Провадження № 2/582/96/14
Справа № 582/184/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2014 р.

Недригайлівський районний суд
Сумської області в складі:

головуючого Діска А. Б

при секретарі Гриценко К. Ф.,

за участю позивачки - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Недригайлівський
районний сектор Управління Державної
міграційної служби України в Сумській
області, про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням,

В С Т А Н О
В И В:

26 лютого 2014 року позивачка ОСОБА_1
звернулась до суду із вказаним позовом
та просить ухвалити рішення, яким
визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право користування житловим
будинком по АДРЕСА_1, що належить їй на
праві особистої приватної власності,
та зобов'язати Недригайлівський
районний сектор Управління Державної
міграційної служби України в Сумській
області зняти його з реєстрації з
указаного будинку протягом 7 днів. Свої
вимоги мотивує тим, що їй на праві
особистої приватної власності
належить житловий будинок по АДРЕСА_1. З
21 вересня 2004 року вона перебувала в
шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 та
проживали вони в спірному будинку. З
червня 2010 року шлюб між ними розірвано.
Вже близько чотирьох років відповідач
зареєстрований у спірному будинку, але
не проживає без поважних на те причин.
Створив іншу сім'ю та проживає в
АДРЕСА_2 Увесь цей час спірним житлом не
цікавиться, комунальні послуги не
сплачує. Крім того, вона позбавлена
можливості отримати субсидію на оплату
комунальних послуг по утриманню
будинку.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги визнав повністю та не
заперечував проти задоволення позову.

Вимоги ст.174 ЦПК України, згідно з якими
у разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову, відповідачу
роз'яснені.

Представник Недригайлівського
районного сектору Управління
Державної міграційної служби України в
Сумській області, третьої особи по
справі, в судове засідання не з'явився,
надав до суду заяву, в якій просив
розглядати справу без участі
представника. Позовні вимоги визнав у
повному обсязі.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши
наявні у справі докази, вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1
згідно договору купівлі-продажу від 10
березня 2006 року і право власності на
вказаний будинок зареєстровано за
ОСОБА_1, що підтверджується копією
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 01 липня 2010 року,
реєстраційний № 11894730 (а.с.11-14).

Вказаний жилий будинок було придбано у
шлюбі. Даний факт підтверджується
копією свідоцтва про одруження від 21
вересня 2004 року (а.с.15) та копією
свідоцтва про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_1 від 23 червня 2010 року (а.с.16), за
кошти позивачки, що в судовому
засіданні визнав і відповідач.

Як вбачається з повідомлення
Недригайлівського РС УДМС України в
Сумській області від 07 березня 2014 року
за вих. № 26/304 (а.с.22), ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований в АДРЕСА_1
Названий факт узгоджується із
положеннями ст. 64 ЖК України, де
припинення шлюбу не тягне припинення
право на житло.

Згідно рішення Недригайлівського
районного суду Сумської області від 12
квітня 2011 року (а.с.9-11), позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про поділ спільного майна
подружжя, та позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на
домоволодіння, залишено без
задоволення. Рішення є чинним, а тому
обставини, встановлені ним відносно
тих же осіб не підлягають доказуванню у
відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України.

Таким чином, предметом спірних
правовідносин є втрата відповідачем
права на користування житловим
приміщенням в будинку АДРЕСА_1 у зв'язку
із добровільним обранням ним іншого
житлового приміщення.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу
України ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше, як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Згідно із ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

За правилами ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутись до суду з
позовом про захист свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, та своїми правами щодо
предмету спору розпоряджається на
власний розсуд.

Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України,
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться у
судовому порядку.

Відповідно до ст.405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом..

Відповідач не є власником будинку або
його частки; не є членом сім'ї
позивачки; із заявами до установ про
порушення житлових прав, усунення
перешкод в користуванні житлом не
звертався.

В судовому засіданні не встановлено
факту створення позивачкою перешкод
відповідачу для його вселення та
проживання у спірному помешканні.

Оскільки відповідач не проживає в
спірному будинку понад чотири роки без
поважних на те причин, і між ним і
власником житла, позивачкою по справі
ОСОБА_1 не встановлено ніякої
домовленості з цього приводу, то за
наведених обставин, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_2 втратив право
користування житловим приміщенням в
будинку АДРЕСА_1 з дня добровільного
вибуття, та обрання собі іншого місця
проживання. У зв'язку з чим позов у цій
частині підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги позивачки про зняття
ОСОБА_2 з реєстрації за адресою АДРЕСА_1,
то вона не може бути задоволена,
оскільки ст. 7 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
проживання в Україні" визначає, що
зняття з реєстрації місця проживання
особи здійснюється на підставі
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на жиле приміщення або право
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення померлою.

Реєстрація місця проживання є похідним
правом від права власності, права
користування житлом, а тому зняття
відповідача ОСОБА_2 з реєстрації в
спірному будинку можливо на підставі
рішення суду про визнання його таким,
що втратив право на користування цим
житлом. Тому підстави для задоволення
позову в цій частині відсутні.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
ст.167 ЖК України, ст.ст. 383, 386 ЦК України
суд,

В И Р І Ш И
В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право користування житловим
будинком по АДРЕСА_1, що належить на
праві особистої приватної власності
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
Сумської області через
Недригайлівський районний суд
Сумської області шляхом подачі в
10-денний строк, з дня проголошення
рішення апеляційної скарги або в
порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги.

Суддя: А. Б. Діска