Справа № 352/271/14-ц
Провадження № 2/352/423/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді
Дузінкевича І.М.

секретаря
Кукули О.С.

з участю представника позивача
ОСОБА_1

адвоката
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Івано-Франківську справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа- Комісія
з питань захисту прав дитини
Тисменицької РДА про усунення перешкод
у здійсненні батьківського права на
спілкування з дітьми,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом
до відповідача про усунення перешкод у
здійсненні батьківського права на
спілкування з дітьми. Свої позовні
вимоги обґрунтовував тим, що з серпня
2003р. по березень 2013р. він з
відповідачкою перебував у
зареєстрованому шлюбі, який рішення
Коломийського міськрайонного суду
21.12.2012р. розірвано. У даному шлюбі
народилося двоє дітей: син ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 Після розлучення діти
залишилися проживати з матір»ю, яка для
того, щоб він не міг бачитися з дітьми,
виїхала з їхнього власного будинку в
невідомому напрямку. По цій причині,
він навесні 2013р. звернувся до
прокуратури Коломийського району
Івано-Франківської області, куди в
подальшому була викликана
відповідачка. Остання повідомила
працівникам прокуратури, що в період з
грудня 2012р. по травень 2013р. проживала
разом з дітьми у своєї двоюрідної
сестри в м. Долинська Кіровоградської
області, а з травня 2013р. проживає у
свого рідного брата в с. Пшеничники
Тисменицького району
Івано-Франківської області. Після
цього відповідачка взагалі не дає йому
можливості бачити дітей, через що
13.06.2013р. у них виник конфлікт, який
закінчився порушенням відносно нього
кримінального провадження за ст. 125 ч.2
КК України, оскільки він не зміг
стримати емоцій, коли відповідачка
повідомила, що не дозволить бачитися з
дітьми. В подальшому він не має наміру
конфліктувати з відповідачкою, але
згідно закону має право бачитися з
дітьми, спілкуватися з ними, брати
участь у їх вихованні. Вважає, що
відповідачкою порушено його право на
спілкування з дітьми та участь у їх
вихованні. Він вчасно сплачує аліменти
на утримання дітей, заборгованості у
нього не має. Просив зобов'язати
відповідачку усунути перешкоди у
здійсненні свого батьківського права
на спілкування з дітьми, визначити
місце, час побачення, та спосіб участі у
вихованні дітей, а також стягнути з
відповідачки понесені ним судові
витрати.

Позивач у судовому засіданні,
позов підтримав, просив зобов'язати
відповідачку не перешкоджати йому у
спілкуванні з дітьми, та надати дозвіл
на спілкування з дітьми відповідно до
рішення комісії з питань захисту прав
дитини Тисменицької РДА .

Відповідачка у судовому
засіданні позов не визнала, суду
пояснила, що вважає заявлений позов
безпідставним та передчасним, оскільки
позивач спочатку повинен був
звертатися до органу опіки та
піклування для визначення часу і місця
спілкування з дітьми. Жодних перешкод
для спілкування батька з дітьми вона не
чинить, не заперечує проти їх
спілкування. Однак вона боїться за
дітей, оскільки позивач приходив до них
у червні 2013р. у нетверезому стані та
побив її. По даному факту було порушено
кримінальне провадження та вироком
Тисменицького районного суду від
16.04.2014р. позивача визнано винним за ст.
125 ч. 2 КК України. Проосила у позові
відмовити.

Представник Комісії з питань захисту
прав дитини Тисменицької РДА в
судовому засіданні вважає за доцільне
надати дозвіл позивачу на спілкування
з неповнолітніми дітьми відповідно до
рішення комісії.

Вислухавши пояснення позивача та його
представника, відповідачки,
представника третьої особи, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги підлягають до
задоволення, виходячи з наступних
підстав.

Встановлено, що сторони перебували у
шлюбі, у якому народились ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження(а.с.5-6). Згідно
рішення Коломийського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
21.12.2012року шлюб між сторонами
розірвано, а дітей залишено проживати з
матір»ю ОСОБА_4.(а.с.7). Позивач та
відповідачка з дітьми проживають
окремо.

Відповідно до ст.141 СК України мати
та батько мають рівні права та
обов'язки по відношенню до дитини.

Той з батьків, що проживає окремо
від дитини, відповідно до ст.157 СК
України, зобов'язаний приймати участь у
її вихованні та має право на особисте
спілкування з нею. Той з батьків, з ким
проживає дитина, не має права чинити
перешкоди тому з батьків, хто проживає
окремо, спілкуватися з дитиною та
приймати участь у її вихованні.

Згідно з ч. 2 ст. 159 СК України суд
визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування.

Заперечення відповідачкою у судовому
засіданні того факту, що вона не чинить
перешкоди у спілкуванні позивача з
дітьми, жодним чином не доведено,
оскільки як вбачається з пояснень
позивача та із наданих суду письмових
доказів,останній з приводу
встановлення місця проживання дітей
05.02.2013р. звертався в управління МВС в
Івано-Франківській області із
відповідною заявою. По даному факту
було розпочато досудове розслідування,
однак в подальшому за заявою позивача
ОСОБА_3 було закрито. Даний факт
підтверджує, що відповідачка навмисно
не повідомила позивача про місце
проживання дітей у м. Долинська
Кіровоградської області. Крім того,
позивач 04.03.2013р. звертався до
Коломийського міськрайонного суду із
позовом про визначення місця
проживання дітей та ухвалою даного
суду від 06.03.2013р. в рахунок
забезпечення позову було визначено
місце проживання неповнолітніх дітей
із позивачем ОСОБА_3 за адресою:
АДРЕСА_1. Та як ствердив у судовому
засіданні позивач, провадження у даній
справі було закрито за його ж заявою
про відмову від позову, оскільки
відповідачка запевнила його, що буде
дозволяти спілкуватися з дітьми.

Твердження відповідачки про те, що
позов заявлено передчасно також
спростовується наданими позивачем
доказами, зокрема ще у січні 2013р.
останній звертався із заявою у службу у
справах дітей Коломийської РДА з
проханням визначити йому спосіб участі
у вихованні його дітей ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, і спілкуванні з ними. Однак
відповідно до листа начальника служби
у справах дітей М.Обушак від 12.02.2013р.
№Д-5/01-12 з»ясовано, що ОСОБА_4 разом із
дітьми виїхала за межі Коломийського
району, і місце перебування її
невідомо.

Наведені обставини свідчать про те, що
відповідачка постійно змінювала своє
місце проживання разом з дітьми, щоб у
такий спосіб перешкоджати батькові
дітей спілкуватися з ними.

Наявність вироку суду відносно
позивача ОСОБА_3 безумовно не є його
позитивною характеристикою, даним
вироком його засуджено за заподіяння у
стані алкогольного сп»яніння ОСОБА_4
легких тілесних ушкоджень, що
спричинили короткочасний розлад
здоров»я. Однак дані, які б свідчили про
те, що позивач вчиняв коли-небудь,
будь-які дії фізичного характеру
стосовно своїх неповнолітніх дітей
відсутні.

Згідно довідок Коломийської районної
поліклініки №129, №37 від 30.01.2014р., ОСОБА_3
на диспансерному обліку в
наркологічному та психоневрологічному
кабінетах не числиться(а.с.8).
Відповідно до характеристики
Отинійської селищної ради від 31.01.2014р.
ОСОБА_3 по місцю свого проживання
характеризується позитивно(а.с.10).

В судовому засіданні не доведено
жодних обставин, які б свідчили про те,
що спілкування позивача з дітьми буде
перешкоджати їх нормальному розвитку.
Навпаки, суд вважає, що між тим з
батьків, хто проживає окремо, і дітьми
повинен існувати постійний,
систематичний контакт. Таке
спілкування буде сприяти повноцінному
вихованню дитини, її розвитку, оскільки
спілкування дитини з батьками, а
батьків - з своїми дітьми - служить
задоволенню життєво важливих потреб
дитини. Крім того, дитина для повного і
гармонійного розвитку її особистості
потребує любові і розуміння. Вона має,
коли це можливо, рости під опікою і
відповідальністю обох батьків, що
забезпечить її виховання в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості.

Отже суд вважає, що безпосередня
участь батька у вихованні дітей,
регулярне спілкування між ними не лише
забезпечить виконання батьківських
прав позивача, а насамперед буде
повністю відповідати інтересам дітей.
При цьому суд вважає за необхідне
зазначити, що мати та батько -
найрідніші для дитини люди на землі,
тому одним із найосновніших їхніх
немайнових прав є можливість
постійного або хоча б систематичного
спілкування: безпосереднього (прямого),
телефонного, листовного. Дитина має
природну потребу і право спілкуватися
з батьком. Брак батьківської любові у
дітей є психологічною травмою на все
життя, а відсутність батьківської
лінії виховання, справляє на них
негативний вплив.

З огляду на викладене, оскільки сторони
мають рівні права щодо виховання та
розвитку дітей, батько дітей має
бажання приймати участь у їх вихованні,
а спілкування між позивачем та дітьми
не перешкоджає їх нормальному
розвитку, чого з матеріалів справи не
вбачається, але виникли непорозуміння
щодо врегулювання питання з приводу
побачень батька з дітьми, суд, з
урахуванням інтересів дітей, їх віку,
поведінки батьків, між якими не має
порозуміння, що може негативно
вплинути на розвиток дітей, приходить
до висновку, що позовні вимоги позивача
є обгрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Крім того, рішенням комісії з питань
захисту прав дитини від 04.04.2014року, №
03-14/02-24 надано право позивачу
спілкуватися та брати участь у
вихованні дітей щосуботи та неділі з
13.00год. до 18.00год. на території м.
Івано-Франківська. Також на даному
засіданні була присутня і відповідачка
ОСОБА_4, яка не заперечувала про
визначений час спілкування позивача з
дітьми.

В інтересах неповнолітніх дітей сторін
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, суд вважає за
необхідне зобов'язати відповідачку не
чинити перешкод позивачу у спілкуванні
з ними, та надати батькові можливість
спілкування з дітьми, а саме щосуботи
та неділі з 13.00год. до 18.00год. на
території м. Івано-Франківська.

На підставі наведеного,
відповідно до 141-142, 153, 157, 159 СК України,
керуючись ст.ст.10, 60, 212, 213-215, 218 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_4 не перешкоджати
ОСОБА_3 у спілкуванні із ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження.

Надати дозвіл ОСОБА_3 спілкуватися із
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,
щосуботи та щонеділі з 13.00год. до 18.00год.
на території м. Івано-Франківська.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області подається протягом десяти днів
з дня його проголошення через
Тисменицький районний суд.

Головуючий
І.М.Дузінкевич