Справа № 436/2241/13ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2014 року Кам'янобрідський
районний суд м. Луганська у складі:

головуючого - судді
Чалого А.В.,

при секретарі -
Ніколенко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання домоволодіння спільною
сумісною власністю подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2013 року позивачка звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_2. про
визнання домоволодіння спільною
сумісною власністю подружжя.

В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначила, що в період з 25.04.1998 року по
09.01.2013 року перебувала у шлюбі з
відповідачем ОСОБА_2. В 2006 році між
ОСОБА_3 та ОСОБА_1, ОСОБА_2 був укладений
договір довічного утримання,
відповідно до якого сторони повинні
були надавати ОСОБА_3 догляд та
матеріальне забезпечення, а після
смерті ОСОБА_3 отримати належне йому
домоволодіння розташоване за адресою:
АДРЕСА_1. З березня 2006р. сторони
здійснювали постійний догляд за
ОСОБА_3, купляли для нього необхідні
медикаменти, продукти харчування, речі.
Грошові кошти надавалися з сімейного
бюджету. ОСОБА_1 багато років є
приватним підприємцем, здійснює
торгівлю продуктами харчування на
одному з ринків м. Луганська, має за
договором оренди три модулі. Основний
фінансовий вклад в сімейний бюджет та
грошові кошти, що пов'язані з
виконанням договору довічного
утримання надходили від доходів,
отриманих від підприємницької
діяльності ОСОБА_1 За життя ОСОБА_3
умови договору довічного утримання
були виконані в повному обсязі, але у
зв'язку з раптовою смертю 20.02.2008 року
ОСОБА_3 договір не був оформлений в
встановленому законом порядку. Таким
чином, сторони були змушені звернутися
до суду для визнання права власності
на вищевказане домоволодіння та
домовилися, що цим питанням буде
займатися ОСОБА_2, у зв'язку з тим, що
ОСОБА_1 постійно зайнята на роботі. У 2009
році після розірвання шлюбу ОСОБА_1
стало відоме, що рішенням
Кам'янобрідського районного суду м.
Луганська було визнано договір
довічного утримання дійсним та визнано
право власності за ОСОБА_2 на
домоволодіння, розташоване АДРЕСА_1,
яке раніше належало ОСОБА_3 На даний час
між сторонами вирішується питання,
щодо розподілу спільного майна
подружжя. У зв'язку з чим позивачка
просить суд, визнати домоволодіння
розташоване АДРЕСА_1 спільною сумісною
власністю та визнати за нею та
відповідачем право власності на дане
домоволодіння в рівних частках.

У судовому засіданні позивачка та її
представник підтримали позовні вимоги
та просили їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідач та
його представник визнали позовні
вимоги та не заперечували проти їх
задоволення.

Вислухавши пояснення сторін, свідків
дослідивши матеріали справи, суд
вважає вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
наданих сторонами доказів. Відповідно
до ст.10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Аналогічне положення встановлено ст. 60
СК України.

Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним
з подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно,
які були одержані за цим договором, є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя.

Судом встановлено, між що передане за
договором довічного утримання
нерухоме майно є спільною сумісною
власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 25.04.1998 року
Кам'янобрідським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ
у Луганській області було
зареєстровано шлюб, актовий запис №
55.(а.с.5).

24.03.2009 року рішенням Кам'янобрідського
районного суду м. Луганська договір
довічного утримання укладений 01.03.2006
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнано
дійсним та визнано право власності на
домоволодіння, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.(а.с.52).

Відповідно до інформаційної довідки з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно право власності на житловий
будинок розташований за
адресою:АДРЕСА_1 зареєстровано за
ОСОБА_2 на підставі рішення рішенням
Кам'янобрідського районного суду м.
Луганська від 24.03.2009р.(а.с.72-73).

Рішенням Кам'янобрідського
районного суду м. Луганська від 09.01.2013
року шлюб між ОСОБА_2. та ОСОБА_1
розірвано (а.с.6).

Таким чином, сукупність доказів
свідчить про те, що передане за
договором довічного утримання
домоволодіння розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, з чим сторони
погодилися у судовому засіданні, у
зв'язку з чим, суд вважає, що позовні
вимоги обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України
заходи забезпечення позову слід
скасувати.

Керуючись ст. 60 СК України, ст.ст. 10, 11, 154,
174, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати домоволодіння розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 спільною власністю
ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право
власності на 1/2 частку домоволодіння
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частку домоволодіння розташоване за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Луганської області
через Кам'янобрідський районний суд м.
Луганська. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Головуючий

А.В.Чалий