Справа № 369/8146/13-ц Головуючий у І
інстанції Пінкевич Н.С.Провадження №
22-ц/780/2016/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

03 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Ігнатченко Н.В.,

при секретарі Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Громадської
організації садівниче товариство
"Ромашка-1" на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 24 січня 2014 року у
справі за позовом Громадської
організації садівниче товариство
"Ромашка-1" до Києво-Святошинської
районної державної адміністрації
Київської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2,
третя особа Шпитьківська сільська рада
Києво-Святошинського району Київської
області про визнання права власності,
визнання незаконним та скасування
розпорядження, визнання недійсним
державних актів на право власності на
земельні ділянки, -

встановила:

У серпні 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом. Свої вимоги
мотивував тим, що рішенням виконкому
Боярської сільської ради народних
депутатів № 83 від 16 травня 1988 року
садівницькому товариству "Ромашка"
було виділено у користування земельну
ділянку площею 3 га.

На підставі рішення виконавчого
комітету Шпитьківської сільської ради
від 25 травня 1998 року садовому
товариству передано у колективну
власність земельну ділянку площею 0,8567
га, місцерозташування якої визначалось
на підставі матеріалів інвентаризації
по фактичному користуванню та
відображено в зведеному плані
земельних ділянок, яке здійснювалося
відповідною комісією.

На підставі розпоряджень
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації № № 31 та 32 від
19 січня 2005 року відповідачам були
надані земельні ділянки з числа земель,
які належать СТ "Ромашка-1" на праві
колективної власності. При цьому право
товариства на ці ділянки не
припинялось в установленому законом
порядку. Надані земельні ділянки
знаходяться в прибережній смузі, тому
не можуть передаватись з цільовим
призначенням для ведення особистого
господарства, садівництва,
городництва, сінокосіння і випасання
худоби. Крім того, відповідачі не були
членами товариства, тому про передачу
та незаконну приватизацію земельних
ділянок товариству не було нічого
відомо. У 2012 року відповідачі на
спірних ділянках встановили паркан,
який повністю перекрив доступ членам
товариства до озера та пляжу, саме з
цього часу товариству стало відомо про
факт незаконної передачі земельних
ділянок відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Позивач вважає, що відповідні
розпорядження та видані відповідачам
на їх підставі державні акти на право
власності на земельні ділянки
порушують абсолютне право позивача,
визначене ст. 41 Конституції України та
ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод.

Просив визнати право колективної
власності громадської організації
садівничого товариства "Ромашка-1" на
земельну ділянку площею 0,8567 га, яка
знаходиться за адресою с. Лісне
Києво-Святошинського району Київської
області в межах, визначених зведеним
планом земельних ділянок СТ
«Ромашка-1», кварталу 55558, наданої
безкоштовно на підставі рішення
виконавчого комітету Шпитьківської
сільської ради № 51 від 25 травня 1998 року.
Визнати незаконними та скасувати
розпорядження Києво-Святошинської
районної державної адміністрації
Київської області № 31 від 19 січня 2005
року в частині надання ОСОБА_1
земельної ділянки площею 0,1074 га,
розпорядження № 32 від 19 січня 2005 року в
частині надання ОСОБА_2 земельної
ділянки площею 0,1152 га. Визнати
незаконним та скасувати розпорядження
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області № 118 від 24 лютого 2007 року про
видачу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 державних
актів на право власності на земельну
ділянку. Визнати недійсним державний
акт на право власності серія ЯЗ №193657,
виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку
площею 0,1074 га та визнати недійсним
державний акт на право власності серія
ЯЗ №193656, виданий ОСОБА_2 на земельну
ділянку площею 0,1152 га. Стягнути з
відповідачів судовий збір пропорційно
до позовних вимог.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 24
січня 2014 року провадження у справі в
частині позовних вимог про визнання
незаконним та скасування розпоряджень
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області № 31 та № 32 від 19 січня 2005 року
закрито у зв'язку з відмовою позивача
від позову в цій частині позовних
вимог. У задоволенні позову про
визнання права власності, визнання
незаконними та скасування
розпоряджень, визнання недійсними
державних актів на право власності на
земельні ділянки відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить
скасувати рішення в частині відмови в
позові та в цій частині ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю, посилаючись на
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, на грубе порушення норм
матеріального і процесуального права
та на необґрунтоване застосування
судом позовної давності.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи в позові, суд
обґрунтовував свої висновки тим, що
позивачем не подано належних та
допустимих доказів на підтвердження
поважності причин пропуску строку
позовної давності.

Однак, з такими висновками суду
повністю погодитись не можливо,
оскільки вони не відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, які мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

За змістом ст. ст. 57 і 58 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, які мають значення для
вирішення справи. Належними є докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування.

За змістом ст. ст. 22, 23 ЗК України від
18.12.1990 року, який діяв на час прийняття
рішення виконавчим комітетом
Шпитьківської сільської ради від 25
травня 1998 року, право власності на
землю або право користування наданою
земельною ділянкою виникає після
встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної
ділянки, в тому числі на умовах оренди,
до встановлення меж цієї ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує право
власності або право користування
землею, забороняється.

Право власності або право постійного
користування землею посвідчується
державними актами, які видаються і
реєструються сільськими, селищними,
міськими, районними Радами народних
депутатів.

За змістом ст. ст. 20, 21 ЗК УРСР від 08.07.1970
року, який діяв на час прийняття
рішення виконавчим комітетом
Боярської сільської ради народних
депутатів № 83 від 16 травня 1988 року,
відповідно до Основ земельного
законодавства Союзу РСР і союзних
республік право землекористування
колгоспів, радгоспів та інших
землекористувачів засвідчується
державними актами на право
користування землею. Форми актів
встановлюються Радою Міністрів СРСР.
Видача державних актів на право
користування землею, а також актів на
право довгострокового тимчасового
користування землею провадиться
виконавчими комітетами районних
(міських) Рад народних депутатів.

Відповідно до вимог ст. 22 ЗК УРСР 1970
року приступати до користування
наданою земельною ділянкою до
встановлення відповідними
землевпорядними органами меж цієї
ділянки в натурі (на місцевості) і
видачі документа, який засвідчує право
користування землею, забороняється.

Встановлено, що рішенням виконкому
Боярської сільської ради народних
депутатів № 83 від 16 травня 1988 року
садівницькому товариству "Ромашка"
було виділено земельну ділянку площею 3
га.

На підставі рішення виконавчого
комітету Шпитьківської сільської ради
від 25 травня 1998 року № 51 затверджено
матеріали інвентаризації по
фактичному користуванню загальна
площа садівницького товариства
"Ромашка-1" 2,8353 га. Передано безкоштовно
у приватну власність земельні ділянки
для ведення садівництва 17 членам
садівницького товариства "Ромашка-1"
загальною площею 0,9608 га. Передано
безкоштовно у колективну власність
земельні ділянки площею 0,8567 га (під
вулицями, площами), що знаходяться в
колективному користуванні членів
садівницького товариства.

Як убачається з матеріалів справи,
позивач всупереч вимогам ст. ст. 10, 57-60
ЦПК України не надав суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що у нього виникло право
колективної власності у 1988 році на
земельну ділянку площею 2,8353 га, а у 1998
році на земельну ділянку площею 0,8567 га
відповідно до вимог ст. ст. 20, 21, 22 ЗК
УРСР від 08.07.1970 року та ст. ст. 22, 23 ЗК
України від 18.12.1990 року, оскільки в
матеріалах справи відсутні докази
встановлення меж цих земельних ділянок
в натурі (на місцевості) і одержання
позивачем документа, що посвідчує
право власності або право користування
землею.

Встановлено, що розпорядженням
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області № 118 від 24 лютого 2007 року
затверджено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність для ведення садівництва,
членам садового товариства «Ромашка-1»
в межах Шпитьківської сільської ради
та передано у власність земельні
ділянки ОСОБА_1 площею 0,1074 га та ОСОБА_2
площею 0,1152 га.

На підставі зазначеного розпорядження
27 лютого 2009 року ОСОБА_2 отримав
державний акт серія ЯЗ № 193656 на право
власності на земельну ділянку площею
0,1152 га, яка розташована на території
Шпитьківської сільської ради, СТ
«Ромашка-1», Києво-Святошинського
району Київської області, кадастровий
номер :05:006:0222. (а. с. 116).

На підставі зазначеного розпорядження
27 лютого 2009 року відповідач ОСОБА_1
отримав державний акт серія ЯЗ № 193657 на
право власності на земельну ділянку
площею 0,1074 га, яка розташована на
території Шпитьківської сільської
ради, СТ «Ромашка-1»,
Києво-Святошинського району Київської
області, кадастровий номер
:05:006:0221. (а. с. 117).

З урахуванням наведеного, оскільки
позивач не надав суду доказів на
підтвердження того, що у нього виникло
право колективної власності на
земельні ділянки площею 0,1152 га та 0,1074
га, які належать на праві власності
відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1, то
відсутні підстави до задоволення
позову.

Позовні вимоги в частині визнання за
позивачем права колективної власності
на земельну ділянку площею 0,8567 га,
також не підлягають до задоволення,
оскільки відповідно до вимог ст. ст. 5 та
9 ЗК України 1990 року передача земельних
ділянок в тому числі у колективну
власність відноситься до відання
сільської, селищної, міської Ради
народних депутатів, на території яких
вони розташовані, і до компетенції суду
не відноситься.

Крім того, відмовляючи в позові за
пропуском строку позовної давності без
поважних причин, суд першої інстанції в
мотивувальній частині рішення також
зазначив про недоведеність позову, не
звернувши уваги на п. 11 постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
судове рішення у цивільній справі" № 14
від 18.12.2009 року, згідно роз'яснень якого
встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
частково заслуговують на увагу, суд
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи,
рішення суду ухвалено з порушенням
норм матеріального і процесуального
права і підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову відповідно до
вимог ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 312, 313-314, 316-317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Громадської
організації садівниче товариство
"Ромашка-1" задоволити частково.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
24 січня 2014 року скасувати в частині
відмови в позові і в цій частині
ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову
Громадської організації садівниче
товариство "Ромашка-1" до
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа
Шпитьківська сільська рада
Києво-Святошинського району Київської
області про визнання права власності,
визнання незаконним та скасування
розпорядження, визнання недійсним
державних актів на право власності на
земельні ділянки.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді