Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючої - Готра Т.Ю.,

суддів - Джуги С.Д., Кеміня
М.П.,

при секретарі - Гаврилко
В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород апеляційну
скаргу Державного
пожежно-рятувального загону №1
Управління ДСНС України у
Закарпатській області на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
30 січня 2014 року в справі за позовом
Первинної профспілкової організації
атестованих пожежних Ужгорода в
інтересах ОСОБА_1 до ДПРЗ-1 Управління
ДСНС України у Закарпатській області
про стягнення заборгованості по оплаті
надурочної роботи та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року первинна профспілкова
організація атестованих пожежних м.
Ужгород в інтересах ОСОБА_1 звернулася
в суд з позовом до Державного
пожежно-рятувального загону №1
Управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій в Закарпатській
області про стягнення заборгованості
по оплаті надурочної роботи, мотивуючи
тим, що ОСОБА_1 працював у відповідача з
08.02.2006 року на посаді пожежного ППЧ-14
с.Середнє Ужгородського РВ ГУМНС в
Закарпатській області та був
звільнений за п.1 ст.40 КЗпПУ 25.08.2011. Під
час роботи, кожну четверту добу він ніс
чергування, що згідно Статуту служби
пожежної охорони та Розпорядку денного
складало 24 год. 30 хв. . Зазначає, що
чинним законодавством передбачена
оплата праці в надурочний час в
подвійному розмірі годинної ставки.
Однак, в порушення ст.116 КЗпПУ, під час
процедури звільнення з роботи, з ОСОБА_1
не було проведено повного розрахунку, а
саме: не була оплачена робота в
надурочний час за весь час роботи
мотивуючи відмову відсутністю коштів.
В подальшому, уточнивши позовні вимоги,
остаточно просив стягнути з
відповідача на користь ОСОБА_1 доплату
у подвійному розмірі за роботу в
надурочний час за 2006-2011 в загальній
сумі 10138,44 грн.; компенсацію втрати
частини доходів в розмірі 2566,63 грн.;
моральну шкоду в розмірі 3000 грн. та 1000
грн. понесених витрат на правову
допомогу.

Рішенням Ужгородського
міськрайонного суду від 30 січня 2014 року
позовні вимоги задоволені частково.
Стягнуто з ДПРЗ-1 Управління ДСНС
України у Закарпатській області на
користь ОСОБА_1 доплату у подвійному
розмірі за роботу в надурочний час за
2006-2011 в загальній сумі 10138,44 грн.;
компенсацію втрати частини доходів в
розмірі 2566,63 грн.; моральну шкоду в
розмірі 2000 грн., 1000 грн. понесених
витрат на правову допомогу, і на
користь держави судовий збір в розмірі
229,40 грн. У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити частково - стягнути з
позивача на користь ОСОБА_1 грошові
кошти в сумі 7421,24 грн, в решті позовних
вимог відмовити.

У запереченнях на апеляційну скаргу
позивач просить рішення суду залишити
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 11, 59, 60 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції (ст. 303 ЦПК
України).

Згідно п. 184 та п. 188 Статуту служби
Державної пожежної охорони
міністерства внутрішніх справ України
служба караулів у частинах пожежної
охорони здійснюється в чотири зміни.
Тривалість кожного чергування
становить 24 години.

Зміна караулів полягає в перевірці
готовності караулів до несення служби.
Зміна караулів не повинна тривати
понад 30 хвилин.

Пп. 171, 172 Тимчасового порядку
організації внутрішньої, гарнізонної
та караульної служб МНС України, який
затверджено наказом МНС України №794
від 31.10.2008. визначено, що «Служба
караулів у підрозділах МНС
здійснюється з урахуванням кількості
відпрацьованого особовим складом часу
в межах вимог чинного законодавства.
Служба караулів у пожежно-рятувальних
підрозділах здійснюється в чотири
зміни. Тривалість кожного чергування -
24 години. Перехід пожежно-рятувальних
підрозділів на інший порядок несення
служби визначається окремо. Порядок
несення служби щодо професійної
пожежної охорони погоджується з
обласними, районними, міськими
органами профспілок.

П. 175 Тимчасового порядку організації
внутрішньої, гарнізонної та караульної
служб МНС України, який затверджено
наказом МНС України №794 від 31.10.2008.
зазначено, що час зміни караулу у
пожежно-рятувальних підрозділах з
охорони міст встановлюється
начальником Гарнізону служби. При
цьому зміна караулів у всіх
пожежно-рятувальних підрозділах міста
(району, області) повинна проводитися в
один і той же час. Час зміни караулів у
пожежно-рятувальних підрозділах з
охорони об'єктів встановлюється
керівництвом таких підрозділів за
узгодженням з ГУ МНС, керівниками
підприємств і не повинен збігатися з
часом зміни робітників та службовців
об'єкта. Зміна караулів полягає в
перевірці готовності особового складу
караулів до несення служби.

Встановлено, що ОСОБА_1 працював у
Державному пожежно-рятувального
загоні №1 Управління Державної служби
України з 08.02.2006 року на посаді
пожежного ППЧ-14 с.Середнє
Ужгородського РВ ГУМНС в Закарпатській
області та був звільнений з роботи
25.08.2011 року за п.1 ст.40 КЗпП України.

Згідно ст.106 КЗпП України оплата праці в
надурочний час оплачується в
подвійному розмірі годинної ставки.
Робота у нічний час оплачується у
підвищеному розмірі, встановленому
генеральною, галузевою (регіональною)
угодами та колективним договором, але
не нижче 20 відсотків тарифної ставки
(окладу) за кожну годину роботи у нічний
час.

Єдиною підставою для нарахування таких
виплат є табель обліку робочою часу
працівника.

Постановляючи рішення про стягнення на
користь ОСОБА_1 доплати за надурочний
час за 2006-2011 в загальній сумі 10138,44 грн;
компенсацію втрати частини доходів в
розмірі 2566,63 грн, суд першої інстанції
виходив із вимог ст. 106 КЗпП України та
розрахунку заборгованості по оплаті
надурочної роботи та відповідних
компенсаційних виплат, наданого
позивачем.

Однак, з таким висновком в повній
мірі погодитися не можна з таких
підстав.

Судом першої інстанції було правильно
встановлено, що позивачу слід стягнути
доплату за надурочний час за 2006-2011,
проте ним неправомірно взято до увага
саме розрахунок позивача, який
проведений позивачем на підставі
мінімальної заробітної плати, що не є
правильним.

Судова колегія вважає, що
стягнення заборгованості по оплаті
надурочної роботи слід стягнути на
користь ОСОБА_1 за розрахунком, який
наданий відповідачем, оскільки такий є
правильним, проведений на підставі
постанов Кабінету Міністрів України
від ЗО серпня 2002 року N 1298 "Про оплату
праці працівників на основі Єдиної
тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів
з оплати праці працівників установ,
закладів та організацій окремих
галузей бюджетної сфери" (із змінами),
від 22 серпня 2005 року N 790 "Про внесення
змін та визнання такими, що втратили
чинність, деяких постанов Кабінету
Міністрів України з питань оплати
праці працівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери" (із змінами), від 20 лютого 2006 року
N 172 "Про встановлення посадового окладу
(тарифної ставки) працівника І
тарифного розряду Єдиної тарифної
сітки та внесення змін у додаток 2 до
постанови Кабінету Міністрів України
від 30 серпня 2002 р. N 1298" та Указу
Президента України від 27 січня 2003 року N
47 "Про заходи щодо вдосконалення
державного управління у сфері пожежної
безпеки, захисту населення і територій
від наслідків надзвичайних ситуацій"
та наказу МНС України №431 від 10.07.2006.

Згідно табеля обліку робочою часу
кількість надурочно відпрацьованих
годин у 2006 році у ОСОБА_1 становить 74
години та складає суму 335,96 грн; у 2007 - 165
годин, що становить 866,36 грн; у 2008 - 132
години, що становить 800,92 грн; у 2009 -125
годин, що становить 896,70 грн; у 2010 - 170
годин, що становить 1650,39 грн; у 2011 - 113
годин, що становить 1310,80 грн., всього
заборгованість з оплати за надурочний
час перед позивачем за 2006 - 2011 рік
складає 5 861,13 грн. (а.с.142-148). Сума
компенсації за порушення строків
виплати за цей період становить 1560,11
грн.

Тому, судова колегія приходить до
переконання, що заборгованість з
оплати за надурочний час перед
позивачем за 2006 - 2011 рік складає 5 861,13
грн, сума компенсації складає 1560,11 грн,
а разом 7421,24 грн, які слід стягнути на
користь ОСОБА_1

Відносно вимоги про відшкодування
моральної шкоди.

Порядок відшкодування моральної шкоди
у сфері трудових відносин регулюється
ст. 237-1 КЗпП України.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику у разі, якщо порушення
його законних прав призвели до
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

За змістом указаного положення закону
підставою для відшкодування моральної
шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є
факт порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, яке призвело до
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагало від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" (зі відповідними змінами)
роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП
України за наявності порушення прав
працівника у сфері трудових відносин,
яке призвело до його моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у
сфері трудових відносин
забезпечується як відновленням
становища, яке існувало до порушення
цього права, так і механізмом
компенсації моральної шкоди, як
негативних наслідків (втрат)
немайнового характеру, що виникли в
результаті душевних страждань, яких
особа зазнала у зв'язку з посяганням на
її трудові права та інтереси.
Конкретний спосіб, на підставі якого
здійснюється відшкодування моральної
шкоди обирається потерпілою особою, з
урахуванням характеру правопорушення,
його наслідків та інших обставин.

Кодекс законів про працю України не
містить будь-яких обмежень чи
виключень для компенсації моральної
шкоди в разі порушення трудових прав
працівників, а ст. 237-1 цього Кодексу
передбачає право працівника на
відшкодування моральної шкоди у
обраний ним спосіб, зокрема, повернення
потерпілій особі вартісного
(грошового) еквівалента завданої
моральної шкоди, розмір якої суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань, їх тривалості,
тяжкості вимушених змін у її житті та з
урахуванням інших обставин.

Отже, компенсація завданої моральної
шкоди не поглинається самим фактом
відновлення становища, яке існувало до
порушення трудових правовідносин, а
має самостійне юридичне значення.

Тобто за наявності порушення прав
працівника у сфері трудових відносин
(зокрема, неотримання відповідних
грошових сум за надурочні роботи)
відшкодування моральної шкоди на
підставі ст. 237-1 КЗпП України
здійснюється в обраний працівником
спосіб, зокрема у вигляді одноразової
грошової виплати.

Відповідні позиції сформульовані у
постанові Верховного Суду України №
6-23цс12 від 25.04.2012, які, відповідно до ст.
360-7 ЦПК України, є обов'язковими для
всіх судів України.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди, суд першої інстанції
виходячи із суті позовних вимог, особи
позивача, обставин, за яких йому була
заподіяна шкода, характер порушення
прав та зусилля, вжиті для відновлення
трудових прав, дійшов правильного
висновку про стягнення з відповідача
на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в
розмірі 2000 грн.

Щодо стягнення витрат на правову
допомогу судова колегія виходить з
такого.

Згідно п.2 ч.3 ст. 79, ч. 1 ст. 84 ЦПК України
до витрат, пов'язаних з розглядом
судової справи, належать витрати на
правову допомогу, пов'язані з оплатою
правової допомоги адвоката або іншого
фахівця в галузі права.

Згідно ордеру №5 від 02.08.2013 (а.с.48)
адвокат ОСОБА_2, який діяв на підставі
договору про надання юридичних послуг
від 02.08.2013 (а.с.49) за ведення цивільної
справи в Ужгородському міськрайонному
суді прийняв від ОСОБА_1 1000 грн. Тому суд
першої інстанції правильно стягнув з
відповідача на користь ОСОБА_1 1000 грн.
на оплату правової допомоги адвоката.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу
відповідача слід задовольнити
частково, а рішення суду першої
інстанції у відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1
ст. 309 ЦПК України змінити і стягнути з
Державного пожежно-рятувального
загону №1 Управління Державної служби
України з надзвичайних ситуацій в
Закарпатській області на користь
ОСОБА_1 5861,13 грн. доплати заробітку в
надурочний час та 1560,11 грн. компенсації
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати. Рішення
суду в частині стягнення моральної
шкоди та витрат на правову допомогу
адвоката залишити без змін.

Керуючись ст. 304, п. 3 ч.1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1
ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Державного
пожежно-рятувального загону №1
Управління ДСНС України у
Закарпатській області - задовольнити
частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 30 січня 2014 року в частині
стягнення з Державного
пожежно-рятувального загону №1
Управління ДСНС України у
Закарпатській області на користь
ОСОБА_1 оплати за роботу в надурочний
час та компенсації втрати частини
доходів - змінити.

Стягнути з Державного
пожежно-рятувального загону №1
Управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій в Закарпатській
області на користь ОСОБА_1 5861,13 грн
оплати за роботу в надурочний час за
2006-2011 роки та компенсацію втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати в сумі 1560,11 грн.

Рішення суду в частині стягнення
моральної шкоди та витрат на правову
допомогу адвоката - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуюча

Судді