом'янського районного
суду м.Києва від 21.12.2012 року
адміністративну справу відносно
ОСОБА_3 про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП було закрито у зв'язку з
відсутності в його діях складу
адміністративного правопорушення.

Також, судом встановлено, що
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_1 була застрахована в ПАТ «СК
«ВУСО», проте відповідач в порушення
вимог ст.33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» не повідомив страховика про
настання дорожньо-транспортної
пригоди, а тому позбавлений права на
відшкодування шкоди за рахунок
страховика.

Відповідно до роз'яснень викладених в
Постанові Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.02.2013 року №4 «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», оскільки
відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення статті 1194 ЦК, питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України, далі - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку з'ясовується судом першої
інстанції, у зв'язку з чим до участі у
справі може бути залучений страховик.

У разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди.

Встановивши вказані обставини суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що обов'язок по
відшкодуванню матеріальної шкоди,
завданої позивачам, відповідно до
вимог ст.ст.1166, 1187, 1188 ЦК України
покладається на відповідача, який
визнаний винним в заподіянні
матеріальної шкоди, завданої
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки.

Рішення суду ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права і передбачених законом підстав
для його скасування при
апеляційному розгляді не
встановлено.

Доводи апеляційної скарги на те, суд
дав неправильну оцінку звіту з
визначення матеріального збитку,
складеного ТОВ «Незалежна
експертно-асистуюча компанія»,
зокрема щодо тієї обставини, що
відповідач не був залучений до
огляду пошкодженого автомобіля
підлягають відхиленню із наступних
підстав.

Як вбачається із пояснень сторін,
матеріалів справи дійсно ОСОБА_4 не
був присутній при огляді
транспортного засобу 14.12.2012 року, а
був присутній лише водій ОСОБА_3, на
якого також було складено протокол
про адміністративне правопорушення.
Проте відповідачем не спростовано
вказаний протокол огляду і не надано
доказів того, що в нього внесені
дані щодо пошкоджень автомобіля, які
не відносяться до події
дорожньо-транспортної пригоди від 26
листопада 2012 року.

Також колегія суддів приймає до
уваги, що судом першої інстанції для
визначення розміру матеріальної
шкоди була призначена і проведена
судова автотоварознавча експертиза,
висновком якої визначено вартість
матеріальної шкоди, завданої
власнику автомобіля марки «Ніссан
-Тііда» д.н.з. НОМЕР_3, в розмірі 97
062,98грн. Оцінивши всі докази, суд
обґрунтовано взяв до уваги звіт з
визначення матеріального збитку,
складений ТОВ «Незалежна
експертно-асистуюча компанія», яким
визначено розмір збитку в сумі 89
237,93грн.

Інші доводи апелянта на те, що суд
не взяв до уваги, що 28 травня 2013 року
автомобіль марки «Ніссан -Тііда» д.н.з.
НОМЕР_3 був знятий з обліку для
реалізації та цього-ж дня проданий
за ціною 91 960грн. і зареєстрований на
іншу особу не заслуговують на увагу
і не спростовують висновків суду.

Встановлено і підтверджується
належними доказами, що ОСОБА_2 як
власнику автомобіля марки «Ніссан
-Тііда» д.н.з. НОМЕР_3 з вини ОСОБА_1,
який керував іншим транспортним
засобом, заподіяно матеріальну
шкоду, яка підлягає стягненню з
винної особи.

Інші доводи апеляційної скарги про
неповне встановлення обставин, що
мають значення для справи, неповну
оцінку доказів та неточності щодо
встановлення матеріальних втрат
позивачів є необґрунтованими,
законність і обґрунтованість рішення
суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 17 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: