№ провадження 2/208/143/14
РІШЕННЯ

Іменем
України

16 травня 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області у складі:

головуючого, судді
Нельге Д.В.,

при секретарі
Севастьяновій Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку, передбаченому ч.2
ст.197 ЦПК України цивільну справу за
позовом Кредитної спілки
«Всеукраїнське народне кредитне
товариство» до ОСОБА_1 «Про стягнення
заборгованості за кредитним
договором», -

в с т а н о в и
в:

Позивач звернувся до суду із
вищезазначеним позовом, у якому, в
остаточному варіанті просить суд
стягнути на свою користь з відповідача
заборгованість за кредитним договором,
що виникла за період з 22.02.2008р. по
16.12.2013р. у розмірі 25 414,34 грн., а саме:

- 5 444,48 грн. - заборгованість по тілу
кредиту;

- 19 005,91 грн. - заборгованість за
відсотками;

- 963,95 грн. - 3% річних від
простроченої суми.

- 254,14 грн. - судовий збір.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на те, що,
21.02.2008р. між позивачем та відповідачем
було укладено кредитний договір №
05692-08-08, за яким позивач надав
відповідачу кредит у сумі 7000,00 грн., а
відповідач зобов'язався повернути
отримані ним кошти до 21.02.2011 року згідно
умов договору, а також сплачувати
відсотки за користування кредитом,
виходячи з відсоткової ставки у
розмірі 32% на рік. Однак, зобов'язавшись
щомісяця здійснювати погашення
кредиту відповідно до умов кредитного
договору № 05692-08-08, відповідач взяті на
себе зобов'язання виконувала частково,
внаслідок чого відсоткова ставка
збільшилась до 64%, а заборгованість
відповідача перед позивачем за період
з 22.02.2008р. по 16.12.2013р. складає: 5 444,48 грн.
- заборгованість по тілу кредиту; 19 005,91
грн. - заборгованість за відсотками.
Крім того, враховуючи, що, відповідач
прострочив виконання грошового
зобов'язання, просить суд також на
підставі ст.625, 1050 ЦК України стягнути з
відповідача 3% річних від простроченої
суми що складають 963,95 грн., разом із
понесеними позивачем судовими
витратами.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, надав суду
письмову заяву, у якій зазначив, що,
підтримує позов у повному обсязі, та
просить суд провести розгляд справи за
його відсутності, на підставі наявних у
справі доказів, і, не заперечує проти
заочного розгляду справи у разі неявки
відповідача.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явилась, надала суду письмове
клопотання про розгляд справи за її
відсутності, а також, водночас,
посилаючись на положення ст.267 ЦК
України, просила суд відмовити у
задоволенні позовних вимог позивача.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
наявні у справі докази, суд дійшов
наступного висновку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Позика
вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом в ході розгляду
справи, 21.02.2008р. між відповідачем та
позивачем укладено кредитний договір
№ 05692-08-08, за яким позивач, згідно
видаткового касового ордеру №9 від
21.02.2008р. надав відповідачці кредит у
сумі 7000,00 грн., а відповідачка
зобов'язалась повернути отримані нею
кошти до 21.02.2011 року згідно умов
договору, а також сплачувати відсотки
за користування кредитом, виходячи з
відсоткової ставки у розмірі 32% на рік.

Згідно квитанцій до прибуткового
касового ордеру №№375, 148, 305, 205, 483, 775, 706,
557 відповідачка частково повернула
отримані нею від позивача кошти, разом
з цим, через часткове виконання
відповідачем взятих на себе обов'язків
за кредитним договором, сума
заборгованості за кредитним договором,
що виникла за період з 22.02.2008р. по
16.12.2013р. складає:

- 5 444,48 грн. - заборгованість по тілу
кредиту;

- 19 005,91 грн. - заборгованість за
відсотками.

Крім того, згідно п.7.1. вищевказаного
договору, за невиконання чи неналежне
виконання зобов'язань за вищевказаним
договором сторони несуть
відповідальність згідно чинного
законодавства України.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд також
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог
позивача в частині стягнення з
відповідача встановлених ст.625 ЦК
України трьох процентів річних від
простроченої суми, що складають суму у
розмірі 963,95 грн.

Разом з цим, відповідно до положення
ст.256 ЦК України, особа може звернутися
до суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу у межах
строку позовної давності.

Згідно ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю в три роки.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Згідно ч.5 ст.261 ЦК України, за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Згідно п.4.6 вищевказаного договору,
позичальник зобов'язується погасити
заборгованість по кредиту та оплатити
відсотки за користування кредитом
шляхом внесення грошових коштів в касу
кредитодавця або зарахування їх на
його поточний рахунок платежами згідно
графіку, який визначений у п.4.2 цього
договору.

Як зазначає позивач, та вбачається з
графіку, визначеного у п.4.2
вищевказаного договору, строк
виконання першого платіжу сплив 01.04.2008
року, відповідно до чого саме з цього
часу позивач мав право звернутись до
суду за захистом свого порушеного
права.

Разом з цим, дослідивши матеріали
справи, суд встановив, що, за захистом
свого порушеного права позивач
звернувся з порушенням строку позовної
давності.

Згідно ч.3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Встановивши, таким чином, в ході
розгляду справи, що, позивач
звернувся до суду за захистом свого
порушеного права за межами строку
позовної давності, суд, приймаючи до
уваги заяву відповідача про
застосування позовної давності,
вважає за необхідне у задоволенні
даного позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 5, 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 257, 267
ЦК України, суд, -

в и р і ш и
в:

У задоволенні позову Кредитної спілки
«Всеукраїнське народне кредитне
товариство» до ОСОБА_1 «Про стягнення
заборгованості за кредитним
договором» - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі до Заводського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його

проголошення.

Суддя
Нельга Д. В.