Справа № 724/2607/13-цПровадження № 2/724/131/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 року Хотинський районний
суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді:
Руснака А.І.

при секретарі:
Трофа М.В.

за участю сторін:

позивача:
ОСОБА_1

представника

відповідача та співвідповідача:
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Хотині Чернівецької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа:
Приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

04.11.2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся
до Хотинського районного суду
Чернівецької області з позовною заявою
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа:
Приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про визнання заповіту недійсним. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_6
померла його рідна сестра ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була зареєстрована та
постійно проживала в АДРЕСА_1. Факт
смерті його сестри підтверджується
копією свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1 від 06.06.2013 року. 30.08.2013 року для
прийняття спадщини у встановлений
чинним законодавством строк у шість
місяців, він звернувся до Хотинської
державної нотаріальної контори за
місцем знаходження квартири сестри,
так як місцем відкриття спадщини є
останнє місце проживання спадкодавця.
В вересні місяці 2013 року він отримав
довідку з Хотинської державної
нотаріальної контори, в якій вказано,
що в нотаріальній конторі вже заведена
спадкова справа за № 348 за 2013 рік, щодо
майна померлої ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_6. По даній спадковій справі
звернувся спадкоємець за заповітом,
який своєчасно прийняв спадщину,
заповіт був складений покійною ОСОБА_6
на все майно на користь інших осіб та
був посвідчений за № 26 від 07.02.2013 року
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
Таким чином він дізнався, що заповіт
був складений на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
його синів та відповідно племінників
його покійної сестри, а також те, що
заповіт на його синів був посвідчений
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
тобто в м. Харкові, а не в місті
постійного проживання його сестри,
тому вважає такий заповіт недійсним,
оскільки його сестра на протязі
декількох років хворіла тяжким
онкологічним захворюванням і на
момент вчинення заповіту могла не
усвідомлювати значення своїх дій та не
могла керувати ними.

Тому позивач просить визнати
недійсним заповіт ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_3, ОСОБА_4, посвідчений 07.02.2013 року
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
також враховуючи те, що термін для
прийняття спадщини збіг 05 вересня 2013
року, і після цього строку нотаріус має
право видати свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на майно, в тому
числі і на квартиру, в той час коли
заповіт оспорюється, то неприйняття
заходів про забезпечення позову може
утруднити або і унеможливити виконання
рішення суду, тому просить накласти
арешт на квартиру АДРЕСА_1 та
витребувати необхідні докази в справі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив їх задовольнити, дав згоду про
допит лише п'яти свідків, а саме: ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 Також
відмовився в судовому засіданні від
прийняття заходів забезпечення позову,
шляхом накладення арешту на квартиру
АДРЕСА_1 та від витребування доказів,
які вказані в позовній заяві, оскільки
їх за ухвалою судді Гергележиу Р.Ф. було
витребувано та приєднано до справи.

Представник відповідача ОСОБА_3та
співвідповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, просив відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог.

Третя особа - приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 в судове засідання не
з'явилась, але від неї на адресу суду
надійшла заява, в якій вона просить
справу слухати у її відсутності, щодо
питань вирішення справи покладається
на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона
знала покійну ОСОБА_6 з 2003 року, яка їй
постійно розповідала про своїх
племінників, як про своїх рідних дітей,
говорила, що все своє майно хоче
передати їм, про брата покійної вона не
знала до того часу, поки ОСОБА_6 не
робили першу операцію, дізналася лише
тоді коли він приїхав забирати її на
операцію, потім після операції брат
забрав її до себе, але пізніше від нього
її забрали до себе її племінники, тому
що у брата їй було недобре, вона боялась
залишатись з ним. Після операції її
стан був задовільний, вона розуміла
все, що робила, чого їде до племінників
і для чого вона теж розуміла. По
господарству справлялась сама, також
покійна ОСОБА_6 була приватним
підприємцем, сама вела бухгалтерські
підрахунки, власноручно заповнювала
та подавала податкові та пенсійні
місячні, піврічні та річні звіти, ніхто
їй ні в чому не допомагав, вона все
робила сама та розуміла все те, що
робила.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що з
покійною ОСОБА_6 знайома з 70-их років,
оскільки покійна являлась її подругою,
вона була порядною, доброю, віруючою
людиною. Брата покійної ОСОБА_6 не
знала. Про заповіт їй відомо лише те, що
покійна ОСОБА_6 постійно говорила, що
любить своїх племінників і все своє
майно хотіла віддати їм. Зі своїм
братом покійна рідко спілкувалась,
хоча він її до операції і забрав до
себе. Повернулась від брата вона
втомленою, але щасливою, бо операція
пройшла успішно, про бажання зробити
заповіт на її племінників вона знала,
оскільки покійна ОСОБА_6 їй це говорила.
Також свідок ОСОБА_8 суду ствердила, що
ОСОБА_6 була адекватною людиною,
розуміла всі свої дії, які робила, вона
займалась підприємницькою діяльністю,
працювала сама, ніхто їй ні в чому не
допомагав. Про існування заповіту вона
довідалась вже від племінників
покійної. В останні дні свого життя
ОСОБА_6 вела себе адекватно, все
розуміла, вона це підтвердила зі слів
покійної, оскільки вони спілкувалися з
нею постійно по телефону. ОСОБА_6
постійно говорила, що хоче зробити
заповіт на все своє майно на своїх
племінників.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що
покійну ОСОБА_6 вона знає давно, її
рідного брата не знає, підтвердила
суду, що ОСОБА_6 оформила заповіт на
своїх племінників, оскільки сама їй про
це розповідала, вона часто розповідала
про себе, про операції, які їй робили,
про її племінників, але про свого брата
вона їй ніколи не розповідала,
підтверджує той факт, що покійна ОСОБА_6
до останнього дня свого життя все
пам'ятала та розуміла.

Свідок ОСОБА_10 в судовому
засіданні пояснила, що покійну ОСОБА_6
знає на протязі декількох років, брата
її не знає. ОСОБА_6 постійно їй говорила,
що все її майно має перейти до її
племінників. Свого брата вона боялась,
спілкувалась з ним дуже рідко. Пам'ять у
неї була відмінною, сумнівів щодо її
поведінки та її психіки ніколи не
виникало, оскільки в житті вона
пам'ятала всі дрібниці.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
пояснила, що з покійною ОСОБА_6 вони
були сусідами, знала її давно, брата
ОСОБА_6 знає, він до неї ставився
негативно, коли їй проводили першу
операцію, то брат забрав її до себе, але
вона від нього втекла до своїх
племінників, бо боялась з ним
залишатись. Після повернення додому
вона себе почувала добре, змін в
негативну сторону за нею вона не
помічала. Що стосується її майна, то
вона постійно говорила, що спадщину
залишить тільки своїм племінникам.
ОСОБА_6 була приватним підприємцем, все
завжди пам'ятала, вела себе адекватно.

Голова АСПЕК, обласний
судово-психіатричний експерт ОСОБА_6 в
судовому засіданні пояснила, що вона
підтримує висновок акта
судово-психіатричного експерта № 61 від
31.01.2014 року, яким було проведено
посмертну судово-психіатричну
експертизу відносно ОСОБА_6 в повному
обсязі.

В судовому засіданні, оглянувши
знімки, надані їй позивачем ОСОБА_1
діагностичного висновку
магнітно-резонасної томографії голови
від 13.12.2009 року покійної ОСОБА_6,
пояснила, що експертам їхньої лікарні
було надано весь обсяг медичної
документації, який потребував їхнього
огляду і цей знімок, який надав їй
ОСОБА_1 в судовому засіданні та його
описи суттєвого впливу на оцінку тих
медичних документів не впливає, тому
що він діагностований у 2009 році.

Експерти оцінили всю медичну
документацію, а саме: амбулаторну
картку Харківської міської
поліклініки № 19 та амбулаторну картку
Хотинської ЦРЛ та інші медичні
документи, які були їм надані. А тому
цей знімок жодного впливу на висновок
про проведення посмертної
судово-психіатричної експертизи
відносно ОСОБА_6 немає.

В підсумок до всього нею
вищевказаного суду пояснила, що немає
потреби у проведенні повторної
посмертної судово-психіатричної
експертизи відносно ОСОБА_6, оскільки
експертами вже було надано об'єктивний
висновок по цьому питанню.

Вислухавши пояснення сторін,
свідків по справі, судового експерта,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6
померла ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була
зареєстрована та постійно проживала в
АДРЕСА_1, факт смерті, якої
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1 від 06.06.2013 року (а.с.
7).

Згідно витягу № 3 з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про державну реєстрацію
народження від 12.03.2013 року, виданого
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Хотинського районного управління
юстиції у Чернівецькій області у
відомостях про актовий запис № 94, дата
складання 27.06.1953 року покійна
значилась, як ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Згідно копії паспорта, серії НОМЕР_2,
виданого 10.09.2001 року Хотинським РВ УМВС
України в Чернівецькій області покійна
значилась, як ОСОБА_6 (а.с.10).

За життя ОСОБА_6 зробила заповіт,
який посвідчений за № 26 від 07.02.2013 року
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
та яким на випадок її смерті все
належне їй майно, де б воно не було і з
чого б воно не складалося, і взагалі все
те, що буде належати їй на день її
смерті, і на що вона по закону матиме
право, заповіла ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в
рівних частинах кожному (а.с. 66).

Вказаний заповіт відповідає
вимогам для вчинення правочинів
відповідно до глави 16 ЦК України, а
також глави 85 ЦК України.

Відповідно до ст.1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1234 ЦК України передбачено,
що право на заповіт має фізична особа з
повною цивільною дієздатністю. Право
на заповіт здійснюється особисто.
Вчинення заповіту через представника
не допускається.

Отже, як вбачається із матеріалів
справи ОСОБА_6 особисто розпорядилася
своїм майном.

Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач
може призначити своїми спадкоємцями
одну або декілька фізичних осіб,
незалежно від наявності у нього з цими
особами сімейних, родинних відносин,
а також інших учасників цивільних
відносин.

В даному випадку ОСОБА_6 обрала
своїми спадкоємцями своїх племінників,
оскільки як вбачається з матеріалів
справи, а саме із заперечення
відповідача ОСОБА_3 на позовну заяву
про визнання заповіту недійсним, а
також пояснень свідків, покійна ОСОБА_6
вважала своїх племінників ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, які проживають в м. Харкові
своїми названими дітьми, так як останні
незважаючи на своє далеке постійне
місце проживання, постійно
спілкувалися з нею, підтримували з нею
близькі теплі родинні відносини, весь
час хвилювалися за її здоров'я та
благополуччя.

Відповідно до вимог ст.1247 ЦК України
заповіт складається у письмовій
формі, із зазначенням місця та часу
його складення. Заповіт має бути
особисто підписаний заповідачем. Якщо
особа не може особисто підписати
заповіт, він підписується відповідно
до частини четвертої статті 207 цього
Кодексу. Заповіт має бути посвідчений
нотаріусом або іншими посадовими,
службовими особами, визначеними у
статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Згідно ст. 1248 ЦК України нотаріус
посвідчує заповіт, який написаний
заповідачем власноручно або за
допомогою загальноприйнятих технічних
засобів. Нотаріус може на прохання
особи записати заповіт з її слів
власноручно або за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів. У
цьому разі заповіт має бути вголос
прочитаний заповідачем і підписаний
ним. Якщо заповідач через фізичні вади
не може сам прочитати заповіт,
посвідчення заповіту має відбуватися
при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Вказаний заповіт складений письмово
та посвідчений нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_5

В даному випадку, заповіт складено
покійною ОСОБА_6 за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів.
Як вбачається із тексту заповіту, він
записаний вірно зі слів покійної
ОСОБА_6, прочитаний останньою уголос та
підписаний нею власноручно (а.с.66).

Суд вважає, що вимоги ст. 1252 ЦК
України при складанні заповіту
виконані, оскільки заповіт складений
за допомогою загальноприйнятих
технічних засобів.

Відповідно до вимог ст.1257 ЦК України
заповіт, складений особою, яка не мала
на це права, а також заповіт, складений
з порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним. За позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що
при складанні заповіту покійна ОСОБА_6
у зв'язку із хворобою не могла
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними не знайшли свого
підтвердження, оскільки за клопотанням
позивача ОСОБА_1 було проведено
посмертну судово-психіатричну
експертизу ОСОБА_6 і поставлено
експерту питання про те, чи могла
покійна ОСОБА_6 на момент складання
заповіту усвідомлювати значення дії та
надавати їм оцінку .

Як вбачається із висновку
амбулаторної судово-психіатричної
експертної комісії Чернівецької
психіатричної лікарні, в цілому даючи
оцінку переважаючій більшості скарг на
здоров'я, що покійна ОСОБА_6
висловлювала за весь період її хвороби,
так як і під час стаціонарного
лікування у січні 2013 року, так і під час
подальшого амбулаторного
спостереження, з позиції
судово-психіатричної експертизи їх
слід розцінювати як скарги астенічного
характеру, що спостерігаються і є
характерними для психічних змін при
злоякісних пухлинах. Отже наявна у
покійної ОСОБА_6 пухлина відносилась до
так званих «німих пухлин»
(«Руководство по психиатрии» під кер.
АМН Г.В. Морозова, арк. № 28-50), де
зазначено, що навіть великі пухлини
можуть протікати без психічних
порушень, коли відсутня так звана
«пухлинна психіка», а клінічні прояви
обмежуються тільки зазначеними
астенічними проявами та вогнищевими
неврологічними змінами. Астенічний
синдром, тобто, стан нервово-психічної
слабкості, характеризується зниженням
соматичного та психічного тонусу,
підвищеною втомлюваністю та деяким
зниженням настрою. Отже, по типу
тяжкості астенічний синдром
відноситься до відносно легких
розладів психічної діяльності, є
синдромом невротичного, а не
психотичного рівня і не впливає на
здатність особи усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними.

Отже, як підтверджується висновком
посмертної судово-психіатричної
експертизи, покійна ОСОБА_6 на момент
складання заповіту, тобто 07 лютого 2014
року, ознак хронічного психічного
захворювання, недоумства чи ознак
будь-якого іншого тимчасового
хворобливого розладу психічної
діяльності не виявляла, за своїм
психічним станом могла усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними,
відповідно і давати їм оцінку, що
підтверджується висновком
амбулаторної судово-психіатричної
експертної комісії Чернівецької
психіатричної лікарні (а.с.211-215).

Аналогічне підтвердила в судовому
засіданні і обласний
судово-психіатричний експерт Васкан
Ж.В.

Отже, виходячи з вищенаведеного,
встановивши всі обставини в справі,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позивач ОСОБА_1 відповідно
до вимог ст. ст. 10,11, 60 ЦПК України не
надали суду доказів того, що заповіт,
складений з порушенням вимог.

Вони також не надали суду доказів
того, що ОСОБА_6 у зв'язку із хворобою не
могла усвідомлювати значення своїх дій
та керувати ними.

Таким чином суд вважає, що покійна
ОСОБА_6 при складанні та посвідченні
заповіту - 07.02.2013 року не відносилась до
осіб, які у зв'язку із хворобою не
можуть усвідомлювати значення своїх
дій та надавати їм оцінку.

Суд, перевіривши всі обставини по
справі, дійшов висновку, що доводи
позивача, щодо заявлених ним підстав
недійсності заповіту, у ході розгляду
справи підтвердженні не були.

На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Позивач ОСОБА_1 не довів своєї
позовної вимоги, що є його обов'язком
відповідно до засад змагальності
процесу за ст.10 ЦПК України. При цьому
суд створив всі умови для змагального
процесу, роз'яснював позивачу його
права та обов'язки.

Таким чином, суд прийшов до висновку,
що в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1
про визнання заповіту недійсним слід
відмовити.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 202-203, 207, 210, 1233-1235, 1247-1248,
1252, 1257 ЦК України, керуючись ст.ст. 10-11,
57-60, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш
И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа:
Приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про визнання заповіту недійсним -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду до
Апеляційного суду Чернівецької
області може бути подана протягом
десяти днів з дня його проголошення
через Хотинський районний суд
Чернівецької області.

Суддя:
А.І. Руснак