Ухвала

іменем україни

30 квітня 2014 рокум.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Стрийська
державна нотаріальна контора, про
визнання договору дарування недійсним
та скасування реєстрації права
власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, третя особа - Стрийська
державна нотаріальна контора, про
визнання договору дарування недійсним
та скасування реєстрації права
власності на нерухоме майно.

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від
22 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 03 лютого 2014 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1
просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом, 11 листопада 2008 року
державним нотаріусом Стрийської
державної нотаріальної контори
посвідчено договір дарування квартири
АДРЕСА_1, що належала позивачу. 20
листопада 2008 року на підставі
вказаного договору здійснено державну
реєстрацію права власності на згадану
квартиру за відповідачем.

Посилаючись на те, що вказаний договір
вона укладала внаслідок обману
відповідачем, а також на те, що такий
було посвідчено внаслідок обману
нотаріуса щодо належності відповідача
до громадянства України на час
укладення такого, ОСОБА_1 просила
визнати договір дарування недійсним.

Суд першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, відмовляючи
в позові, посилався на відсутність
будь-яких доказів на підтвердження
вчинення договору під впливом обману.

Твердження допитаних у судовому
засіданні свідків про наявність
захворювань у позивача, зокрема, зору,
що, на думку заявника, є доказами на
підтвердження вказаної підстави
позову, судом вірно не взято до уваги,
оскільки це не свідчать про введення
відповідачем позивача в оману щодо
обставин, які впливають на вчинення
правочину. Інших доказів на
підтвердження вказаної підстави
позову позивачем (її представниками) не
надано, на такі не вказано та клопотань
про витребування таких не заявлено.

Що стосується іншої підстави позову,
то, як вбачається із матеріалів справи,
відповідачу 12 травня 2011 року видано
паспорт громадянина Угорської
республіки. Однак видача такого жодним
чином не свідчить про втрату
відповідачем громадянства України та
недійсність паспорта громадянина
України, виданого 15 вересня 2007 року,
зокрема, на час укладення спірного
договору 11 листопада 2008 року. Так,
рішень про визнання недійсним паспорта
громадянина України відповідача чи про
позбавлення (втрату) громадянства
України відповідачем жодним органом не
приймалось та документ, що свідчить про
належність відповідача до
громадянства України, є чинним та був
чинним на час укладення договору. Крім
цього, громадянство Угорської
республіки набуто позивачем, як
вбачається із паспорта, у 2011 році.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що зазначені судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права;
наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від
22 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 03 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П.
Євграфова

судді:
Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель