Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №286/54/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
Гришковець Алла Леонідівна
Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Кочетова Л.Г.,

суддів Снітка
С.О., Худякова А.М.,

за участю секретаря
Камінної М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 до Овруцької міської
ради про визнання права власності на
нерухоме майно за набувальною давністю
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Овруцького районного суду
Житомирської області від 31 березня 2014
року, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2014 року позивач звернулася до
суду з вказаною позовною заявою та в
обгрунтування вимог зазначила, що в 1993
році з дозволу голови Овруцької
райдержадміністрації і голови
виконкому Овруцької міської ради вона
разом з неповнолітнім сином вселилася
в квартиру АДРЕСА_1. З того ж часу вона
проживає в ній та сплачує комунальні
платежі за користування квартирою. У
грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
відповідача з проханням визнати за нею
право власності на вказану квартиру,
проте їй було відмовлено. На підставі
вказаного, просила визнати за нею право
власності на квартиру за набувальною
давністю.

Рішенням Овруцького районного суду
Житомирської області від 31 березня 2014
року в задоволенні позову відмовлено
за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати, постановивши
нове - про задоволення позову,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в 1993 році позивач
із сім'єю вселилася в квартиру АДРЕСА_1,
яка належить до житлового фонду
Овруцької міської ради. Підставою для
вселення став усний дозвіл на
заселення голови Овруцької
райдержадміністрації, проте рішення на
заселення вказаної квартири
виконавчим комітетом Овруцької
міської ради, як це передбачено ст. 51 ЖК
України, не приймалося, ордер не
видавався, договір найму між позивачем
та Овруцьким БВОУЖКГ (правонаступником
якого є КП «Комунальник») не укладався.
Вказані обставини встановлені
рішенням Овруцького районного суду від
20.01.2004 року по справі №2-31/04 за позовом
ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Овруцької міської ради про визнання
права власності на квартиру,
зобов'язання видати їй одер та укласти
договір (а.с.6-8).

Сторонами визнано, що позивач проживає
у спірній квартирі по даний час та несе
витрати по її утриманню.

У відповідності до положень ст. 344 ЦК
України, особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом.

Згідно з роз»ясненнями п. 9 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014
року «Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав», Відповідно до частини
першої статті 344 ЦК особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном -
протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із
набуттям права власності за
набувальною давністю, суди повинні
враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа
при заволодінні чужим майном не знала і
не могла знати про відсутність у неї
підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо
особа не приховувала факт знаходження
майна в її володінні. Вжиття звичайних
заходів щодо забезпечення охорони
майна не свідчить про приховування
цього майна;

- володіння визнається безперервним,
якщо воно не переривалось протягом
всього строку набувальної давності.

Згідно з положеннями глави 24 ЦК
України, право власності на житлове
приміщення набувається з підстав не
заборонених законом: їз правочинів, на
новостворене майно або перероблену
річ, за набувальною давністю та у разі
приватизації державного майна та
майна, що є в комунальній власності.

Поскільки будь-яких підстав для
набуття права власності у позивача не
було, у спірну квартиру остання
вселилася з порушенням вимог закону, у
зв»язку з чим рішенням суду їй було
відмовлено у визнанні права
користування квартирою, колегія суддів
приходить до висновку, що її володіння
спірним майном не є добросовісним, а
тому суд першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про
безпідставність позову.

При цьому посилання позивача, що вона
не знала про відсутність рішення
міськвиконкому на заселення спірної
квартири, не відповідає дійсності,
поскільки ця обставина зазначена у
вказаному рішенні суду, а про його
винесення та зміст позивачу було
достовірно відомо.

Що стосується давності та відкритості
володіння квартирою, відсутності інших
претендентів на неї, то ці обставини,
будь-яким чином на добросовісність
володіння не впливають.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
винесено у відповідності до норм
матеріального та процесуального права
та підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 308, 313-315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Овруцького районного суду
Житомирської області від 31 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього ж часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді