Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц778/2158/14
Головуючий у 1 інстанції: Кляшторний
Суддя-доповідач: Стрелець
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 р.
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізькій області у складі:

головуючого Савченко О.В.,

суддів
Стрелець Л.Г.,

Гончар М. С.

при секретарі:
Мосіній О. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ПАТ Комерційного
Банку «ПриватБанк» на рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 25 березня 2014 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначав, що
відповідно до укладеного між сторонами
договору № ZPL0R042382561 від 21.04.2003 року
відповідач 21.04.2003 року отримав кредит у
розмірі 3852,00 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 27,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

У порушення умов договору відповідач
свої зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконує, у
зв'язку з чим станом на 31.12.2013 виникла
заборгованість в розмірі 42526,12 грн., яка
складається з заборгованості за
кредитом в сумі 3238,38 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом в сумі 8786,81 грн.,
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором в сумі 30500,93
грн.

Посилаючись на те, що відповідач в
добровільному порядку свої
зобов'язання не виконує, просив суд
стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість в розмірі
42526,12 грн. та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 25 березня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» зазначає, що судом
неповно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи,
рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
тому просить його скасувати та
постановити нове рішення, яким
задовольнити вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду суддю-доповідача,
пояснення учасників апеляційного
розгляду, перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом (ст. 625 ЦК України
).

Судом встановлено, що відповідно до
укладеного між сторонами договору №
ZPLOR042382561 від 21.04.2003 року ОСОБА_3 21.04.2003
року отримав кредит у розмірі 3852,00 грн.
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 27,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Договором передбачено порядок та умови
погашення кредиту, погашення
заборгованості по кредиту, сплата
нарахованих за період користування
кредитом відсотків, комісії за
користування кредитом та інших витрат.

Однак умови кредитного договору з боку
відповідача виконані не були, у зв'язку
з чим станом на 31 грудня 2013 року
утворилась заборгованість в розмірі
42526 грн. 12 коп. (а. с. 3).

Згідно зі ст. 253, 256, 257 ЦК України
загальна позовна давність, у межах якої
особа може звернутися до суду з вимогою
про захист свого цивільного права або
інтересу, встановлюється тривалістю у
три роки. Перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Відповідно до вимог статті 259 ЦК
України позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Позовна давність, встановлена законом,
не може бути скорочена за домовленістю
сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК
України ).

Разом з тим із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України ).

Договором кредиту, укладеного між
сторонами, не встановлено строку, після
якого він припиняється, а умова про
його чинність до повного виконання
позичальником зобов'язань не є
встановленим сторонами строком
припинення дії договору кредиту,
оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст.
252 ЦК України.

Із розрахунку на а. с. 3 вбачається, що
останній платіж відповідач здійснив за
тілом кредиту 10 лютого 2004 року в сумі 764
грн. 14 коп. Ця обставина сторонами не
оспорюється. Отже, у ПАТ КБ" ПРИВАТБАНК"
виникло право пред'явити вимогу до
боржника про виконання порушеного
зобов'язання щодо повернення кредиту,
починаючи з 11 лютого 2004 року протягом
наступних трьох років. Проте позов
пред'явлено 15 січня 2014 року, тобто після
сплину строків позовної давності,
встановлених законом.

Оскільки в заяві відповідач просив про
застосування строку позовної давності,
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про відмову в
позові щодо стягнення з ОСОБА_3 на
користь ПАТ КБ" ПРИВАТБАНК"
заборгованості за кредитним договором
№ ZPLOR042382561 від 21.04.2003 року в розмірі 42526
грн. 12 коп.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, підстав для
його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не є
суттєвими, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315,317,319 ЦПК
України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ Комерційного
Банку «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 25 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: