Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області у складі:
головуючої - судді Логінової С.М.
при секретарі - Юзьковій А.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Хмельницькому цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя, посилаючись на те, що вона
перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 25.12.1983
року по 29.07.2010 р. Проживаючи однією
сім'єю, її чоловік, як член СТ «Дружба»,
отримав у користування земельну
ділянку під забудову за адресою
АДРЕСА_1. На вказаній земельній ділянці
позивач з ОСОБА_2 в 1990 році побудували
будинок, на даний час будівництво
завершено, що підтверджується довідкою
Шаровечківської сільської ради №89 від
15.02.2011 року про забудову земельної
ділянки, роздруківкою фінансового
стану абонента, виданою ВАТ
"Хмельницькгаз", де зазначено, що
будинок за адресою АДРЕСА_1
газифіковано у 2007 році, квитанцією №
підготовку матеріалів для приймання в
експлуатацію будинку за адресою
АДРЕСА_1. ОСОБА_2 у добровільному
порядку зареєструвати вказаний
будинок відмовляється.
Оскільки добровільно провести поділ
майна ОСОБА_2 відмовляється, тому
позивач змушений звернутись до суду.
Просить визнати за нею право власності
на 1/2 частину будинку по АДРЕСА_1.
У подальшому ОСОБА_1 позовні вимоги
уточнила та просила визнати за нею
право власності на ? частину
будівельних матеріалів, які були
використані при будівництві будинку та
споруд на земельній ділянці СТ
«Дружба» в АДРЕСА_1.
Представник позивача у судове
засідання не з'явився, направив заяву з
проханням слухати справу у його
відсутності, позовні вимоги підтримує,
проти постановлення заочного рішення
Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час і місце судового
розгляду повідомлявся належним чином,
про причини своєї неявки не повідомив.
Суд приходить до висновку ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів.
Заслухавши думку представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню.
Згідно положень ст. 60 Сімейного кодексу
України, ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, є їхньою спільною сумісною
власністю, якщо інше не встановлено
договором або законом.
За загальним правилом дії законів та
інших нормативно-правових актів у часі
(ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми
Сімейного кодексу застосовуються до
сімейних відносин, які виникли після
набуття ним чинності, тобто не раніше 1
Відповідно до чинного законодавства на
час виникнення спірних правовідносин
законодавства спільною сумісною
власністю є майно, нажите подружжям за
час шлюбу (ст. 16 Закону України "Про
власність", ст. 22 КпШС), майно, придбане
внаслідок спільної праці членів сім'ї
чи майно, що є у власності осіб, які
ведуть селянське (фермерське)
господарство, якщо письмовою угодою
відповідно між членами сім'ї чи членами
селянського (фермерського)
господарства не передбачено інше або
майно, придбане внаслідок спільної
праці громадян, що об'єдналися для
спільної діяльності, коли укладеною
між ними письмовою угодою визначено, що
воно є спільною сумісною власністю (п. 1
ст. 17, ст. 18, п. 2 ст. 17 Закону України "Про
Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу
України сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного
кодексу України дружина і чоловік
мають право на поділ майна, що належить
їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
Згідно з ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу
України у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.
Згідно з п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» від 04.10.1991 року при
неможливості поділу незакінченого
будівництвом будинку суд може
визнати право за цими особами на
будівельні матеріали і конструктивні
елементи будинку або з врахуванням
конкретних обставин залишити його
одній із сторін, а іншій присудити
грошову компенсацію.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним спільного
майна подружжя» від 21 грудня 2007 року
спільною сумісною власністю подружжя,
що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3
ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325
ЦК можуть бути будь-які види майна, за
винятком тих, які згідно із законом не
можуть їм належати (виключені з
цивільного обороту), незалежно від
того, на ім'я кого з подружжя вони були
придбані чи внесені грошовими коштами,
якщо інше не встановлено шлюбним
договором чи законом.
До завершення будівництва відповідно
до ч. 3 ст. 331 ЦК України особа вважається
власниками матеріалів, які були
використані в процесі цього
будівництва. Для визначення готовності
житлового будинку потрібно провести
технічну інвентаризацію об'єкту
незавершеного будівництва.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували у шлюбі з 25.12.1983 року по
29.07.2010 р. Під час проживання у шлюбі
ОСОБА_2, як член СТ «Дружба», отримав у
користування земельну ділянку під
забудову за адресою АДРЕСА_1.
Рішенням Апеляційного суду
Хмельницької області від 17 лютого 2011
року встановлено, що під час
перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за
спільні кошти побудували будинок на
земельній ділянці по АДРЕСА_1,
отриманій ОСОБА_2 в садівничому
кооперативі.

Згідно із ст. 61 ч.1 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Суд приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, оскільки будинок
незакінчений будівництвом, за ОСОБА_1
слід визнати право власності на 1/2
частину будівельних матеріалів,
використаних на будівництво будинку та
споруд на земельній ділянці СТ
«Дружба» в АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 213-215, 226 ЦПК
України, ст. 368 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 3, 69, 70, 71 Сімейного
кодексу України, п. п. 23 Постанови
Пленуму Верховного суду України "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» від 04.10.1991 року розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину будівельних матеріалів,
використаних на будівництво будинку та
споруд на земельній ділянці СТ
«Дружба» в АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

На рішення через суд першої інстанції,
який його ухвалив, може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Хмельницької області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення, а
особою, без участі якої проголошено
рішення - протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Логінова С.М.