№ 2/269/4/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 травня 2014 року

Совєтський районний суд м.
Макіївки Донецької області

у складі:

головуючого судді:
Любченко С.Д.

при секретарі
Шпаченко С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного Акціонерного Банку
«Український комунальник банк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,-

В С Т А Н
О В И В :

Представник позивача звернувся до суду
з позовом і просить стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором у сумі 48930,85 грн., а
також стягнути судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим,
що 12.09.2007 року АБ «Український
комунальний банк» та ОСОБА_1 уклали
кредитний договір № 01237/07-0401, згідно
якого банк надав відповідачу споживчий
кредит на строк до 11.09.2009 року у розмірі
16500, 00 грн. зі сплатою процентів за
користування кредитом у розмірі 24,00%
річних та щомісячною сплатою
комісійної винагороди в розмірі 1,0% від
суми виданого кредиту з метою покупки
будматеріалів.

Згідно до пункту п.3.1 Кредитного
договору Банк забов»язується
безкоштовно відкрити позичковий
рахунок та надати грошові кошти в
кредит. Датою видачі кредиту є дата
видачі коштів готівкою з каси Банку.
Відповідно п.п. 1.1, 4.1, 4.3 Кредитного
договору відповідач зобов»язаний
погашати отриманий кредит згідно
рафіка, який є невід'ємною частиною
договору.

Відповідачеві були надані грошові
кошти в розмірі 16500, 00 грн., що
підтверджується заявою на видачу
готівки № 2-44 від 12.09.2007 року. Таким
чином, банк виконав своє зобов»язання.

Проте відповідач порушив свої
зобов'язання щодо щомісячного
повернення частини кредитних коштів,
сплати процентів за користування
кредитом, а також плати за
обслуговування кредиту, які
передбачені кредитним договором.

Згідно пункту т 5.1. кредитного договору
в разі несвоєчасної сплати кредиту або
відсотків по ньому, банк має право на
стягнення пені у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожен день
прострочки платежу.

У зв»язку з невиконанням відповідачем
умов кредитного договору перед АБ
«Укркомунбанк» виникла значна
заборгованість яка станом на 25.03.2011
року складає 48930, 85 грн., зокрема сума
основного боргу-16500, 00 грн., відсотки за
користування кредитом-21068, 93 грн., пеня
за прострочені відсотки-11361, 92 грн.

Просить стягнути з відповідача
вищевказану заборгованість, а також
судові витрати, що складаються зі
сплати судового збору у розмірі 489,31 грн
та витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі
120,00 грн.

В судове засідання представник
позивача не з»явився згідно заяви про
розгляд справи без участі
уповноваженого представника ПАТ
«Укркомунбанк», з урахуванням правової
позиції та обставин викладених у
позовній заяві, які підтверджені
документами доданими до позовної
заяви.

Відповідач в судове засідання
з»явилась, позов не визнала, т.я.
стверджує, що кредит не брала, вона
дійсно зверталась до позивача із
заявою про надання кредиту, але їй було
відмовлено, грошові кошти вона не
отримувала, підпис в заяві про
отримання готівки їй не належить,
договір про надання кредиту з
позивачем не укладала.

Суд, дослідивши письмові докази
дійшов висновку, що даний позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно копії кредитного договору №
01237/07-0401 від 12.09.2007 року позивач надав
ОСОБА_1 кредит на споживчі потреби у
розмірі 16500, 00 грн. зі сплатою процентів
за користування кредитом у розмірі 24,00%
річних та щомісячною сплатою
комісійної винагороди в розмірі 1,0% від
суми виданого кредиту. ОСОБА_1 повинна
була сплачувати кредит щомісячно
визначеними банком платіжами.

Копією довідки про заборгованість за
споживчим кредитом та розрахунку
заборгованості за кредитним договором
№ 01237/07-0401 від 12.09.2007 року підтверджено,
що станом на 25/03/2011 року заборгованість
становить 48930, 85 гривень і складається
із:загальної заборгованості за
кредитом - 16500, 00 грн.; відсотків за
користування кредитом та комісія - 21068,93
грн.; пеня-11361,92 грн. Таким чином,
відповідач порушив та прострочив своє
зобов»язання перед позичальником, у
зв»язку з чим позивач наполягає на
стягненні боргу. Також, позивачем при
поданні позову до суду була сплачена
сума судового збору у розмірі 489,31 грн.
на користь держави на підставі
меморіального ордеру № 12 від 24.03.2001
року та витрати з
інформаціно-технічного забезпечення
розгляду цивільних справ у розмірі 120.00
грн. відповідно до меморіального
ордеру № 11 від 24.03.2011 року.

У силу ст. 526 ЦК України, якщо між
сторонами виникло зобов'язання, що
повинне виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору.

На підставі ст. 625 ЦК України боржник,
що прострочив виконання грошового
зобов'язання зобов'язаний сплатити
суму боргу, а також відсотки за
користування кредитом, встановлені
кредитним договором.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язання виникають з
договорів та інших правочинів.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства.
Відповідно до вимог ст.527 Цивільного
кодексу України, боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а
кредитор-прийняти виконання
зобов'язання. Згідно ст.530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Відповідно до вимог
ст.525 Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
проценти.

Відповідно до вимог ст.612 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання зобов'язання,
відповідає перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення.

Згідно ст.623 Цивільного кодексу
України, боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до вимог ст.625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

За вищевикладеними обставинами 28.04.2011
року Совєтським районним судом м.
Макіївки було ухвалено заочне рішення
суду про задоволення позову позивача у
повному обсязі, але взимку 2013 року
відповідачка ОСОБА_1 звернулась до суду
із заявою про перегляд заочного
рішення суду, посилаючись на те, що
кредитний договір з позивачем вона
ніколи не укладала, грошей у кредит не
отримувала, про рішення суду дізналась
коли з її заробітної плати почали
стягувати заборгованість, на
зазначених підставах рішення суду було
скасовано та справу призначено до
розгляду в загальному порядку.

Для повного та всебічного розгляду
справи по справі ухвалою суду від 27.02.2013
року була призначена почеркознавча
експертиза, на вирішення якої було
поставлено питання чи належить підпис
зроблений в заяві на видачу готівки №
2_44 (а.с.13) відповідачці по вищевказаній
справі ОСОБА_1, для проведення
експертизи позивач повинен був надати
відповідні документи в оригіналі
(листи від 18.03.2013 року вих.№ 2110, від
29.03.2013 вих.№ 2445). Позивач не надав
документи необхідні для проведення
експертизи та справа була повернена до
суду.

На обґрунтовану та законну вимогу суду
на підставі ухвали від 30.04.2013 року про
витребування оригіналів документів
необхідних для проведення експертизи
(отриману позивачем 15.05.2013 року),
позивач не відреагував. А 20.06.2013 року
позивач подав до Апеляційного суду
Донецької області апеляційну скаргу
про скасування ухвали суду від 27.02.2013
року про проведення почеркознавчої
експертизи, ухвала суду була скасована
та питання передане на новий розгляд.

18.11.2013 року ухвалою суду по справі була
знову призначена почеркознавча
експертиза на вирішення якої було
винесене вищевказане питання, а
позивача було зобов»язане надати
оригінали документів для проведення
експертизи. Позивач знов проігнорував
вимоги суду та подав апеляційну
скаргу, яка ухвалою Апеляційного суду
Донецької області була відхилена,
ухвала суду від 18.11.2013 року залишена без
змін. Справа була направлена для
проведення експертизи, але експертиза
проведена не була, відповідно
повідомлення експертної установи від
02.05.2014 року № 141 провести експертизу не
можливо у зв»язку з ненаданням
додаткових матеріалів, пов»язаних із
проведенням експертизи (оригіналу
заяви на видачу готівку № 2_44 від
вересня 2007 року, додаткових зразків
підписів та почерку наближених до дати
вказаної в документі).

Таким чином, у судовому засіданні
встановлено, що позивач з невідомих для
суду обставин не бажає надати суду
оригінали документів для проведення
почеркознавчої експертизи, проти
проведення експертизи заперечує, тим
самим своїми діями підтверджує доводи
відповідачки про наявність у заяві про
видачу готівки та кредитному договорі
не її підпису та не отримання нею
кредитних коштів, а таким чином
відсутності між нею та позивачем
зобов»язань за кредитним договором.
Крім того, представник позивача в
судове засідання ні разу не з»явився,
інших доказів, крім матеріалів справи
судові не надав, тому суд вважає, що при
таких обставинах у задоволені позову
необхідно відмовити за
необґрунтованістю, оскільки за
правилами діючого законодавства всі
сумніви у доказах суд трактує на
користь відповідача.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 612, 623,625,1054 ЦК
України, на підставі ст.ст. 213-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову Публічного
Акціонерного Банку «Український
комунальник банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором-відмовити за
необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
С. Д. Любченко