Справа № 357/721/14 Головуючий у І
інстанції Дмитренко А.М.Провадження №
22-ц/780/2961/14 Доповідач у 2
інстанції ФінагєєвКатегорія 49
УХВАЛА

Іменем України

20 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Березовенко
Р.В.

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 21 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа -
служба у справах дітей Білоцерківської
міської ради Київської області про
позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом та просила позбавити
батьківських прав ОСОБА_1 відносно
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що
позивач перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, який розірвано
у жовтні 2006 року. Від шлюбу сторони
мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
знаходиться на утриманні ОСОБА_2
Відповідач не цікавиться вихованням
дитини, матеріальної допомоги не надає.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 21 березня 2014 року позов ОСОБА_2
задоволено частково. Позбавлено
батьківських прав ОСОБА_1 щодо
малолітньої доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції через неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи
та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити. В
обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що ОСОБА_1 намагався
мирним шляхом знайти спільну мову з
колишньою дружиною щодо виховання
дитини. Відповідач бажає приймати
участь у вихованні своєї доньки. Під
час допиту у судовому засіданні дитині
було наказано, що вона не повинна
нікого впізнавати.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували у зареєстрованому шлюбі,
який було розірвано 04 жовтня 2006 року, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу НОМЕР_2.

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво
про народження НОМЕР_1

ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю ОСОБА_2,
що підтверджується довідкою ЖЕК № 7 від
25.01.2013 року та актом обстеження умов
проживання від 30.01.2013 року.

З листа ВДВС Білоцерківського МРУЮ № 69
від 30.01.2013 року вбачається, що у
виконавчому провадженні станом на
30.01.2013 року за ОСОБА_1 рахується
заборгованість по виконавчому листу у
розмірі 31 461 грн.

У довідці ВДВС Білоцерківського МРУЮ №
153 від 21.03.2014 року зазначено, що за
період з 01.09.2013 року по 28.02.2014 року
ОСОБА_2 не отримувала аліменти від
ОСОБА_1

Згідно висновку служби у справах дітей
Білоцерківської міської ради
Київської області № 651 від 18.04.2013 року
служба у справах дітей вважає
доцільним позбавити батьківських прав
ОСОБА_1 щодо його малолітньої доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків, на протязі довгого періоду
не спілкується з донькою, тобто свідомо
нехтує батьківськими обов'язками.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до вимог ст. 164 СК України
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового
будинку або з іншого закладу охорони
здоров'я без поважної причини і
протягом шести місяців не виявляли
щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або
наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів
експлуатації дитини, примушують її до
жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного
кримінального правопорушення щодо
дитини.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення
батьківських прав» передбачено, що
особи можуть бути позбавлені
батьківських прав щодо дитини, яка не
досягла вісімнадцяти років, і тільки з
підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання, не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей, не сприяють
засвоєнню нею загальноосвітніх норм
моралі, не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу, не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
факти, як кожний окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК
України - кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Факти ухилення відповідача від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини підтверджуються
наявними у матеріалах справи доказами.

Так, згідно довідки ВДВС
Білоцерківського МРУЮ від 30.01.2013 року №
69 заборгованість ОСОБА_1 по сплаті
аліментів становить 31 461 грн.

Відповідно до довідки № 190 від 25.01.2013
року, ОСОБА_2 зареєстрована та проживає
АДРЕСА_1 разом з донькою ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно акту обстеження умов проживання
ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю ОСОБА_2.
Батько дитини не цікавиться її життям
протягом восьми років, участі у
вихованні доньки не приймає,
самоусунувся від виконання
батьківських обов'язків.

У характеристиці, виданій
Білоцерківською загальноосвітньою
школою І ступеня на ОСОБА_3, зазначено,
зокрема, що у період навчання учениці
ОСОБА_3 з 01 вересня 2010 року по червень 2012
року батько жодного разу в школі не
з'являвся.

За висновком служби у справах дітей
Білоцерківської міської ради ОСОБА_1
доцільно позбавити батьківських прав
стосовно доньки ОСОБА_3

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
доведеність ухилення відповідача від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини.

В апеляційній скарзі відповідач
зазначає, що намагався мирним шляхом
вирішити з позивачем питання щодо
участі у вихованні дитини. Однак,
ОСОБА_1 не надав жодних доказів на
підтвердження того, що позивач
перешкоджала йому спілкуватися з
дитиною, надавати їй матеріальну
допомогу та брати участь у вихованні
доньки. З позовом про усунення перешкод
у спілкуванні з дитиною відповідач не
звертався. Посилання апелянта на його
бажання приймати участь у вихованні
доньки є голослівними та
спростовуються доказами, наявними у
матеріалах справи.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що доводи апеляційної
скарги є безпідставними та такими, що
не підтвердженні належними та
допустимими доказами у справі.
Висновки суду відповідають фактичним
обставинам справи, ґрунтуються на
досліджених в судовому засіданні
доказах та доводами апеляційної скарги
не спростовуються.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 21 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Кашперська Т.Ц.

Березовенко Р.В.