У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів Гордійчук С.О., Хилевича
С.В.

Секретар судових засідань Демчук
Ю.Ю.

З участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
правонаступника позивача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на рішення
Рівненського районного суду від 26
грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 - правонаступником якого є
ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання частки у
спільній власності подружжя,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до доньки - ОСОБА_5
правонаступника померлої дружини -
ОСОБА_6 про визнання спільною сумісною
власністю подружжя грошових коштів у
сумі 391800гривень та стягнення його
частки у сумі 195900гривень.

Рішенням Рівненського районного
суду від 26 грудня 2013 року в задоволенні
позовних вимог правонаступнику ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 не
погоджуючись з рішенням суду вказує на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, через
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Справа №22ц/787/357/2014
Головуючий у 1-й інстанції Гнатущенко
Ю.В.

Суддя-доповідач Собіна І.М.

Вказувала, що відповідачка
визнавала право спільної сумісної
власності ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на спільне
майно подружжя в іншій справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
кафе-бар-магазину „ІНФОРМАЦІЯ_1".

У 1998 році реконструкція
кафе-бар-магазину „ІНФОРМАЦІЯ_1" була
завершена, фактичним власником його
була ОСОБА_6

Після того, як у 2003 році ОСОБА_6
померла, Квасилівська селищна рада
Рівненського району продала вказаний
об"єкт у липні 2004 року ОСОБА_5

По наведених підставах просила
оскаржуване рішення скасувати і
ухвалити у справі нове рішення по суті
позовних вимог.

В запереченні на апеляційну скаргу
представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_8
зазначає, що рішення суду першої
інстанції відповідає вимогам ст. ст.
213-215 ЦПК України, є законним і
обґрунтованим, ухвалене на основі
повного та всебічного з"ясування
обставин справи, а доводи апеляційної
скарги, є безпідставними та
необґрунтованими і не спростовують
висновків суду. Просила апеляційну
скаргу відхилити, а рішення суду
залишити без змін.

Колегія суддів заслухавши доводи та
заперечення осіб, які беруть участь у
справі і з"явились в судове засідання у
межах апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду дійшла висновку про її відхилення
з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому
шлюбі з 07 жовтня 1977 року.

З метою здійснення підприємницької
діяльності ОСОБА_6 орендувала у
Квасилівської селищної ради
Рівненського району частину
приміщення в житловому будинку по
АДРЕСА_1, яке на підставі рішення ради №
101 від 04 грудня 1998 року дозволено ОСОБА_6
реконструювати (а.с.9).

Після введення в експлуатацію
реконструйованого приміщення,
розпорядженням голови Рівненської РДА
від 10 грудня 1998 року № 1012 відкрито
торговий заклад магазин-кафе-бар
„ІНФОРМАЦІЯ_1" в смт. Квасилів, по
АДРЕСА_1 орендарем якого була
підприємець ОСОБА_6

Через чотири роки, а саме
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла.

До її смерті, ОСОБА_6 не захистила
своє право на відшкодування затрат
понесених нею на реконструкцію
торгівельного закладу, а тому обов"язку
у відповідача ОСОБА_5 перед ОСОБА_2 не
виникло.

Згідно ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

01 квітня 2004 року власник приміщення
в якому розташоване магазин-кафе-бар
„ІНФОРМАЦІЯ_1" - Квасилівська селищна
рада Рівненського району уклала
договір оренди із підприємцем ОСОБА_5, а
29 липня 2004 року продала вказане
приміщення правонаступнику ОСОБА_6 -
спадкоємиці за заповітом ОСОБА_5 за
17047гривень (а.с.23,24). Договір
купівлі-продажу на даний час є чинним.

ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач ОСОБА_2 помер
(а.с.56).

До участі у справі, в якості
правонаступника ОСОБА_2 допущено його
сестру ОСОБА_3, як спадкоємця за
заповітом (а.с.55).

Оскільки, від померлої ОСОБА_6 до
ОСОБА_5 у порядку спадкування обов"язок
відшкодувати понесені нею витрати на
реконструкцію закладу торгівлі не
перейшов і з цих підстав позов не
заявлявся, колегія суддів приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги.

Окрім того, автор апеляційної скарги
не вказує з порушенням яких норм
матеріального та процесуального права
було ухвалено рішення суду першої
інстанції яке оскаржується.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст.
ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду
від 26 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена сторонами та особами які
беруть участь у справі в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів починаючи
з дня набрання нею законної сили.

Головуючий
І.М.Собіна

Судді:
С.О.Гордійчук

С.В.Хилевич