Справа № 511/3867/13-ц
Номер провадження: 2/511/163/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року Роздільнянський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Ільяшук А.
В.,

при секретарі Войнікової Л.Ф.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1, представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні власністю та
виселення з будівлі,-

ВСТАНОВИВ:

18.12.2013 року позивач звернулася з
вказаним позовом до відповідача та
просить суд усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і
належить позивачу на праві власності,
розміром 0,0435 га, шляхом виселення, а
також виселити з недобудованого
будинку ОСОБА_3, який незаконно
перебуває у будівлі. Свої позовні
вимоги мотивує тим, що їй на праві
власності належить земельна ділянка
вказаною площею, на підставі
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯМ №226721,
зареєстрованого відділом
Держземагенства в Роздільнянському
районі Одеської області 27.12.2012 року.
Позивач отримала вказану земельну
ділянку 11.06.1992 року для будівництва і
обслуговування житлового будинку, який
мала на меті побудувати. Того ж року
вона отримала дозвіл на будівництво
одноповерхового будинку житловою
площею 29,10 м2, загальною площею 50,08 м2., та
почала зводити цей будинок, але не
добудувала. В 2010 році вона звернулася з
заявою про приватизацію вказаної
земельної ділянки та отримала
Державний акт, вказаний вище. З метою
догляду за земельною ділянкою та
недобудованим будинком, розташованим
за адресою: АДРЕСА_1, позивач допустила
ОСОБА_3 на свою земельну ділянку та до
будинку. На протязі двох років
відповідач знаходився за вищевказаною
адресою без реєстрації, а коли позивач
побажала зайти до садиби, яка належить
їй на праві приватної власності, то
ОСОБА_3 зачинив хвіртку огорожі, та
двері недобудованого будинку і її,
власника, до будівлі та земельної
ділянки не допустив, аргументуючи тим,
що все належить йому. Мирним шляхом
врегулювати дане питання не вдалося,
угоди не досягнуто, тому позивач
змушена звернутися з позовом до суду.

Позивач ОСОБА_4 та її представники
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 підтримали позов та
просили його задовольнити. ОСОБА_4, явка
якої у судове засідання була визнана
обов'язковою, 24.04.2014 року суду пояснила,
що вона є власницею даної земельної
ділянки, на якій знаходився фундамент
та стіни (до вікон) її недобудованого
будинку. З 1994 року вона переїхала в село
Мануйлівка, Маловисківського району
Кіровоградської області. На земельну
ділянку вона сама допустила
відповідача ОСОБА_3, який на той час
мешкав у цивільному шлюбі з ОСОБА_1. На
прохання ОСОБА_3 вона відмовилася від
своєї земельної ділянки на його
користь, але потім передумала та
вирішила передати землю ОСОБА_1, яка за
її довіреністю займалася
приватизацією землі. В грудні 2013 року
вона приїхала в м.Роздільна та
з'ясувала, що на її земельній ділянці
зведено житловий будинок, але хто його
звів - не знає. Вона хотіла зайти в двір
та на земельну ділянку, але хвіртка
була закрита, і вона не змогла цього
зробити. В той день ОСОБА_3 вона не
бачила. До грудня 2013 року вона в
м.Роздільна не приїздила і земельною
ділянкою не користувалася. Вважає, що
ОСОБА_3 чинить їй перешкоди у
користуванні її власністю та просить
ці перешкоди усунути. У судових дебатах
представник представника позивача
ОСОБА_2 просила позов задовольнити
частково та зобов'язати ОСОБА_3 не
чинити перешкоди позивачу у
користуванні земельною ділянкою,
вказаною вище та дозволити вільний
доступ позивачу на цю ділянку, що
перебуває у її власності, а оскільки
будинок зведений самовільно, то
виселення з нього, на її думку, не
відповідає нормам закону.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав,
пояснив, що з 1995 року він відкрито
користується земельною ділянкою,
розташованою за адресою: АДРЕСА_1, де
власними руками збудував будинок, що
підтверджується технічним паспортом. 01
лютого 2013 року ОСОБА_4 надала йому
нотаріально посвідчену заяву, в якій
відмовилась від земельної ділянки, за
вказаною вище адресою для того, щоб він
зміг оформити на своє ім'я збудований
ним будинок. Він ніколи не чинив
позивачу перешкоди у користуванні її
земельною ділянкою. У грудні 2013 року
він позивача не бачив, а замки на
хвіртку поставив з метою охорони майна
від сторонніх, оскільки він працює і
тому його не буває вдома, а у будинку
зберігаються його особисті речі.
Просив у позові відмовити повністю.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, сусіди
відповідача, підтвердили повністю його
пояснення та вказали, що ОСОБА_4 більше
двадцяти років не появляється на її
земельній ділянці, яку, на їх думку
продала матері ОСОБА_1. На цій земельній
ділянці ОСОБА_7 побудував будинок, у
якому мешкає. Ніяких перешкод у
користуванні власністю нікому, у тому
числі і позивачу, він не чинить. Свідки
охарактеризували відповідача як
добропорядну людину та хорошого
сусіда.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, допитавши
свідків, дослідивши всі докази по
справі у їх сукупності, суд вважає, що у
позові слід відмовити повністю.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України - кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.11 ЦПК - суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено наступне. ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення сесії
Роздільнянської міської ради від 11.06.1992
року отримала земельну ділянку, площею
0,0435 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель за адресою:
АДРЕСА_1, за рахунок вилучення у ОСОБА_8
(а.с.8). Вказана земельна ділянка
відведена їй в натурі, а також вона
отримала паспорт на забудову земельної
ділянки АДРЕСА_1 (а.с.6-13) зі всіма
дозволами. Житловий будинок вона не
побудувала до теперішнього часу. 11
березня 2010 року згідно рішення №1020
сесії Роздільнянської міської ради
ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку, вказану вище (а.с.5).
20.11.2011 року складено акт
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання (а.с.14). 30.11.2011 року технічна
документація затверджена рішенням
міської ради та позивачу передано
безоплатно у власність земельну
ділянку площею 0,0435 га (землі житлової
та громадської забудови) для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1
на території Роздільнянської міської
ради та видано державний акт на право
власності на землю (а.с.15-21). Як
вбачається із пояснень ОСОБА_4, остання
з 1994 року проживає в Кіровоградській
області, а саме: в селі Мануйлівка,
Маловисківського району, де має
будинок. В м.Роздільна вона приїхала в
грудні 2013 року та не змогла зайти на
свою земельну ділянку, оскільки
хвіртка була зачинена. Хто побудував
будинок на її земельній ділянці вона не
знає. Ні до ОСОБА_3, ні до органів влади
чи місцевого самоврядування вона не
зверталася із заявами про усунення
перешкод у користуванні її земельною
ділянкою. Як вбачається із нотаріально
посвідченої заяви від 01.02.2013 року,
ОСОБА_4 відмовилася від земельної
ділянки вказаної вище на користь
ОСОБА_3 (а.с.32). ОСОБА_3 надав суду
технічний паспорт одноквартирного
(садибного) житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1, де зазначено, що 10.07.2013
року саме за заявою ОСОБА_3 цей документ
виготовлено, для послідуючого
прийняття будинку у експлуатацію та
отримання ним правовстановлюючих
документів на нерухоме майно. Свідки,
допитані судом за клопотанням
відповідача, повністю спростували
доводи позивача, викладені у позові.

Згідно ст.319 ЦК України власник має
право володіти,користуватися та
розпоряджатися своїм майном на власний
розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
власності.

Судом встановлено, що відповідач
правомірно, з дозволу позивача
перебуває на її земельній ділянці.
Доказів того, що відповідач
протиправно заволодів земельною
ділянкою позивача, перешкоджає
позивачу у користуванні власністю та
про належність будинку позивачу, суду
не надано. Чим саме та як ОСОБА_3
перешкоджає позивачу у користуванні та
розпорядженні її власністю ні у позові,
ні у судовому засіданні позивачем не
вказано.

Позовні вимоги про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії не
заявлені, тому суд не приймає до уваги
думку представників позивача у судових
дебатах про задоволення позову саме в
цій частині.

Позов не оснований на законі, не
доведений матеріалами справи та
доказами, дослідженими судом та не
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214,215,217,218 ЦПК
України, на підставі ст.ст.16, 319, 321, 386, 391
ЦК України, ст.152 ЗК України, СУД -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
власністю та виселення з будівлі -
відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через Роздільнянський районний суд
Одеської області шляхом подачі
протягом 10 днів з дня його проголошення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя А.В.Ільяшук