Справа № 2-224/12 Головуючий у І
інстанції Корнієнко С.В.Провадження №
22-ц/780/2280/14 Доповідач у 2 інстанції
КулішенкоКатегорія 38
РІШЕННЯ

Іменем України

14 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Кулішенка Ю.М.,

суддів: Лащенка В.Д.,
Мережко М.В.,

при секретарі: Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали цивільної справи
за апеляційними скаргами ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 22 листопада 2013
року за позовом об'єднаним позовом
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1,
ОСОБА_5, третя особа - товариство з
обмеженою відповідальністю
"Інформальянс", та ОСОБА_6 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа - товариство з
обмеженою відповідальністю
"Інформальянс" про захист честі та
гідності,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду з вимогами про
визнання поширеної відповідачем -
журналістом ОСОБА_4, а також
співвідповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у
серії статей публіцистичної програми
«Анти-Корупція по-українські»,
опублікованих у газеті «Вечірні
вісті», інформації надрукованої ТОВ
«Інформальянс», під назвами:
«ІНФОРМАЦІЯ_1» №? НОМЕР_1 щодо
причетності ОСОБА_3 до злому у серпні 2003
року дверей кімнати ОСОБА_7 та
виставлення її речей; «ІНФОРМАЦІЯ_2»
НОМЕР_2 про те, що ОСОБА_2 є полковником
Служби Безпеки України; «ІНФОРМАЦІЯ_3»
№? НОМЕР_3 щодо причетності ОСОБА_3 до
підвищення вартості оплати в
гуртожитку «ІНФОРМАЦІЯ_10» по АДРЕСА_1
та фінансових порушень при прийомі та
оформлені платежів за проживання в
ньому; «ІНФОРМАЦІЯ_4» №? НОМЕР_4 щодо
причетності ОСОБА_2 до побиття свого
батька, схильності його до насильства,
«ІНФОРМАЦІЯ_4» №? НОМЕР_5, «ІНФОРМАЦІЯ_6»
№? НОМЕР_6, «ІНФОРМАЦІЯ_7» №? НОМЕР_7,
«ІНФОРМАЦІЯ_9» №? НОМЕР_8, щодо
причетності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
зникнення та вбивства ОСОБА_7 - такою, що
принижує честь, гідність і ділову
репутацію позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Вимагали зобов'язати співвідповідачів
спростувати у засобі масової
інформації недостовірну інформацію
щодо них та відшкодувати заподіяну
неправомірними діями останніх
моральну шкоду.

ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом про
визнання поширеної відповідачем -
журналістом ОСОБА_4 у статті під назвою
ІНФОРМАЦІЯ_1 та надрукованої ТОВ
«Інформальянс», інформації шодо її
причетності до тяганини досудового
слідства по кримінальній справі про
зникнення ОСОБА_7, в незаконному
виселенні останньої з кімнати
гуртожитку, до зникнення інформації з
електронних носіїв недостовірною, та
просила зобов'язати ОСОБА_4 та ТОВ
«Інформальянс» спростувати її шляхом
публікації в засобі масової інформації
та відшкодувати їй заподіяну моральну
шкоду.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 22 листопада 2013 року позов ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано поширену ОСОБА_4 інформацію у
серії статей публіцистичної програми
«Анти-Корупція по-українські»,
опублікованих у газеті «Вечірні
вісті», надруковану товариством з
обмеженою відповідальністю
«Інформальянс», під назвами:

«ІНФОРМАЦІЯ_1» №? НОМЕР_1 щодо
причетності ОСОБА_3 до злому у серпні 2003
року дверей кімнати ОСОБА_7 та
виставлення її речей;

«ІНФОРМАЦІЯ_2» №? НОМЕР_2, що ОСОБА_2 є
полковником Служби Безпеки України;

«ІНФОРМАЦІЯ_3» №? НОМЕР_3 щодо
причетності ОСОБА_3 до підвищення
вартості оплати в гуртожитку
«ІНФОРМАЦІЯ_10» по АДРЕСА_1 та
фінансових порушень при прийомі та
оформлені платежів за проживання в
ньому;

«ІНФОРМАЦІЯ_4» №? НОМЕР_4 щодо
причетності ОСОБА_2 до побиття свого
батька, схильності до насильства;

«ІНФОРМАЦІЯ_9» №? НОМЕР_9, ІНФОРМАЦІЯ_4
щодо причетності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
зникнення та вбивства ОСОБА_7 -
недостовірною, та такою, що принижує
честь, гідність і ділову репутацію
ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Зобов'язано ОСОБА_4 та товариство з
обмеженою відповідальністю
«Інформальянс» не пізніше 30 днів після
набрання судовим рішенням законної
сили спростувати у
громадсько-політичній газеті
Васильківщини «Життя і Слово»
недостовірну інформацію щодо ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 шляхом публікації в спеціальній
рубриці резолютивної частини
ухваленого по зазначеній справі
судового рішення.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на відшкодування заподіяної
моральної шкоди кошти в сумі по 500 грн.
на кожного.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
судові витрати по справі в сумі 16 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави
державне мито в розмірі 25,50 грн. та
витрати на інформаційне-технічне
забезпечення розгляду цивільної
справи в суді в сумі 67,50 грн.

Позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано поширену ОСОБА_4 у статті під
назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», опубліковану у
газеті «Вечірні вісті» №? НОМЕР_1,
надруковану товариством з обмеженою
відповідальністю «Інформальянс»,
інформацію щодо причетності ОСОБА_6 до
тяганини досудового слідства по
кримінальній справі про зникнення
ОСОБА_7, в незаконному виселенні
останньої з кімнати гуртожитку, до
зникнення інформації з електронних
носіїв ОСОБА_7 недостовірною.

Зобов'язано ОСОБА_4 та товариство з
обмеженою відповідальністю
«Інформальянс» не пізніше 30 (тридцяти)
днів після набрання судовим рішенням
законної сили спростувати у
громадсько-політичній газеті
Васильківщини «Життя і Слово»
недостовірну інформацію щодо ОСОБА_6
шляхом публікації в спеціальній
рубриці резолютивної частини
ухваленого по зазначеній справі
судового рішення.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6
судові витрати у сумі 91 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційні
скарги.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в апеляційній скарзі
зазначають, що суд неповно з'ясував
обставини по справі, тому висновки його
не відповідають матеріалам справи, а
норми матеріального права застосовано
неправильно.

Просили рішення суду скасувати в
частині визначення розміру моральної
шкоди та ухвалити нове, котрим
задовольнити їхні позовні вимоги в
повному обсязі.

ОСОБА_1 зазначає, що при ухваленні
рішення судом порушені норми
процесуального та матеріального права.

Просив рішення суду скасувати.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційних скарг
та вимог заявлених в суді першої
інстанції, приходить до висновку про
те, що апеляційні скарги підлягають до
часткового задоволення, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції не
відповідає зазначеним вимогам,
оскільки ґрунтується не на повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в
сукупності та неправильному
застосуванні норм матеріального і
процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції дійшов висновку,
що відповідач не довів, що поширена ним
інформація є достовірної, а визначений
судом розмір моральної шкоди
відповідає характеру та глибині
завданих моральних страждань.

Погодитись з таким висновком суду
першої інстанції не можна, оскільки
висновки суду не відповідають
обставинам справи, суд не правильно
застосував норми матеріального закону.

Колегія суддів вважає, що вказані
порушення призвели до неправильного
вирішення справи, тому суд апеляційної
інстанції на підставі п.п.3 і 4 ч.1 ст. 309
ЦПК України рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог скасовує, ухвалює в цій
частині нове рішення із наступних
підстав.

Згідно ст. 10 Європейської конвенції про
захист прав та основних свобод людини
кожен має право на свободу вираження
поглядів. Це право включає свободу
дотримуватися своїх поглядів,
одержувати і передавати інформацію та
ідеї без втручання органів державної
влади і незалежно від кордонів.
Здійснення цих свобод, оскільки воно
пов'язане з обов'язками і
відповідальністю, може підлягати таким
формальностям, умовам, обмеженням або
санкціям, що встановлені законом в
інтересах національної безпеки,
територіальної цілісності або
громадської безпеки, для охорони
порядку або запобігання злочинам, для
охорони здоров'я або моралі, для
захисту репутації або прав інших осіб,
для запобігання розголошенню
конфіденційної інформації або для
підтримання авторитету і
безсторонності суду і є необхідним в
демократичному суспільстві.

Ст.10 Конвенції про захист прав людини
та основоположних свобод є частиною
національного законодавства і
джерелом права в Україні.

В рішенні від 07.12.1976 року у справі "
Хендісайд проти Сполученого
Королівства" Європейський Суд з прав
людини зазначив п. 41 рішення від 08.07.1986
року у справі "Лінгенс против Австрії",
що свобода вираження поглядів,
гарантована ст.10 Конвенції, становить
одну з основних основ демократичного
суспільства й одну з принципових умов
його розвитку та умов самореалізації
кожної особи. За умови додержання ст.10
ч.2 Конвенції вираження стосуються не
лише тієї інформації чи тих ідей, які
отримані належним чином або
розглядаються як необразливі чи
незначні, а й тих, що викликають образу,
обурення або неспокій. Такими є вимоги
плюралізму, терпимості й широти
поглядів, без яких демократичне
суспільство неможливо.

Європейський Суд з прав людини звернув
увагу на необхідність розрізнення
фактів та оціночних суджень. Якщо
існування фактів може бути
підтверджене, правдивість оціночних
суджень не підлягає доведенню. Вимога
довести правдивість оціночних суджень
є нездійсненною і порушує свободу
висловлення думки, як таку, що є
фундаментальною частиною права.

Частиною 1 ст. 30 Закону України "Про
інформацію" передбачено, що ніхто не
може бути притягнутий до
відповідальності за висловлення
оціночних суджень. Частиною 2 вказаної
статті передбачено, що оціночними
судженнями, за винятком наклепу, є
висловлювання, які не містять
фактичних даних, критика, оцінка дій, а
також висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, зокрема з огляду на
характер використання
мовностилістичних засобів (вживання
гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

В п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27.02.2009 року № 1 " Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи" роз'яснюється, що
вирішуючи питання про визнання
поширеної інформації недостовірною,
суди повинні визначити характер такої
інформації та з'ясувати, чи є вона
фактичним твердженням, чи оціночним
судженням.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_5 в кінці 2008 року звернулась до
редакції газети «Вечірні вісті» за
допомогою у розшуку зниклої дочки
ОСОБА_7

На підставі цього розпочато проведення
журналістського розслідування ОСОБА_4,
яке вона висвітлювала в публікаціях
під назвою «Анти-Корупція
по-українські».

Судом встановлено, що товариством з
обмеженою відповідальністю
«Інформальянс» опубліковано у газеті
«Вечірні вісті» публікації під назвою
«Анти-Корупція по-українські» під
назвами:

«ІНФОРМАЦІЯ_1» №? НОМЕР_1;

«ІНФОРМАЦІЯ_2» №? НОМЕР_2;

«ІНФОРМАЦІЯ_3» №? НОМЕР_3;

«ІНФОРМАЦІЯ_4» №? НОМЕР_4;

«ІНФОРМАЦІЯ_1» №? НОМЕР_1;

«ІНФОРМАЦІЯ_3» №? НОМЕР_3;

«ІНФОРМАЦІЯ_4» №? НОМЕР_4;

«ІНФОРМАЦІЯ_9» №? НОМЕР_9;

«ІНФОРМАЦІЯ_4» №? НОМЕР_4.

Згідно огляду газетної публікації під
назвою «Анти-Корупція по-українські»,
опублікованої під назвою:
«ІНФОРМАЦІЯ_1» №? НОМЕР_1 суд першої
інстанції визнаючи зазначену
інформацію неправдивою не звернув
уваги, що з її змісту не йдеться мова
про конкретних осіб з зазначенням
прізвищ позивачів, а висловлюються
припущення щодо можливих причин
зникнення дочки відповідачки у вигляді
версій (оціночних суджень) ОСОБА_4

Згідно огляду газетної публікації під
назвою «Анти-Корупція по-українські»,
опублікованої під назвою:
«ІНФОРМАЦІЯ_2» №? НОМЕР_2, де зазначено:
«Что именно вызвало такой, на наш
взгляд, неправедный гнев видавшего
виды полковника» зміст фрази «на наш
взгляд» свідчить про те, що дане
судження є оціночним та не підлягає
спростуванню.

Згідно огляду газетної публікації під
назвою «Анти-Корупція по-українськи»,
опублікованої під назвою:
«ІНФОРМАЦІЯ_3» №? НОМЕР_3, суд першої
інстанції вбачає, що ОСОБА_3 причетна до
підвищення вартості оплати в
гуртожитку «ІНФОРМАЦІЯ_10» по АДРЕСА_1
та фінансових порушень при прийомі та
оформлені платежів за проживання в
ньому.

Фраза зі статті (1-ий стовпчик, 5-ий
абзац) «Согласно договору аренды от 1
апреля 2000 года (неплохая шутка!)
комендант ОСОБА_10 арендовала под
магазин комнату площадью 17.6 м. и
незаконно использовала для
коммерческих нужд еще несколько
помещений (бесплатно), очевидно,
поэтому и увеличив оплату за жилье. Эти
факты были вскрыты ОСОБА_9, которая,
отказавшись платить лишнее, нажила в
лице ОСОБА_10 врага. Более того,
правоохранители выявили нарушения при
приеме и оформлении платежей
комендантом, которая, со слов жильцов,
полученными деньгами распоряжалась по
своєму усмотрению, документов,
подтверждающих оплату, не выдавала,
лишь вела запись в тетрадке», суд не
звернув уваги, що факти зазначені в цих
фразах підтверджуються наявними в
матеріалах справи доказами. (т.-1, а.с.
189-191).

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог і
покладаючи обов'язок на ОСОБА_4 та ТОВ
«Інформальянс» по спростуванню
інформації та відшкодуванню моральної
шкоди районний суд виходив з того, що
поширена інформація у серії статей
публіцистичної програми
«Анти-Корупція по-українські» є
недостовірною.

Разом з тим, визнаючи зазначену
інформацію неправдивою, суд не звернув
уваги, що наведені в даних статтях
висловлювання є вираженням
суб'єктивної думки та поглядів їх
автора, тобто є оціночними судженнями.

Оскільки за висловлювання оціночних
суджень ніхто не може бути притягнутий
до відповідальності, колегія суддів
прийшла до висновку про ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 317, ЦПК
України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 22 листопада 2013 року скасувати та
ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3
до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, третя особа -
товариство з обмеженою
відповідальністю "Інформальянс" про
захист честі та гідності відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа - товариство з
обмеженою відповідальністю
"Інформальянс" про захист честі та
гідності відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді: