Провадження №2/263/1675/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року Жовтневий районний суд
м. Маріуполя Донецької області у складі
головуючого судді Турченка О.В., при
секретарі Лапоног Т.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Маріуполі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» про
стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

31.03.2014 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом, уточнивши його в ході розгляду
справи, та вказала, що 18.10.2013 р. вона
уклала з ПАТ «ВАБ» договір
банківського вкладу на суму 10001 доларів
США строком на 13 місяців. 19.02.2014 р. у
зв'язку з нестабільною ситуацією в
країні вона звернулася до банку з
вимогою про повернення всієї суми
вкладу, проте 26.02.2014 р. їй повернули лише
частину вкладу, а залишок суми в
розмірі 5500 доларів США сплатили тільки
після звернення до суду. Тому просить
стягнути з відповідача за 34 дня
прострочення 3% річних в розмірі 174,60
грн., інфляційне збільшення в розмірі
374,88 грн., пеню в розмірі 733,29 грн. та
моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Позивачка надала письмову заяву про
розгляд справи без її участі та
підтримання позовних вимог у повному
обсязі.

Представник відповідача до судового
засідання не з'явився з невідомих
причин, хоча про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, проте надав заперечення на
позов, в яких зазначив, що сплата пені, 3%
річних та інфляційного збільшення не
була передбачена умовами укладеного
договору між сторонами та не
передбачена банківським
законодавством. Також ОСОБА_1 не було
спричинено й ніякої моральної шкоди.
Тому вважає позовні вимоги
безпідставними.

Дослідивши письмові матеріали справи,
суд встановив наступні фактичні
обставини та відповідні ним
правовідносини.

18.10.2013 р. між ОСОБА_1 та ПАТ «ВАБ»
укладено договір банківського вкладу
№666638/2013 на суму 10001 доларів США строком
на 13 місяців.

19.02.2014 р. ОСОБА_1 надано на адресу ПАТ
«ВАБ» заяву про дострокове розірвання
даного договору банківського вкладу, в
якій зазначена дата видачі залишку
вкладу та проценті 26.02.2014 р.

З роздруківки руху коштів по рахунку
ОСОБА_1 та наданих позивачкою заяв на
видачу готівки вбачається, що станом на
31.03.2014 р. залишок неповерненого вкладу
складав 5500 доларів США.

Згідно ч.2 ст.1060 ЦК України за договором
банківського вкладу незалежно від його
виду банк зобов'язаний видати вклад або
його частину на першу вимогу вкладника,
крім вкладів, зроблених юридичними
особами на інших умовах повернення, які
встановлені договором.

При цьому ч.2 ст.625 ЦК України
передбачає, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки сума боргу складає 5500 доларів
США, період прострочення з 26.02.2014 р. по
31.03.2014 р. становить 34 дня, то загальна
сума 3% буде 15,37 доларів США, що
еквівалентно 174,60 грн. з урахуванням меж
заявлених вимог (ст.11 ЦПК України).

Разом з тим треба зазначити, що
інфляція - це знецінення грошей і
безготівкових коштів, що
супроводжується зростанням цін на
товари і послуги (п.2 Методологічних
положень щодо організації
статистичних спостережень за змінами
цін (тарифів) на спожиті товари
(послуги) і розрахунку індексу
споживчих цін, що затверджені наказом
Державного комітету статистики
України від 14 листопада 2006 року №519).
Показником, який характеризує рівень
інфляції, є індекс споживчих цін, який
характеризує зміни у часі загального
рівня цін на товари та послуги, що купує
населення для невиробничого
споживання. Він є показником зміни
вартості фіксованого набору споживчих
товарів та послуг у поточному періоді
порівняно з базовим. Тобто відповідно
до ст.625 ЦК України встановлений індекс
інфляції враховується при обчисленні
суми боргу в разі наявності між
сторонами грошових зобов'язань у
грошовій одиниці України, тобто в
гривні.

Тому позовні вимоги в частині
стягнення інфляційного збільшення в
розмірі 374,88 грн. не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.ст.549 та 551 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Якщо предметом неустойки є грошова
сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Проте умовами договору банківського
вкладу від 18.10.2013 р. взагалі не
встановлена пеня за прострочення
повернення грошових коштів, у зв'язку з
чим її стягнення з відповідача не може
бути проведено.

Стосовно вимог ОСОБА_1 про стягнення
моральної шкоди суд зазначає, що вони
також не ґрунтуються на законі,
оскільки дані правовідносини між
сторонами носять договірний характер,
а випадки покладення обов'язку
відшкодувати моральну шкоду чітко
закріплені в статті 23 ЦК України і
стосуються вони деліктних
правовідносин, тому в цій частині у
позові також слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.8, 10, 11, 58-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» про
стягнення заборгованості задовольнити
частково.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
Акціонерний Банк» на користь ОСОБА_1 3%
річних від простроченої суми в розмірі
174 (сто сімдесят чотири) гривні 60
копійок.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
Акціонерний Банк» в дохід держави
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Донецької області
через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя
О.В.
Турченко