Справа № 431/1394/13-ц
Провадження № 22ц/782/5096/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року, травня місяця, 05-го дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Луганської
області у складі : головуючого судді:
Яресько А.В., суддів: Луганської В.М.,
Маляренко І.Б., при секретарі: Веселові
С.С., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луганську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Старобільського районного суду
Луганської області від 25 вересня 2013
року у цивільній справі за позовом
Кредитної спілки «Агро - Кредит» до
ОСОБА_1 про стягнення суми нарахованих
процентів за кредитним договором на
комерційні потреби № Кл 17 від 09.01.2008
року за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Кредитної спілки «Агро - Кредит» про
визнання недійсною додаткову угоду від
31.03.2009 року №1 до договору від 09.01.2008
року № Кл 17, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
до Кредитної спілки «Агро - Кредит» про
визнання договору недійсним,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року позивач звернувся до
суду із позовною заявою у якій просив
винести рішення яким стягнути з ОСОБА_1
на користь КС «Агро - Кредит» суму
нарахованих процентів за кредитним
договором на комерційні потреби № Кл 17
від 09 січня 2008 року за період з 08.06.2010
року по 14.05.2013 року в розмірі 28995 гривень
10 копійок та стягнути солідарно з
ОСОБА_1 на користь КС «Агро - Кредит»
державне мито за подання позову в сумі
289 грн. 95 коп. По справі було відкрито
провадження, до суду надійшов
зустрічний позов ОСОБА_1 до Кредитної
спілки «Агро - Кредит» про визнання
недійсною додаткову угоду від 31.03.2009
року №1 до договору від 09.01.2008 року № Кл
17, та позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 до
Кредитної спілки «Агро - Кредит» про
визнання договору недійсним, які було
прийнято судом до спільного розгляду.

Рішенням Старобільського районного
суду Луганської області від 25 вересня
2013 року позовні вимоги Кредитної
спілки «Агро - Кредит» до ОСОБА_1 про
стягнення суми нарахованих процентів
за кредитним договором на комерційні
потреби № Кл 17 від 09.01.2008 року було
задоволено, було стягнуто з ОСОБА_1 на
користь Кредитної Спілки «Агро -
Кредит» 92700, Луганська область, м.
Старобільськ вул. Пролетарська, 11/5, код
ЕДРПОУ 25991730 р/р 7001 в ЛФ ПАТ КБ
Приватбанк м. Старобільськ МФО 304795 суму
нарахованих процентів за кредитним
договором на комерційні потреби № Кл 17
від 09 січня 2008 року за період з 08.06.2010
року по 14.05.2013 року в розмірі 28 995
гривень 10 копійок, було стягнуто з
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 289
гривень 95 копійок. У позовних вимогах
ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Агро -
Кредит» про визнання недійсною
додаткову угоду від 31.03.2009 року №1 до
кредитного договору від 09.01.2008 року №
Кл 17; зобов'язання вчинити певні дії;
визнання недійсною додаткову угоду від
31.03.2009 року №1 до кредитного договору
від 09.01.2008 року № Кл 17; визнання її
зобов'язання за кредитним договором
від 09.01.2008 року № Кл 17 виконаним в
повному обсязі з 31.03.2009 року; стягнення
сплачених відсотків у розмірі 14 565 грн.
06 коп.; стягнення понесених збитків у
розмірі 56 733 гривень 12 коп.;
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 10 000 гривень було відмовлено, як
було відмовлено і у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 до
Кредитної спілки «Агро - Кредит» про
визнання кредитного договору на
комерційні потреби № Кл 17 від 09.01.2008
року укладеного між КС «Агро - Кредит» і
ОСОБА_1 недійсним.

ОСОБА_1 не погодилась із винесеним
рішенням суду та надала на нього
апеляційну скаргу у якій посилалась на
необґрунтованість та незаконність
висновків суду, вказувала про
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм процесуального права, просила
апеляційну скаргу задовольнити, а
рішення Старобільського районного
суду Луганської області від 25 вересня
2013 року скасувати та ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог, яким
відмовити у задоволені первісного
позову Кредитної спілки «Агро - Кредит»
до ОСОБА_1 про стягнення суми
нарахованих процентів за кредитним
договором на комерційні потреби № Кл 17
від 09.01.2008 року, задовольнивши в повному
обсязі зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1
до Кредитної Спілки «Агро - Кредит» про
визнання недійсною додаткової угоди
від 31.03.2009 року №1 до договору від 09.01.2008
року № Кл 17, визнання виконаним
зобов'язання позичальника ОСОБА_1 за
кредитним договором від 09.01.2008 року №
Кл 17 в повному обсязі з 31.03.2009 року,
стягнення з Кредитної Спілки «Агро -
Кредит» на користь ОСОБА_1 сплачених
відсотків за кредитним договором від
09.01.2008 року № Кл 17 в розмірі 14565,06 грн.,
стягнення з Кредитної Спілки «Агро -
Кредит» на користь ОСОБА_1 понесених
збитків у розмірі 56733,12 грн., стягнення з
Кредитної Спілки «Агро - Кредит» на
користь ОСОБА_1 в якості відшкодування
моральної шкоди суми в розмірі 10000 грн.

Вислухавши доповідача, сторони та їх
представників, обговоривши доводи
апеляційної скарги та заперечень проти
неї, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду у межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
наявні у матеріалах справи докази та
витребувані апеляційним судом
матеріали про відмову у порушенні
кримінальної справи та матеріали
цивільних справ, колегія суддів
приходить до наступних висновків.

Так, статтею 213 ЦПК є встановленим, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно із законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи по суті судом
першої інстанції було встановлено, що 09
січня 2008 р. між КС «Агро-Кредит» та
ОСОБА_1 був укладений Договір на
комерційні потреби № Кл 17 (далі
Договір), за яким КС надала ОСОБА_1
кредит у сумі 35 000 грн. Пунктом п. 1.1
Договору передбачена плата за
користування кредитом, яка становила
0,0986 % від суми залишку кредиту за кожен
день користування кредитом, що є 36 %
річних на суму залишку кредиту. Строк
дії Договору становив 36 фактичних
місяців, тобто, з 09.01.2008 р. по 09.01.2011 р. і
діє до повного виконання зобов'язань.
Отримання суми кредиту сторонами не
оспорюється. Крім того, суд дійшов до
висновків і про те, що 31.03.2009 р. між КС
«Агро-Кредит» і ОСОБА_1 було укладено
Додаткову угоду до Договору № Кл 17 від
09.01.2008 р., можливість чого є
передбаченою п.9.2 Договору. За
додатковою угодою Кредитодавець надав
Позичальнику Транш на умовах Договору
у сумі 28 400 грн. строком до 09.01.2011 р. із
щомісячною сплатою рівних частин
кредиту згідно графіку. Суд дійшов до
висновків про те, що отримання суми
траншу ОСОБА_1 підтверджується копією
видаткового касового ордеру, пунктом 2
Додаткової угоди було погоджено строки
та розміри погашення кредиту та
відсотків за його користування.
Пунктом 4 визначено, що цей додаток є
невід'ємною частиною Договору.
Зазначена Додаткова угода була
підписана особисто ОСОБА_1
безпосередньо під час отримання у касі
КС «Агро-Кредит» грошових коштів у
розмірі 28 400 грн. При цьому суд першої
інстанції врахував, що з часу звернення
КС «Агро-Кредит» до суду з 08.06.2010 р. по
14.05.2013 р. за користування ОСОБА_1
кредитом були нараховані проценти у
сумі 28 995 грн. 10 коп., відповідний
розрахунок був наданий суду, що
часткове виконання зобов'язань за
Договором та погашення кредиту ОСОБА_1
підтверджувалось копіями відповідних
квитанцій до прибуткових касових
ордерів, квитанцією до прибуткового
касового ордера №3728, якою підтверджено
внесення ОСОБА_1 суми у розмірі 28 366 грн.
56 коп., як сплати по кредиту згідно
Договору. Крім того, суд зробив
висновки і про те, що посилання ОСОБА_1
на нібито неправомірні дії з боку
робітників КС «Агро-Кредит» про
введення її в оману під час укладання
угод не знайшли свого підтвердження, як
не було доведено суду і факту завдання
їй КС «Агро-Кредит» матеріальної чи
моральної шкоди. Крім того, судом
першої інстанції було зроблено
висновки про те, що посилання ОСОБА_2 на
недодержання вимог Закону при
укладанні Договору є безпідставними,
оскільки при його укладанні відбулося
його забезпечення договором іпотеки,
який засвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_3 09.01.2008 р. (а.с.23-25). Згідно п.1.9
Договору іпотеки він укладався без
витребування згоди другого подружжя
оскільки відповідно до вимог ст.57 СК
України предмет договору, а саме:
АДРЕСА_2 є особистою власністю ОСОБА_1
(а.с. 65). У подальшому рішенням
Старобільського районного суду
Луганської області від 14.12.2009 р. було
визнано недійсним договір іпотеки,
укладений 09.01.2008 р. між КС «Агро-Кредит»
та ОСОБА_1, оскільки він був укладений
без урахування інтересів малолітніх
дітей.

Колегія суддів погоджується із такими
висновками суду першої інстанції, адже
до них він дійшов із належним
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, при встановленні
обставин по справі та оцінці доказів
судом не було припущено таких порушень,
що давали б підстави для скасування чи
зміни оскаржуваного рішення. Доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, адже
як визначено у частині 1 ст. 60 ЦПК
України кожна особа зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Твердження апелянта про те, що
отримання нею у касі КС «Агро-Кредит»
28400 гривень за додатковою угодою не є
доведеним - спростовується
дослідженими судом письмовими
доказами - а саме її підписом від 31
березня 2009 року під текстом додаткової
угоди (а.с. 30), її підписом від тієї ж
дати та власноруч написаним текстом
про отримання 28400 гривень на
видатковому ордері (а.с. 61), її підписом
та письмовим зобов'язанням про
погашення кредиту, датованим 13.06.2009
року - з якого вбачається факт визнання
нею на той час заборгованості, вказаної
у «карточці платежів по гривневій
кредитній лінії» (а. с. 62), що виникла
після отримання грошових коштів за
додатковою угодою. Підтверджується
визнання нею цієї заборгованості, що
виникла після підписання додаткової
угоди та отримання грошей за нею і
фактом сплати у квітні 2009 року частини
заборгованості. Крім того, доводи
апелянта про нібито вчинення щодо неї
шахрайських дій, введення її в оману та
про неотримання нею грошових коштів,
відповідно до умов додаткової угоди не
заслуговують на увагу і у силу правил
ст. 61 ЦПК, яка передбачає підстави
звільнення від доказування - а саме, що
«обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини». Як
вбачається зі змісту рішення
Старобільського районного суду
Луганської області від 02 грудня 2010
року, що набрало законної сили ті
обставини, що намагається заперечувати
апелянт, є вже встановленими судовим
рішенням - і відповідно вірно враховані
судом при винесенні оскаржуваного
рішення (а.с. 6-7). Статтею 1051 ЦК є
передбачено, що позичальник має право
оспорити договір позики на тій
підставі, що грошові кошти або речі
насправді не були одержані ним від
позикодавця або були одержані у меншій
кількості, ніж встановлено договором,
проте якщо договір позики має бути
укладений у письмовій формі, рішення
суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків для підтвердження
того, що гроші або речі насправді
не були одержані позичальником від
позикодавця або були одержані у
меншій кількості, ніж встановлено
договором". Факт одержання грошей за
додатковою угодою є неспростовно
доведеним письмовими доказами та
рішенням суду, що набрало законної
сили. Статтею 526 ЦК України передбачено,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Згідно до правил ст.536 ЦК
України за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, розмір процентів
за користування чужими грошима
встановлюється договором. Розрахунки
суми заборгованості надані позивачем
за первинним позовом, відповідачкою ці
розрахунки спростовані не були,
порядок нарахування санкцій
відповідає умовам укладеної між
сторонами угоди.

Статтею 308 ЦПК є передбаченим, що
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права,
при цьому не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань. Ст. 303 ЦПК передбачає, що під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції лише у межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції.
Колегія суддів приходить до висновків
про те, що доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовує, рішення суду є ухваленим із
належним додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене вище, та
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314 - 315 ЦПК
України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Старобільського районного
суду Луганської області від 25 вересня
2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:________________
Судді:________________________