У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 312/201/14-ц

провадження № 6/312/10/2014

21 травня 2014 року
селище Велика
Білозерка

Великобілозерський районний суд
Запорізької області в складі:

головуючого судді
Яцун О.О.,

при секретарі Юхник
С.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду с. Велика
Білозерка Запорізької області подання
виконуючої обов'язки начальника
Відділу державної виконавчої служби
Великобілозерського районного
управління юстиції Запорізької
області Вайдемюлер І.В. про тимчасове
обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі
України,

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2014 року виконуюча обов'язки
начальника Відділу державної
виконавчої служби Великобілозерського
районного управління юстиції
Запорізької області Вайдемюлер І.В.
звернулася до суду з поданням про
обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі
України без вилучення паспортного
документу, до виконання ним своїх
зобов'язань, покладених на нього
рішенням Великобілозерського
районного суду Запорізької області про
стягнення аліментів на користь ОСОБА_4,
зазначивши в поданні, що у Відділі
державної виконавчої служби
Великобілозерського районного
управління юстиції Запорізької
області на примусовому виконанні
знаходиться виконавчий лист
Великобілозерського районного суду
Запорізької області № 2/312/79 від 03.10.2013
року про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей:
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щомісячно, в розмірі 1/3
частини з усіх видів заробітку, але не
менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
20.08.2013 року до досягнення ними
вісімнадцяти років. На підставі
зазначеного виконавчого листа
державним виконавцем 08.10.2013 року
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження. Заявник
стверджує, що державним виконавцем
вжито усіх заходів примусового
виконання рішення, проте боржник
ухиляється від виконання судового
рішення. Заборгованість по аліментам
станом на 01.05.2014 року складає 6278 грн.

В судове засідання виконуюча
обов'язки начальника Відділу державної
виконавчої служби Великобілозерського
районного управління юстиції
Запорізької області Вайдемюлер І.В.,
будучи належним чином повідомлена про
день та час судового засідання, не
з'явилася, про причину не явки до суду
не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що пред'явлене до суду
подання державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Великобілозерського районного
управління юстиції Запорізької
області про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України, судові рішення ухвалюються
судом України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

За правилами статті 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання,
зазначене в частині першій цієї статті,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Пунктом 8) ст. 19 Закону України «Про
державну прикордонну службу України»
встановлено, що на державну
прикордонну службу відповідно до
визначених законом завдань
покладається, зокрема, запобігання та
недопущення перетинання державного
кордону України особами, яким згідно із
законодавством не дозволяється в'їзд в
Україну або яких тимчасово обмежено у
праві виїзду з України, у тому числі
згідно з дорученнями правоохоронних
органів;розшук у пунктах пропуску
через державний кордон осіб, які
переховуються від органів дізнання,
слідства та суду, ухиляються від
відбуття кримінальних покарань;
виконання в установленому порядку
інших доручень правоохоронних органів.

За змістом пункту 4) частини 1 статті
20 Закону України «Про державну
прикордонну службу України», органам,
підрозділам, військовослужбовцям, а
також працівникам Державної
прикордонної служби України, які
відповідно до їх службових обов'язків
можуть залучатися до
оперативно-службової діяльності, для
виконання покладених на Державну
прикордонну службу України завдань
надається право шляхом опитування осіб
з'ясовувати підстави перетинання
державного кордону України, не
пропускати через державний кордон
України осіб без дійсних документів на
право його перетинання, осіб, які
надали завідомо неправдиві відомості
під час одержання зазначених
документів, осіб, яким Державною
прикордонною службою України за
порушення законодавства з
прикордонних питань та про правовий
статус іноземців чи за мотивованим
письмовим рішенням суду та
правоохоронних органів не
дозволяється в'їзд в Україну або
тимчасово обмежено право виїзду з
України; робити в документах
зазначених осіб відповідні відмітки.

Частиною 2 статті 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» передбачено,
що громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до п.11.1.1 розділу ХI
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, що набрала чинності з
17 квітня 2012 року та затверджена наказом
Міністерства юстиції України № 512/5 від
2 квітня 2012 року, у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
державний виконавець може звернутися з
поданням до суду за місцезнаходженням
органу ДВС щодо встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника-фізичної особи або керівника
боржника-юридичної особи за межі
України до виконання зобов'язань за
рішенням. Подання повинно містити
зокрема підтвердження факту ухилення
боржника від виконання своїх
зобов'язань.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право викликати фізичних осіб,
посадових осіб з приводу виконавчих
документів, що знаходяться у
виконавчому провадженні, а в разі
неявки боржника без поважних причин
виносити постанову про його привід
через органи внутрішніх справ.

В поданні державний виконавець
стверджує, що з його боку вжито усіх
заходів примусового виконання рішення.
Проте, жодного доказу на підтвердження
проведення державним виконавцем
будь-яких виконавчих дій по виконанню
виконавчого документа, зокрема,
виклику боржника з приводу виконавчого
провадження, в подані не зазначено та
до суду не надано. Також суду не відомо,
чи виносилася державним виконавцем
постанова про привід боржника через
органи внутрішніх справ.

Частина 6 статті 12 Закону України
«Про виконавче провадження» містить
перелік обов'язків боржника, зокрема,
утримання від вчинення дій, які
унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення; надання у строк,
встановлений державним виконавцем,
достовірних відомостей про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
він володіє спільно з іншими особами,
про рахунки у банках чи інших
фінансових установах; своєчасна явка
за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Проте, державний виконавець,
обґрунтовуючи свої вимоги про
обмеження ОСОБА_3 у праві тимчасового
виїзду за межі України, не зазначила в
поданні обставини та не надала суду
доказів, які б підтверджували
порушення боржником обов'язків,
передбачених частиною 6 статті 12 Закону
України «Про виконавче провадження».

Також державним виконавцем не
надано суду доказів того, що ОСОБА_3 має
намір виїхати за межі України на
тимчасове чи постійне проживання, та
тим самим ухилитися від виконання
боргових зобов'язань.

Таким чином, необхідно зробити
висновок, що саме невиконання
боржником самостійно зобов'язань
протягом строку, зазначеного в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржником від виконання
покладених на нього рішенням суду
обов'язків.

Суд вважає, що особа, яка має
невиконані зобов'язання, не може
вважатися винною в ухиленні від
виконання зобов'язань доки не буде
доведено протилежне, оскільки на думку
суду ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду позначає з об'єктивної
сторони такі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків.

Отже, оскільки в наданих суду
матеріалах відсутні будь-які докази на
підтвердження того, що ОСОБА_3 дійсно
ухиляється від виконання зобов'язання,
покладеного на нього рішенням
Великобілозерського районного суду
Запорізької області про стягнення
аліментів на користь ОСОБА_4, а також
враховуючи, що суду не надано доказів
про те, що державним виконавцем вжито
всіх, передбачених Законом України
«Про виконавче провадження» заходів
примусового виконання рішень, суд
вважає, що в задоволенні подання
необхідно відмовити.

На підставі викладеного та
керуючись ст. 124 Конституції України,
Законом України «Про державну
прикордонну службу України», Законом
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»,
Законом України «Про виконавче
провадження», ст.ст. 208-210, 293, 377-1 ЦПК
України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання виконуючої
обов'язки начальника Відділу державної
виконавчої служби Великобілозерського
районного управління юстиції
Запорізької області Вайдемюлер І.В. про
тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві
виїзду за межі України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно

Оригінал ухвали знаходиться в архіві
Великобілозерського районного суду
Запорізької області в матеріалах
справи № 312/201/14-ц (провадження №
6/312/10/2014).

Суддя
О.О. Яцун