АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6590/2014 Головуючий у
1-й інстанції: Матійчук Г.О.
Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Семенюк
Т.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 27 березня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Український зональний
науково-дослідний і проектний інститут
по цивільному будівництву - ПАТ
«КиївЗНДІЕП» до ОСОБА_1 про виселення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року представник позивача
звернувся до суду із зазначеним
позовом, в якому просив виселити
відповідача з житлового приміщення ,
яке розташоване за адресою: гуртожиток
аспірантів по АДРЕСА_1, поверх п'ятий, -
без надання іншого житлового
приміщення та вирішити питання судових
витрат.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
відповідач після закінчення строку дії
договору оренди продовжує проживати в
гуртожитку і в добровільному порядку
відмовляється звільнити займане нею
приміщення.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 27 березня 2014 року - позов
задоволено.

Виселено ОСОБА_1 з житлового
приміщення, яке розташоване за адресою:
АДРЕСА_1. поверх п'ятий - без надання
іншого житлового приміщення. Вирішено
питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати його та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на те,
що рішення ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки не відповідають обставинам
справи та наявним в матеріалах справи
доказам.

Вказує на те, що суд без будь-яких
встановлених при судовому розгляді
підстав, не враховуючи ті докази, які
вона надала на захист своїх прав та
інтересів, своїм рішенням позбавив її
конституційного права на житло.

В судовому засіданні апелянт скаргу
підтримала.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов, суд виходив з його
доведеності та обґрунтованості.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та ґрунтується на вимогах
закону.

Статтею 98 ЖК Української РСР
передбачається, що тимчасові мешканці
на вимогу наймача зобов'язані негайно
звільнити приміщення, а в разі
відмовлення - підлягають виселенню в
судовому порядку без надання іншого
житлового приміщення.

Частиною 1 ст. 821 ЦК України закріплено,
що договір найму житла укладається на
строк, встановлений договором.

Статтею 825 ЦК України визначено, що
наймач житла має право за згодою інших
осіб, які постійно проживають разом з
ним у будь-який час відмовитися від
договору найму, письмово попередивши
про це наймодавця за три місяці.
Договір найму може бути розірваний за
рішенням суду на вимогу наймодавця.

Судом встановлено, що 08.09.2008 p. між
відповідачем та ВАТ «КиївЗНДІЕП» в
особі Голови правління Шевельова В. Б.,
було укладено договір оренди (найму)
житлового приміщення, згідно якого
наймодавець, - ВАТ «КиївЗНДІЕП»
передало відповідачу як наймачу, для
тимчасового проживання на обумовлений
договором строк житлове приміщення,
яке розташоване за адресою: гуртожиток
аспірантів по АДРЕСА_1, поверх 5,
загальною площею 17, 6 кв. м., житловою
площею 12,2 кв.м.(а.с.26-28).

Згідно п. 6.1. договору, він вступив в
силу з моменту його підписання
сторонами та діяв до 08.09.2009 року.

Проте, станом на 08.09.2009 року відповідач,
не зважаючи на листи позивача про
звільнення займаного приміщення,
продовжує проживати в гуртожитку.

Крім того, відповідач не перебуває у
трудових відносинах з позивачем і є
лише тимчасовим мешканцем за договором
оренди, який не пролонговується,
оскільки орендодавець заперечує проти
цього і у встановлений законом строк
попередив тимчасового мешканця про
виселення.

Таким чином, враховуючи наведене,
колегія суддів погоджується з тим, що
відповідач права на займане житло не
набула, оскільки надавалося житло
тимчасово, в трудових відносинах з
відповідачем не перебувала, проживає в
спірному приміщенні без законних на те
підстав, тимчасові жильці самостійного
права на займане житлове приміщення не
набувають незалежно від тривалості
проживання, а тому суд вірного
висновку дійшов про виселення без
надання іншого жилого приміщення.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи,
які б давали підстави до скасування
рішення суду, оскільки при розгляді
справи у апеляційному суді скаржник не
надав будь - яких переконливих доказів
на спростування висновків суду першої
інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції
всебічно і об'єктивно дослідив всі
обставини справи, зібраним доказам дав
вірну правову оцінку й постановив
рішення, що відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 27 березня 2014 року в справі
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий
Судді