АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/939/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 20 Прокулевич
В. С. Доповідач в апеляційній
інстанції Бородійчук В. Г. РІШЕННЯ
09 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоБородійчук В. Г.
суддівПодорога В. М. , Демченко В. А. при
секретаріРибасюк О.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу прокуратури Уманського району
Черкаської області на рішення
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 18 березня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, третя особа: Танська сільська
рада Уманського району Черкаської
області про визнання договору таким, що
відбувся та права власності на майно.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши
сторони, колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
22 лютого 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
ОСОБА_7, третя особа: Танська сільська
рада Уманського району Черкаської
області про визнання договору таким, що
відбувся та права власності на майно.
В обґрунтування позовних вимог
вказувала, що ОСОБА_7 є єдиною
спадкоємницею після смерті свого
батька ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
залишив у спадок майно у вигляді
14 жовтня 1992 року, ще за життя ОСОБА_8,
позивачка з ОСОБА_8 в усній формі уклала
договір про купівлю вищевказаного
будинку, за що заплатила йому кошти в
сумі 20 000 грн., отримала об'єкт купівлі у
своє розпорядження та користування, а
згідно домовленості, в подальшому
сторони мали посвідчити договір
купівлі-продажу нотаріально. Однак,
ОСОБА_8 передчасно помер і виконати
свої зобов'язання по договору фактично
Відповідачка ОСОБА_7 була присутня при
домовленості та передачі коштів, знала
про ситуацію, що склалася, але після
смерті батька остання відмовилася
оформляти спадщину і в законному
порядку переоформити документи на
будинок на її ім'я. Тому, на даний момент
склалася така ситуація, що вона не має
змогти офіційно оформити договір
купівлі-продажу, а тому змушена
звернутися до суду з даним позовом.
Просила визнати договір
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1, укладений 14 жовтня 1992 року між
ОСОБА_6 та ОСОБА_8 таким, що відбувся.
Визнати за ОСОБА_6 право власності на
житловий будинок з будівлями та
спорудами АДРЕСА_1, а саме відповідно до
технічного паспорта: «А» - житловий
будинок; «а», «а1» - веранда; «Б», «В» -
сарай; «Г» - літня кухня; «Ж» - погріб.
Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 18 березня
2013 року позов задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу
житлового будинку АДРЕСА_1 укладений 14
жовтня 1992 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8
таким, що відбувся.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на
житловий будинок з будівлями та
спорудами АДРЕСА_1, а саме: «А» -
житловий будинок; «а», «а1» - веранди;
«Б», «В» - сараї; «Г» - літню кухню; «Ж»-
погріб.

В апеляційній скарзі прокуратура
Уманського району Черкаської області
просить скасувати рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 18 березня 2013 року як
незаконне та ухвалити нове, яким
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
слідуючих підстав.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення
суду повинно бути законним та
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Однак, дане рішення суду вказаним
вимогам не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме технічного паспорту на житловий
будинок садибного типу (а.с. 5-7) та
свідоцтва про право особистої
власності на жиле будинковолодіння №
161 від 28 серпня 1989 року (а.с. 11) ОСОБА_8 на
праві приватної власності належав
будинок АДРЕСА_1

Згідно довідки Танківської сільської
ради Уманського р-ну, Черкаської обл. №
11/02028 від 09 січня 2013 року (а.с. 13) ОСОБА_8
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і спадкоємцем його
майна являється дочка ОСОБА_7. Інших
спадкоємців ні за законом ні за
заповітом, в тому числі в порядку ст. 1241
ЦК України немає.

Судом встановлено, що позивач по справі
ОСОБА_6, ще за життя ОСОБА_8 в усній формі
домовилася з ним про купівлю
вищевказаного будинковолодіння,
внаслідок чого нею було передано
останньому 20 000 грн. як оплату за
предмет договору, однак ОСОБА_8
передчасно помер і виконати свої
зобов'язання по договору фактично не
зміг.

В позовній заяві (а.с. 2) позивачка
вказує на ту обставину, що відповідачка
по справі ОСОБА_7, яка була присутня при
вищезгаданій домовленості та передачі
коштів, після смерті свого батька
спадщину у встановленому порядку на
себе оформляти та в подальшому
відчужити відмовляється,
обґрунтовуючи це тим, що згаданий
будинок вже фактично відчужений її
померлим батьком і її не цікавить. А
тому, оскільки вона не має змоги
офіційно у встановленому порядку
оформити договір купівлі-продажу
будинку, звернулась з вищевказаними
позовними вимогами до суду.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6,
суд першої інстанції дійшов висновку,
що сторони досягли згоди щодо всіх
істотних умов договору
купівлі-продажу, договір був фактично
укладений, однак відповідач виконати
свої зобов'язання по договору виконати
не зміг через факт своєї смерті, а тому
укладений договір судом було визнано
дійсним із підстав, передбачених ч. 2 ст.
220 ЦК України.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з таким висновком суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним.

Судом встановлено, що між ОСОБА_6 та
померлим батьком відповідачки ОСОБА_7 -
ОСОБА_8 було укладено договір
купівлі-продажу в усній формі без
нотаріального посвідчення та
державної реєстрації.

Згідно з вимогами ст. 657 ЦК України
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України
договір, який підлягає нотаріальному
посвідченню або державній реєстрації,
є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення або
державної реєстрації, а в разі
необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Виходячи з цих положень закону, норма ч.
2 ст. 220 ЦК України не застосовується
щодо правочинів, які підлягають і
нотаріальному посвідченню, і державній
реєстрації, оскільки момент вчинення
таких правочинів відповідно до ст.ст.
210, 640 ЦК України пов'язується з їх
державною реєстрацією, тому до такої
реєстрації вони не є укладеними та не
створюють прав і обов'язків для сторін.

В своїй апеляційній скарзі (а.с. 26-31),
прокуратура Уманського району
Черкаської області вказувала на ту
обставину, що ухвалюючи рішення, суд
першої інстанції не врахував вимог
законодавства щодо письмової форми
укладення вищевказаних правочинів, їх
нотаріального посвідчення та
державної реєстрації, а тому таке
рішення не може залишатися в силі та
повинне бути скасоване з підстав
незаконності.

Колегія суддів погоджується з такими
доводами апеляційної скарги, оскільки,
договір купівлі-продажу
будинковолодіння по АДРЕСА_1 дійсно
укладається в письмовій формі,
підлягає і нотаріальному посвідченню,
і державній реєстрації, а тому у суду не
було підстав для задоволення позовних
вимог.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
неправильно застосовано норми
матеріального права та ухвалено
рішення без додержанням положень
чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги суттєвими
являються і дають підстави для
висновку про неправильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу прокуратури
Уманського району Черкаської області
задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 18 березня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, третя особа: Танська сільська
рада Уманського району Черкаської
області про визнання договору таким, що
відбувся та права власності на майно
скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, третя особа: Танська сільська
рада Уманського району Черкаської
області про визнання договору таким, що
відбувся та права власності на майно
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :