Справа № 369/5521/13-ц Головуючий у І
інстанції Пінкевич Н.С.Провадження №
22-ц/780/989/14 Доповідач у 2
інстанції ЯворськийКатегорія 18
УХВАЛА

Іменем України

01 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі :

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц.,
Фінагєєва В.О.,

при секретарі: Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 02 жовтня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа - ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за договором та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа - ОСОБА_1 про визнання
правочину вдаваним,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зазначеним позовом, в якому у
відповідності до норм ст. 1049 Цивільного
кодексу України просив стягнути з
відповідача на його користь борг у сумі
121 747 дол. США, що на день подання позову
згідно курсу НБУ еквівалентно 973 123,77
грн. та суму сплати судового збору.

В обґрунтування своїх вимог посилався
на те, що 14.04.2010 року, у зв'язку з його
виходом зі складу учасників ТОВ «Леді»,
між ним, відповідачем та третьою особою
у справі було укладено договір про
спільну діяльність №1. Предметом
даного договору є зобов'язання
відповідача ОСОБА_3 переоформити
предмет іпотеки по іпотечному договору
№12086 від 25.10.2007 р., який укладено на
забезпечення зобов'язань третьої особи
- ОСОБА_1 по кредитному договору №0
від 25.10.2007 р. Позивач в рамках дії
договору про спільну діяльність №1
передав відповідачеві в борг грошові
кошти в розмірі 121 747 дол. США, які
останній зобов'язався повернути у разі
невиконання ним договору. Кошти
передавались відповідачу в борг з
метою звільнення з-під іпотеки
нежитлового приміщення, яке передане
ОСОБА_2 в якості оплати вартості його
частки у майні товариства. На
підтвердження одержання коштів ОСОБА_3
була надана розписка від 14.04.2010 р., яка
посвідчує отримання ним в борг від
позивача грошової суми у вищевказаному
розмірі. Передача коштів здійснювалась
за згоди дружини відповідача - ОСОБА_4
та у присутності свідків. Відповідач не
виконує умови договору, а саме: не
обслуговує кредитний договір №0
від 25.10.2008 р., не погасив свої
зобов'язання за договором та не
переоформив предмет іпотеки.
Відповідно до п.3.2.1. договору про
спільну діяльність №1 відповідач
ОСОБА_3 у разі не виконання умов
зобов'язаний повернути позивачу надані
йому кошти у вказаному розмірі.

Під час розгляду справи відповідач
подав зустрічний позов про визнання
розписки удаваним правочином,
обґрунтовуючи вимоги тим, що розписка
до договору №1 від 14.04.2010 р. не
підтверджує наявності між сторонами
договору позики, а зазначено, що вона
стосується саме договору про спільну
діяльність №1 від 14.04.2010 р., що
підтверджується як назвою документу,
так і текстом самої розписки, де
зазначено, що розписка є невід'ємною
частиною вказаного договору та не може
нести юридичні та фінансові наслідки
окремо від договору. Стверджує, що він
не отримував від ОСОБА_2 такої суми
грошових коштів. Вважає, що договір про
спільну діяльність №1 від 14 квітня 2010
року не містить ознак договору позики,
і не містить обов'язку ОСОБА_2 передати,
а ОСОБА_3 прийняти грошові кошти в
розмірі 121747 дол. США. Стверджує, що
насправді сторони вчинили удаваний
правочин, а зазначену розписку слід
розуміти як компенсацію у разі не
виконання ОСОБА_3 зобов'язань по
договору про спільну діяльність №1 від
14.04.2010 року.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 02
жовтня 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
заборгованість в розмірі 973 123, 77 грн. та
суму судового збору в розмірі 3441 грн.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
представник третьої особи ОСОБА_1 -
ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати вказане рішення
районного суду як незаконне і
необґрунтоване та ухвалити нове, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовити у повному обсязі, а зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити,
посилаючись на те, що у позивача не
виникає право вимоги за розпискою до
договору про спільну діяльність №1 від
14.04.2010 р., оскільки в розписці зазначено,
що відповідач зобов'язується віддати
суму розписки у разі невиконання умов
договору, тому суд не звернув увагу на
дану обставину, що призвело до
неправильного вирішення справи по
суті.

Позивач подав заперечення на
апеляційну скаргу , в яких зазначив про
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та
безпідставність доводів апелянта, тому
позивач просив апеляційну скаргу
третьої особи відхилити, а рішення суду
залишити без змін.

Колегія суддів, перевіряючи законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
заявлених позовних вимог, відповідно
до правил ст. 303 ЦПК України, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 Цивільного
процесуального кодексу України
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що 25
березня 2010 року на зборах учасників ТОВ
«ЛЕДІ» було прийнято рішення,
оформлене протоколом №25-03-2010, про вихід
зі складу учасників товариства ОСОБА_2
та передачу йому у власність, в якості
оплати вартості його частки у майні
товариства, нежитлового приміщення, що
знаходиться за адресою: м. Боярка, вул.
Білогородська, 21.

Вказане нежитлове приміщення на момент
проведення зборів учасників було
предметом іпотеки по іпотечному
договору №12086 від 25 жовтня 2007 року,
укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та
ТОВ «ЛЕДІ», в якості забезпечення
виконання грошових зобов'язань по
договору про надання споживчого
кредиту №0 від 25 жовтня 2007 року,
укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_1.

14 квітня 2010 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_3 було укладено договір про
спільну діяльність №1.

Між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був
укладений договір про спільну
діяльність, умови якого сторонами були
погоджені, даний договір сторонами
підписаний.

Договором про спільну діяльність №1
визначено зобов'язання відповідача.
Зокрема, п.2.1.1. передбачено
обслуговувати договір про надання
споживчого кредиту №0 укладений 25
жовтня 2007 року, між АКІБ «УкрСиббанк»
та третьою особою - ОСОБА_3; п.2.1.2. -
погасити зобов'язання за договором про
надання споживчого кредиту №0 від
25 жовтня 2007 року. Залишок по тілу
кредиту на момент укладення договору
про спільну діяльність №1 становив 121747
дол. США.; п.2.1.3. - переоформити предмет
застави по договору іпотеки №12086 від 25
жовтня 2007 року на будь-який інший, при
умові нормалізації кредитної ситуації
в банківській системі України та
наявності таких же або не гірших умов
отримання кредитів в зазначеному банку
або іншому, де відсоткова ставка буде
не більше 16 відсотків річних.
Переоформлення предмету застави,
згідно п. 2.1.3. договору відповідач
зобов'язаний здійснити в строк до 02
квітня 2012 року.

ОСОБА_2, згідно п. 2.2.1. договору,
зобов'язаний сприяти в реалізації
виконання умов даного договору, а саме:
підписувати всі необхідні документи,
які б сприяли переоформленню предмету
іпотеки.

На виконання договору про спільну
діяльність №1 від 14 квітня 2010 року
ОСОБА_2 передав в борг відповідачеві -
ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 121747 дол.
США на обслуговування кредитного
договору №0, укладеного 25 жовтня
2007 року між третьою особою - ОСОБА_3 та
АКІБ «УкрСиббанк».

На підтвердження одержання коштів
ОСОБА_3 була надана розписка від 14
квітня 2010 року, яка посвідчує отримання
ним в борг від ОСОБА_2 грошової суми в
розмірі 121747 дол. США. Передача коштів
здійснювалась за згоди дружини
відповідача - ОСОБА_6 та у присутності
свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8, що
підтверджено їх підписами в розписці.

Умови повернення коштів визначені
п.3.2.1. договору про спільну діяльність
№1 від 14 квітня 2010 року, згідно якого у
разі невиконання відповідачем
зобов'язань, зазначених у п.п. 2.1.1, 2.1.2.,
2.1.3. договору він зобов'язаний
повернути позивачеві суму коштів,
зазначену в розписці, а саме - 121747 дол.
США. У зв'язку з чим розписка про
одержання коштів є невід'ємною
частиною договору про спільну
діяльність №1.

Вирішуючи вказаний спір та
задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої
інстанції мотивував свій висновок тим,
що договір про спільну діяльність №1
від 14 квітня 2010 року містить в собі
елементи двох договорів - договору про
спільну діяльність та договору позики,
тобто є змішаним. Оцінюючи подані
докази в сукупності, суд прийшов до
висновку про надання позивачем
достатніх доказів щодо надання
відповідачу в борг коштів у розмірі 121747
дол. США та неналежного виконання
відповідачем умов договору про спільну
діяльність. При цьому, суд також
прийшов до висновку про недоведеність
відповідачем своїх вимог про
удаваність укладеного договору .

Колегія суддів вважає даний висновок
суду першої інстанції законним,
обґрунтованим та таким, що зроблений на
підставі наданих сторонами,
досліджених судом першої інстанції
доказах.

Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України
сторони мають право укласти договір, в
якому містяться елементи різних
договорів (змішаний договір). До
відносин сторін у змішаному договорі
застосовуються у відповідних частинах
положення актів цивільного
законодавства про договори, елементи
яких містяться у змішаному договорі,
якщо інше не встановлено договором або
не випливає із суті змішаного договору.

За договором про спільну діяльність,
відповідно до ст. 1130 ЦК України, сторони
зобов'язуються спільно діяти без
створення юридичної особи для
досягнення певної мети, що не
суперечить законові.

Згідно статті 1047 ЦК України договір
позики укладається в письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неподаткового мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей. Договір
позики є укладеним з моменту передання
грошей або інших речей, визначених
родовими ознаками.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти в
такій же сумі або речі, визначені
родовими ознаками, в такій же
кількості, такого ж роду і такої ж
якості, які були передані йому
позикодавцем) у строк і в порядку,
встановлені договором.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору,
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства. Згідно
з п.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Порушення зобов'язання у розумінні ст.
610 ЦК України є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання зобов'язання.

Оскільки матеріалами справи
достовірно встановлено, що позивач,
взяті на себе зобов'язання щодо
передачі коштів відповідачу ОСОБА_3
виконав, що підтверджується
відповідною розпискою (а.с.8), а
відповідач ОСОБА_3 не переоформив
предмет іпотеки по іпотечному договору
№12086 від 25.10.2007 р., що підтверджується
витягом з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
№38091595 від 02.10.2012 р. (а.с.11-12), не здійснив
погашення по кредитному договору
№0 від 25.10.2007 р., тому суд прийшов
до обґрунтованого висновку про
задоволення позову.

Вказані обставини підтверджуються
матеріалами справи та не
спростовуються ні самим відповідачем,
ні його представником в судовому
засіданні.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову, суд обґрунтовано виходив із
вимог ст.235, ч.1 ст.627 ЦК України та
роз'яснень викладених у п. 25 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» №9 від 06.11.2009 року та
правомірно виходив із того, що
укладений договір не є удаваним.

Крім того колегія суддів враховує той
факт, що відповідно до вказаного
рішення суду, будь-яких зобов'язань на
апелянта, який є третьою особою, не
покладено, а тому і доводи апелянта про
порушення його прав постановленим
рішенням суду є необґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, розглядаючи спір повно та
всебічно дослідив і оцінив обставини
справи, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює, а тому визнає дане рішення
суду законним та обґрунтованим.

Інші доводи апелянта про неповноту
судового розгляду та порушення норм
процесуального законодавства є
безпідставними та необґрунтованими, а
тому апеляційна скарга задоволення не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, 316 ЦПК
України, ст. ст. 509, 526, 530, 1047, 1149, 1130 ЦК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 02
жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:
М.А.Яворський

судді:

Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагєєв