АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3745/14 р.
Справа № 623/4414/13-ц
Головуючий 1 інстанції Бутенко В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Коровіна С.Г.,
Бездітко В.М.,

при секретарі - Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Ізюмського районного суду
Харківської області від 28 березня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
виконавчого комітету Капитолівської
сільської ради Ізюмського району
Харківської області, ОСОБА_4 про
визнання права власності в порядку
спадкування,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до виконавчого
комітету Капитолівської сільської
ради Ізюмського району Харківської
області та ОСОБА_4 про визнання права
власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог вказав,
що відповідно до договору купівлі -
продажу від 1949 року його батько ОСОБА_5
придбав 1/2 частку житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

З цього часу житловий будинок був
розділений на дві окремі юридичні
адреси - №№ 11-а та 11-б.

Після смерті батька, ОСОБА_5 власником
цієї 1/2 частки житлового будинку стала
його мати - ОСОБА_6, яка проживала у
будинку до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

У встановлений законом строк він
звернувся з відповідною заявою до
Ізюмської державної нотаріальної
контори для прийняття спадщини.

06.11.1996 року за № 1226 виконавчий комітет
Капитолівської сільської ради
Ізюмського району Харківської області
надав Ізюмській державній районній
конторі довідку, в якій зазначено, що
його мати - ОСОБА_6 є власником 1/2 частки
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_2, тим самим зменшивши
її частку власності на 1/4.

Просив визнати за ним право власності
на житловий будинок за адресою:
АДРЕСА_2, в порядку спадкування за
законом після смерті його матері
ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Представник відповідача - виконавчого
комітету Капитолівської сільської
ради Ізюмського району Харківської
області позовні вимоги визнав
повністю.

Представник відповідачки ОСОБА_4
позовні вимоги визнав частково.

Рішенням Ізюмського районного суду
Харківської області від 28 березня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати, та ухвалити нове рішення,
яким його позовні вимоги задовольнити
в повному обсязі. Посилається на
порушення норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що для
визнання за ним права власності на весь
будинок є всі підстави.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення осіб, які
з'явилися, дослідивши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_3 не надав до суду належних та
допустимих доказів для підтвердження
вимог заявлених в позовній заяві.

Вказаний висновок судова колегія
вважає вірним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК
України - рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України -
під час ухвалення рішення суд вирішує,
зокрема питання про те, які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин та яка правова
норма підлягає застосуванню до спірних
правовідносин.

Встановлено, що ОСОБА_3 у
встановлений законом строк звернувся з
відповідною заявою до Ізюмської
державної нотаріальної контори для
прийняття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; 2) якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини.

06.11.1996 року за № 1226 виконавчий
комітет Капитолівської сільської ради
Ізюмського району Харківської області
надав Ізюмській державній районній
конторі довідку в якій зазначено, що
ОСОБА_6 є власником 1/2 частки житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_2, в якому постійно проживає.

У відповідності до виданої
довідки ОСОБА_3 отримав свідоцтво про
право на спадщину за законом від 04.12.1996
року, посвідчене державним нотаріусом
Ізюмської державної нотаріальної
контори за № 2-5307 (спадкова справа №
394/96р.), зареєстроване в Ізюмському
районному БТІ 04.02.1997 року за № 133, на 1/2
частку житлового будинку, жилою площею
20 кв.м., до якого примикають
господарські будівлі: колодязь, погріб,
вартістю 857 грн., які розташовані в
АДРЕСА_2, на земельній ділянці
Капитолівської сільської ради
Ізюмського району Харківської області
(а.с. 7).

Відповідно до п. 23 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року № 7 «Про судову практику
у справах про спадкування» за
наявності умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину вимоги про визнання
права на спадщину судовому розглядові
не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Отже, право на оформлення
спадщини у судовому порядку пов'язане з
відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва
про право на спадщину.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять відмови
нотаріуса у видачі свідоцтва про право
на спадщину в тому обсязі, на який
претендує ОСОБА_3 Також не містять вони
і доказів на підтвердження того, що
позивач звертався до сільської ради
для виправлення помилки та отримав
відмову.

З огляду на вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
висновок суду першої інстанції не
спростовують та не дають підстав для
скасування чи зміни ухваленого у
справі рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 308, 313, 315,317
ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ізюмського районного
суду Харківської області від 28
березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді