Справа № 489/1189/14-ц
Номер провадження 2/489/953/14
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

21 травня 2014 року
місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участі позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа
Південна товарна біржа про визнання
договору дійсним та визнання права
власності на житловий будинок,

встановив

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 Мотивуючи свої вимоги
тим, що 22 вересня 1998 року між ним та
ОСОБА_3, який діяв від свого імені та в
інтересах свого неповнолітнього сина
ОСОБА_2 був укладений договір
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1. Вказаний договір був
оформлений на Південній Товарній Біржі
за № 9294 та зареєстрований
Миколаївським БТІ за № 14979 від 01.10.1998.

Сторонами за договором було виконано
усі суттєві умови. Однак на теперішній
час він позбавлений можливості
розпорядитися належним йому нерухомим
майном, в зв'язку з відмовою нотаріуса
від посвідчення угоди.

Посилаючись на викладене, позивач
просив суд визнати за ним право
власності на на житловий будинок
АДРЕСА_1.

В подальшому позивач надав заяву про
збільшення позовних вимог і просив суд
також визнати дійсним договір
купівлі-продажу нерухомого майна,
укладений 22.09.1998 між ним та
відповідачами та зареєстрований
Південною товарною біржею за № 9294 від
22.09.1998.

В судовому засіданні позивач підтримав
свої позовні вимоги, просив позов
задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про місце й час розгляду
справи були повідомлені належним
чином, причини неявки суду не
повідомила.

Позивач в судовому засіданні не
заперечував проти заочного розгляду
справи.

Ухвалою суду постановлено проводити
заочний розгляд справи за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа
Південна товарна біржа про визнання
договору дійсним та визнання права
власності на житловий будинок.

Третя особа товарна біржа свого
представника в судове засідання не
направила, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
причини неявки суду невідомі.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено такі обставини та
відповідні правовідносини.

22 вересня 1998 року між ОСОБА_3, який діяв
від свого імені та в інтересах свого
неповнолітнього сина ОСОБА_2 та ОСОБА_1
був укладений договір купівлі-продажу
житлового будинку АДРЕСА_1.

Зазначений договір був оформлений на
Південній Товарній Біржі за № 9294 та
зареєстрований Миколаївським БТІ за №
14979 від 01.10.1998. Сторонами за договором
було повністю виконано усі суттєві
умови договору.

Статтею 227 ЦК УРСР (1963 р., що діяв на час
укладення договору) визначено, що
договір купівлі-продажу жилого будинку
повинен бути нотаріально посвідчений,
якщо хоча б однією з сторін є
громадянин. Договір купівлі-продажу
жилого будинку підлягає реєстрації у
виконавчому комітеті місцевої Ради
народних депутатів.

Як вбачається з реєстраційного напису
від 01.10.1998 право власності та договір
зареєстровані Миколаївським
міжміським бюро технічної
інвентаризації, яке підпорядковане
Миколаївській міській раді.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 р.)
якщо одна з сторін повністю або
частково виконала угоду, а друга
сторона ухиляється від нотаріального
посвідчення угоди, суд вправі за
вимогою сторони, яка виконала угоди,
визнати угоду дійсною. При цьому
наступне нотаріальне посвідчення
угоди не потрібно.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 набув права власності на
житлового будинку АДРЕСА_1. Його право
посвідчене реєстраційним написом.

Крім того, позивач просив визнати за
ним право власності на зазначений
житловий будинок, посилався на те, що
державним нотаріусом роз'яснене йому,
що посвідчення договору неможливо ще й
через те, що в договорі зазначено тип
об'єкту нерухомого майна, як
"домоволодіння", а не фактично
придбаний ним "житловий будинок", що
підтверджується наявними в матеріалах
справи Роз'ясненнями чинного
законодавства, які надані позивачу
державним нотаріусом Другої
миколаївської державної нотаріальної
контори Гавеля О. О.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності є
непорушним.

В зв'язку із тим, що єдиним правовим
способом поновлення його порушеного
права є звернення до суду, то суд дійшов
висновку про те, що позов
обґрунтований, а відтак підлягає
задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК
України суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа Південна товарна біржа про
визнання договору дійсним та визнання
права власності на житловий будинок -
задовольнити.

Визнати дійсним договір № 9294
купівлі-продажу нерухомого майна,
укладений 22.09.1998 між ОСОБА_3, який діяв
від свого імені та в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_2, з одного
боку та ОСОБА_1, з іншого боку та
зареєстрований Південною товарною
біржею за № 9294 від 22.09.1998.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив , за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем шляхом подачі
апеляційної скарги апеляційному суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем
до апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
В. В.
Кокорєв