АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3759/14 р.
Справа № 623/810/14-ц
Головуючий 1 інстанції Вергун
Категорія: право власності
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Коровіна С.Г.,
Бездітко В.М.,

при секретарі - Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Ізюмського районного суду
Харківської області від 03 квітня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
виконавчого комітету Ізюмської
міської ради Харківської області,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
права власності на нерухоме майно за
набувальною давністю,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до виконавчого комітету
Ізюмської міської ради Харківської
області про визнання права власності
на нерухоме майно за набувальною
давністю.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що йому на праві власності
належить 1/5 частина квартири АДРЕСА_1. 1/5
частина спірної квартири належала його
покійній тітці ОСОБА_7, яка все своє
майно заповідала йому. Проте, рішенням
суду йому було відмовлено в наданні
додаткового строку для прийняття
спадщини.

Вважає, що відкрито володів майном
своєї покійної тітки, тому просив суд
визнати за ним право власності на
частину квартири за набувальною
давністю на підставі ст. 344 ЦК України.

Ухвалою суду від 21.03.2014 року до участі в
справі залучені ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5
та ОСОБА_7 в якості співвідповідачів.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися.

Рішенням Ізюмського районного суду
Харківської області від 03 квітня 2014 у
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
його позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі. Посилається на
порушення норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що йому
належить частина спірної квартири, але
він просив визнати за ним право
власності на іншу частину квартири, яка
раніше належала його тітці.

Колегія суддів заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
осіб, що з'явилися, обговоривши
наведені в скарзі доводи та
заперечення, перевіривши матеріали
справи знаходить апеляційну скаргу
підлягаючою частковому задоволенню
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК
України - рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України -
під час ухвалення рішення суд вирішує,
зокрема питання про те, які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин та яка правова
норма підлягає застосуванню до спірних
правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову
суд першої інстанції виходив з того, що
спірна квартира належить позивачу на
праві спільної сумісної власності, а
Цивільним Кодексом України не
передбачено повторне визнання права
власності на частину спірного майна.
Однак погодитися повністю із
вказаним висновком суду не можна.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належить на праві спільної сумісної
власності ОСОБА_4, ОСОБА_3., ОСОБА_6,
ОСОБА_5, ОСОБА_7 на підставі свідоцтва
про право власності від 03 серпня 1993
року, виданого Ізюмським
приладобудівним заводом ( а.с.З ).

16 березня 1990 року ОСОБА_7 складено
заповіт, яким все належне їй майно вона
заповіла ОСОБА_3 ( а.с.6 ).

Згідно із ст. 534 ЦК Української РСР
кожний громадянин може залишити за
заповітом усе своє майно або частину
його одній або кільком особам як тим,
що входять, так і тим, що не входять до
кола спадкоємців за законом, а також
державі або окремим державним,
кооперативним та іншим
громадськиморганізаціям.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР
для придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Рішенням Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 26 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 15.01.2014 року, ОСОБА_3 відмовлено у
визначенні додаткового строку для
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7
( а.с.7-8 ).

Відповідно до ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно ( набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Задоволення судом вимог про
визнання за володільцем права
власності на нерухоме майно на
підставі ст. 344 ЦК України можливе лише
за наявності необхідних умов:
добросовісності заволодіння,
відкритості, безперервності,
безтитульності володіння.

За набувальною давністю може бути
отримано право власності на нерухоме
майно, яке не має власника, власник
якого невідомий або відмовився від
права власності на належне йому
нерухоме майно та майно, що придбане
добросовісним набувачем і у
витребуванні його власнику було
відмовлено.

Добросовісність як одна із
загальних засад цивільного
судочинства означає фактичну чесність
суб'єктів у їх поведінці, прагнення
сумлінно захистити цивільні права та
забезпечити виконання цивільних
обов'язків. При вирішенні спорів про
набувальну давність суд має врахувати
добросовісність саме на момент
передачі позивачу майна (речі), тобто на
початковий момент, який буде
включатися в повний строк давності
володіння, визначений законом. Позивач,
як незаконний володілець, протягом
всього часу володіння майном повинен
бути впевнений, що на це майно не
претендують інші особи, і він отримав
це майно з підстав, достатніх для того,
щоб мати право власності на нього.

Спірна частина квартири є
спадковим майном після смерті власниці
- ОСОБА_7

З урахуванням викладеного, до
правовідносин, що виникли з приводу
спадкування майна, не може бути
застосована ст. 344 ЦК України.

Проте, відмову у позові з тих підстав,
що позивач вже володіє іншою частиною
квартири також не можна визнати
обґрунтованою.

Таким чином, відповідно до ст. 309
ЦПК України ухвалене в справі судове
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в позові ОСОБА_3 з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3;
313, 316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Ізюмського районного
суду Харківської області від 03 квітня
2014 року -скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в
позові ОСОБА_3 до виконавчого комітету
Ізюмської міської ради Харківської
області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю -
відмовити з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді