Номер провадження: 22-ц/785/1939/14
Номер справи місцевого суду: 1519/2131/2012
Головуючий у першій інстанції Плавич
Доповідач Доценко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Доценко Л.І.,

суддів - Процик М.В., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря - Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Tовариства з обмеженою
відповідальністю «Плавбудзагін»,
виробничого кооперативу «Управління
механізації будівництва», треті особи,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору - ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про відшкодування витрат на
поховання та моральної шкоди, за
апеляційними скаргами представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_6 та виробничого
кооперативу «Управління механізації
будівництва» на рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 09 грудня 2013
року,

ВСТАНОВИЛА :

09.02.2012 року ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до TOB «Плавбудзагін», ВК
«Управління механізації будівництва»
про відшкодування витрат на поховання
та моральної шкоди, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

В обґрунтування позову ОСОБА_2
посилалась на ті обставини, що в липні
2007 року внаслідок злочинних дій
працівників TOB «Плавбудзагін» та ВК
«Управління механізації будівництва»
стався нещасний випадок на
виробництві, в результаті якого
загинув батько позивачки ОСОБА_7
Вироками Малиновського районного суду
міста Одеси по кримінальній справі
№1-478/08 громадяни ОСОБА_8 і ОСОБА_4 були
визнані винними в скоєнні злочинів,
передбачених ч.2 ст. 272 КК України, по
кримінальній справі №1-1260/07 від 30.11.2007
року громадянин ОСОБА_5 був визнаний
винним в скоєнні злочину,
передбаченого ч.2 ст. 171 КК України.
Вироки набрали законної сили.

Позивачка просила стягнути з
відповідачів на її користь суму витрат
на поховання потерпілого в загальному
розмірі 10505,00 гривень та суму
компенсації заподіяної моральної
шкоди у розмірі 120000,00 гривень.

Представник позивача ОСОБА_2 у судове
засідання з'явилась, заявлені вимоги
підтримала, просила суд позов
задовольнити.

Представник відповідача TOB
«Плавбудзагін» у судове засідання не
з'явився.

Представник ВК «Управління
механізації будівництва» у відкрите
судове засідання з'явився, проти
заявлення позову заперечував.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явився, повідомлявся судом про
розгляд даної цивільної справи,
відбуває кримінальне покарання в
Південній виправній колонії (№51) УДПтС
України в Одеській області.

Представник третьої особи ОСОБА_4 у
судове засідання з'явилась, проти
заявленого позову заперечувала.

Третя особа ОСОБА_5 у судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про заперечення проти заявленого
позову із клопотанням про розгляд
справи за його відсутності.

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 09 грудня 2013 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Суд стягнув солідарно з TOB
«Плавбудзагін», ВК «Управління
механізації будівництва» на користь
ОСОБА_2 суму витрат на поховання ОСОБА_7,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 - у розмірі 10505,00
гривень та суму моральної шкоди у
розмірі 50000,00 гривень.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_2
суд відмовив.

Рішення суду оскаржують представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_6 та ВК «Управління
механізації будівництва».

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_6 просить рішення суду
змінити та стягнути з ТОВ
«Плавбудзагін» та ВК «Управління
механізації будівництва» в
солідарному порядку на користь
позивачки 120000 гривень, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права.

В апеляційній скарзі ВК
«Управління механізації будівництва»
просить рішення суду в частині
задоволенні позову до ВК «Управління
механізації будівництва» скасувати та
ухвалити нове рішення по суті позовних
вимог, яким у задоволенні позову в
частині до ВК «Управління механізації
будівництва» відмовити, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційних скарг, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
представника ОСОБА_2- ОСОБА_6 підлягає
відхиленню, апеляційна скарга ВК «
Управління механізації будівництва»
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_2 про
стягнення моральної шкоди з ТОВ «
Плавбудзагін» та виробничого
кооперативу « Управління механізації
будівництва», суд першої інстанції
виходив з положень ст.1190 ЦК України і
вважав, що вони повинні нести
солідарну відповідальність.

Однак погодитись з таким висновком
суду першої інстанції не можна,
оскільки висновки суду не
відповідають обставинам справи, суд не
правильно застосував норми
матеріального права.

Колегія суддів вважає, що вказані
порушення призвели до неправильного
вирішення справи, тому суд
апеляційної інстанції на підставі
п.п.3,4 ст.309 ЦПК України рішення суду
першої інстанції скасовує , ухвалює
нове рішення із наступних підстав.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення
її прав.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України
моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові ( дружині), батькам (
усиновлювачам) , дітям ( усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім;єю.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 15 липня 2007року
на приватному підприємстві «
Плавбудзагін» стався нещасний випадок.
Під час виконання вантажних робіт
електрозварювальника ОСОБА_7 було
смертельно травмовано. ОСОБА_7
перебував у трудових відносинах з
відповідачем ТОВ « Плавбудзагін» і
виконував свої трудові обов;язки
згідно з трудовим договором на об;єкті
роботодавця і за його дорученням.
Факт нещасного випадку на виробництві
підтверджується актом H-1 від
15.08.2007року та актом спеціального
розслідування нещасного випадку від
14.08.2007року форма H-5.

У зазначених актах причиною
нещасного випадку зазначено «
невиконання посадових обов;язків -
відповідальним за безпечне проведення
робіт з переміщення вантажів кранами,
особисто не керував роботами, на які не
розроблена схема стропування-
стропування та підйом відрізаною
частини армокаркас, що призвело до
неправильного стропування армокаркас
і його перекидання. Не контролював
дотримання працівниками вимог з
охорони праці. Порушив п.2.1.6 Інструкції
№ 16/06 для осіб, відповідальних за
безпечне переміщення вантажів
кранами в ТОВ « Плавбудзагін».

Особою, відповідальною за безпечне
переміщення вантажів кранами, був
призначений працівник ТОВ «
Плавбудзагін» виконроб ОСОБА_5 і всі
роботи, в тому числі робота крана і
стропольщика, проходила під його
особистим контролем, що
підтверджується кримінальними
справами № 1-487/08 і № 1-1260/07, за яким
Малиновським районним судом м. Одеси
були винесені вироки. За вказані
порушення , що спричинило за собою
смерть працівника, ОСОБА_5- виконроб
ТОВ « Плавбудзагін» вироком
Малиновського районного суду м. Одеси
від 30.11.2007року був засуджений за ст.271
ч.2 КК України, тобто за порушення вимог
законодавчих та інших нормативно-
правових актів про охорону праці
службовою особою, якщо воно заподіяло
загибель людей або інших тяжких
наслідків.

Вироком Малиновського районного
суду м. Одеси від 16.07.2008року
стропольщик ТОВ « Плавбудзагін»
ОСОБА_3 був засуджений за ст.272 ч.2 КК
України, тобто за порушення правил
безпеки під час виконання робіт з
підвищеною небезпекою на виробництві.

У вироку від 30.11.2007року вказується,
що виконроб ОСОБА_5 керував двома
ланками. До складу ланки входить
машиніст бурової установки, бетонщик,
електрозварник, стропольщик і
різноробочі. Також під його
керівництвом працював кранівник
ОСОБА_4

Оскільки дані обставини
встановлені вироками суду, що набрали
законної сили, то згідно ст.61 ЦПК
України дані обставини не підлягають
доказуванню і обов;язкові для суду при
розгляді цивільної справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів прийшла до висновку, що
відповідальність перед позивачкою
несе ТОВ « Плавбудзагін», оскільки
нещасний випадок стався з працівником
ТОВ « Плавбудзагін», на його об;єкті,
при виконанні його ж завдання і по вині
його ж працівників. Виробничий
кооператив « Управління механізації
будівництва» в даному випадку
відповідальності не несе.

Суд першої інстанції при винесені
рішення вказані вище обставини до
уваги не взяв, та помилково стягнув
шкоду солідарно з відповідачів як ТОВ «
Плавбудзагін» так і з ВК « Управління
механізації будівництва».

Із матеріалів справи вбачається, що
смерть ОСОБА_7, який є батьком
позивачки, призвела до сильних
душевних, моральних та фізичних
страждань. Порушився звичайний,
нормальний уклад життя позивачки, у
зв;язку з втратою годувальника,
господаря та рідної людини для
позивачки. Зі смертю батька погіршився
матеріальний стан в сім;ї, оскільки
позивачка навчалась за рахунок
батька. Смерть батька для позивачки є
непоправимою втратою, яка спричинила
тривалий душевний біль. Крім того, у неї
погіршився стан здоров;я- загострилась
виразкова хвороба, що підтверджено
медичними документами.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995року « Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (
немайнової) шкоди» розмір
відшкодування моральної шкоди повинен
визначатися судом залежно від
характеру та обсягу страждань (
фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат ( їх тривалості,
можливості їх відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Колегія суддів вважає, що смерть
батька це непоправима втрата, тому
моральна шкода в розмірі 50000 гривень
буде розумною компенсацією для
відшкодування моральної шкоди
позивачки.

Посилання в апеляційній скарзі
ОСОБА_2 про необхідність стягнення
моральної шкоди в розмірі 120000гривень,
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки визначення даного розміру
моральної шкоди не виходить із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивачка встановила на могилу батька-
ОСОБА_7 пам;ятник, вартість якого
становить 11205гривень, що підтверджено
накладною № 12 від 02.07.2010року ( а.с.38,
135,136). Згідно довідки від липня 2010року
Управління ВД ФСНВУ в Одеській області
виплатило ОСОБА_2 700грн. ( а.с. 147).

Пунктами 5 і 6 Порядку проведення
витрат на поховання у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
Постановою Кабінетом Міністрів
України від 11 липня 2001року № 826
передбачено, що організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником.

При цьому проводяться витрати на :
саме поховання; придбання одягу, взуття
, інших предметів для похорону;
організацію поминального обіду;
релігійні обряди; виготовлення і
встановлення пам;ятників та огорож
тощо.

Страхувальником в даному випадку є
ТОВ « Плавбудзагін», який повинен
відшкодувати позивачці витрати на
виготовлення та встановлення
пам;ятника в розмірі 10505гривень ( 11205 - 700=
10505).

На підставі наведеного, колегія
суддів прийшла до висновку про
скасування рішення суду першої
інстанції з ухваленням нового
рішення про стягнення з ТОВ «
Плавбудзагін» на користь ОСОБА_2
моральної шкоди в розмірі 50000 гривень
та витрат на встановлення пам;ятника в
розмірі 10505гривень. У задоволенні інших
позовних вимог ОСОБА_2 до ТОВ
"Плавбудзагін" та в позові до ВК
"Управління механізації будівництва"
треба відмовити.

Керуючись ст.ст.307 ч.1п.2, 309 ч.1п.п.3,4,
316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_6 відхилити.

Апеляційну скаргу виробничого
кооперативу «Управління механізації
будівництва» задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного
суду м. Одеси від 09 грудня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю « Плавбудзагін» на
користь ОСОБА_2 моральну шкоду в
розмірі 50000 гривень та суму витрат на
поховання у розмірі 10505гривень.

У задоволенні інших позовних
вимог ОСОБА_2 до ТОВ « Плавбудзагін» та
в позові до виробничого кооперативу «
Управління механізації будівництва»
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання ним законної сили.

Головуючий
Л.І. Доценко

Судді
М.В. Процик

А.П. Заїкін