Єдиний унікальний номер 271/5497/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3415/2014
Головуючий в 1 інстанції Кулик
Доповідач Ларіна Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді
Зінов'євої А.Г.

суддів
Ларіної Н.О., Азевича В.Б.

при секретарі
Стефановій Я.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах
ОСОБА_2, на ухвалу Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 01 жовтня 2013 року про
забезпечення позову у цивільній справі
за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, відновлення
суміжної межі земельних ділянок, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 01 жовтня 2013 року з метою
забезпечення позову накладено арешт на
земельну ділянку, що належить ОСОБА_2,
площею 0,0643 га, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, кадастровий номер
:01:003:0592.

Зазначену ухвалу оскаржив відповідач,
в апеляційній скарзі просив ухвалу
суду першої інстанції скасувати, зняти
арешт з земельної ділянки, що належить
відповідачу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, зазначає, що позивач стверджує,
що відповідач самовільно переніс
паркан, який розділяв земельні ділянки
позивача та відповідача, однак, у
позові відсутні жодні посилання на
будь-який документ, який би підтвердив
вказаний факт, тобто позовні вимоги
базуються лише на словах позивача та
припущеннях.

Крім того, зазначає, що у заяві про
забезпечення позову позивач вказав, що
дізнався про продаж відповідачем
будинку та земельної ділянки за
вищевказаною адресою, але не зазначив
від яких осіб та яким чином була
отримана дана інформація, а суд не
допитав їх у якості свідків. Відповідач
наголошує на тому, що не збирався
відчужувати будинок та земельну
ділянку.

Враховуючи викладене, апелянт вважає,
що суд першої інстанції фактично
односторонньо розглянув матеріали
справи щодо забезпечення позову та
врахував припущення позивача. Крім
того, суд не пересвідчився, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
адже відповідач є законним власником
даного будинку та земельної ділянки та
не збирався відчужувати зазначене
майно.

Також вказує, що суд першої інстанції
не витребував у відповідача
правовстановлюючі документи та
прийняв до уваги лише припущення
позивача.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційного суду доводи
апеляційної скарги підтримав, просив
її задовольнити, ухвалу суду скасувати,
зняти арешт з земельної ділянки, що
належить відповідачу.

Позивач в судове засідання
апеляційного суду не з'явився, про дату,
час та місце слухання справи
повідомлений належним чином - листом з
повідомленням та телефонограмою від 03
квітня 2014 року № 290, яка зареєстрована у
журналі телефонограм № 4 , тому на
підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу
розглянуто за відсутністю зазначеної
сторони.

Заслухавши суддю-доповідача, думку
представника відповідача, дослідивши
матеріали цивільної справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скаргу слід
відхилити, а ухвалу суду першої
інстанції - залишити без змін з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд, розглянувши скаргу на
ухвалу суду першої інстанції відхиляє
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою,
відновлення суміжної межі земельних
ділянок.

ОСОБА_3 в порядку досудової підготовки
просить накласти арешт на майно
відповідача шляхом заборони вчиняти
дії щодо відчуження земельної ділянки
площею 0,0643 га, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходи забезпечення позову.
У заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено: причини, у
зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов; вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності; інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК
України позов забезпечується:
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інший особи.

В ч. 3 ст. 152 ЦПК зазначено, що види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до п. 4 Пленуму Верховного
суду України № 9 від 22 грудня 2006 року
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитись, зокрема в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
з'ясувати обсяг позовних вимог, данні
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

Задовольняючи клопотання про
забезпечення позову, суд першої
інстанції дійшов висновку, що
неприйняття заходів забезпечення
позову може викликати ускладнення при
виконанні рішення суду, тому необхідно
накласти арешт на земельну ділянку
площею 0,0643 га, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1.

З зазначеним висновком суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
апеляційного суду, оскільки між
сторонами дійсно виник спір щодо
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, відновлення
суміжної межі земельних ділянок, вид
забезпечення позову є співмірним та
відповідає заявленим позивачем
вимогами, існування реальної загрози
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення обґрунтовано
заявником, тому не застосування
заходів забезпечення позову може
ускладнити виконання можливого
рішення суду.

Доводи апеляційної скарги щодо не
зазначення заявником причин, у зв'язку
з яким потрібно забезпечити позов та не
доведеності дій апелянта в створенні
перепон користуванні земельною
ділянкою, апеляційний суд приймає
критично, оскільки з тексту заяви про
забезпечення позову вбачається
викладення підстав для забезпечення
позову, в доводах апеляційної скарги
відповідач заперечує факт перенесення
паркану, що й є підтвердженням
правильності висновків суду про
необхідність забезпечення позовних
вимог.

Доводи представника відповідача щодо
закриття провадження по справі,
оскільки позивачем не дотримано
досудовий порядок вирішення спору,
апеляційний суд приймає критично,
оскільки такі висновки на стадії
вирішення питання про застосування
заходів забезпечення позову є
передчасними.

Інші доводи апеляційної скарги що суд
не пересвідчився у наявності спору між
сторонами, не викликав свідків, не
витребував правовстановлюючі
документи у відповідача, що позовні
вимоги базуються лише на словах
позивача, апеляційний суд приймає
критично, оскільки такі висновки є
передчасними та будуть вирішуватися
судом першої інстанції при судовому
розгляді справи та постановленні
рішення по справі.

За таких підстав апеляційний суд
приходить до висновку, що оскаржувана
ухвала постановлена судом першої
інстанції у відповідності до норм
процесуального права, підстав для її
скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ч. 1 п. 1, 314 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в
інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу судді Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 01 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Головуючий :

Судді: