Справа № 572/713/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2014 року

Сарненський районний суд Рівненської
області в складі :

головуючий суддя -
Товстика І.В.

при секретарі -
Полупан Р.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Сарни цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
квартири окремим домоволодінням,-

В С Т А Н О
В И В :

ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2
про визнання квартири окремим
домоволодінням.

Позивач в обґрунтування позовних
вимог посилається на те, що є власником
домогосподарства у виді квартири
АДРЕСА_1 на підставі договору дарування
від 30.12.2011 року нотаріально
посвідченого, що включає в себе крім
житлового приміщення частину
надвірних споруд, а саме: 1/2 сарая Б,
сарай б, 1/2 вбиральні В, 1/2 огорожі №1,
ворота №2, огорожу №3, яке знаходиться в
двохквартирному будинку, має окремий
вхід з подвір"ям, при цьому власником
квартири №2 є ОСОБА_2, з якою у нього
існує спір щодо приватизації земельної
ділянки, яка знаходиться на
прибудинковій території, в зв"язку з
чим виникає необхідність у присвоєнні
різних адрес квартирам як окремим
домоволодінням, що зробить можливим
виділення кожному власнику житла
земельної ділянки, а тому просить
визнати належну йому на праві
власності квартиру АДРЕСА_1 та
погосподарські будівлі і споруди у
виді 1/2 сарая Б, сараю б, 1/2 вбиральні В,
1/2 огорожі №1, воріт №2, огорожі №3
окремим домоволодінням.

Представники позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4
підтримали позовні вимоги у повному
обсязі та дали пояснення згідно заяви.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_5 позов не визнали і пояснили, що
між сторонами існує спір щодо
користування земельною ділянкою, на
якій розташований двохквартирний
будинок АДРЕСА_1, в якому знаходяться її
квартира та квартира ОСОБА_1, в зв"язку з
чим при визнанні спірної квартири
окремим домоволодінням вона,
відповідач, буде позбавлена права
користування земельною ділянкою, так
як прохід до її квартири пролягає через
подвір"я позивача, крім того інженерні
комунікації будинку, де розташовані
квартири сторін, є спільними, що також
при задоволенні позову вплине на її
право доступу до комунікацій та
обладнання житлового будинку, просять
відмовити у позові.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у розгляді справи,
дослідивши письмові докази, вважає, що
позов не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Із договору дарування від 30.12.2011 року
нотаріально посвідченого, технічного
паспорту на квартиру, витягу про
державну реєстрацію прав від 07.02.2012
року вбачається, що ОСОБА_1 є власником
квартири АДРЕСА_1 з погосподарськими
будівлями і спорудами у виді 1/2 сарая Б,
сараю б, 1/2 вбиральні В, 1/2 огорожі №1,
воріт №2, огорожі №3.

Згідно договору купівлі-продажу від
09.11.2002 року нотаріально посвідченого,
технічного паспорту на квартиру,
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 23.04.2004 року
вбачається, що ОСОБА_2 є власником
квартири АДРЕСА_2 з погосподарськими
будівлями і спорудами у виді 1/2 сарая В,
1/2 вбиральні Б, 1/2 огорожі №1, 1/2 огорожі
№2.

Судом із пояснень сторін, довідки КП
"Житлосервіс" №162 від 14.03.2014 року,
документів про право власності на
нерухоме майно встановлено, що позивач
і відповідач є власниками ізольованих
квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, що були
приватизовані іншими фізичними
особами згідно Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду", які в подальшому сторони
придбали як ізольовані квартири, а не
окремі домогосподарства, на даний час
житловий будинок на балансі КП
"Житлосервіс" не перебуває.

Згідно абрису земельної ділянки
житловий будинок АДРЕСА_1 розташований
на земельній ділянці площею 0,0557 га., яка
знаходиться у спільному користування
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що вбачається із
довідки Сарненської міської ради
№02/16-45 від 16.01.2014 року.

Суд відповідно до положень ст.183 ЦК
України вважає, що житловий будинок
АДРЕСА_1, в якому розташовані квартири
сторін, є неподільною річчю, так як
складає одне ціле у виді
двохквартирного будинку з інженерними
комунікаціями, які забезпечують
функціонування обох квартир та є
спільною системою газопостачання,
водопостачання, водовідведення
житлових приміщень, в зв"язку з чим не
може бути поділений без втрати
цільового призначення, при цьому суд не
приймає до уваги висновок Сарненського
БТІ від 12.05.2012 року про технічну
можливість виділу в натурі на окремі
частки об"єкта нерухомого майна, який
не відповідає технічним, будівельним,
санітарним, пожежним вимогам та
стандартам, тобто є неналежним доказом
у цивільній справі.

Крім того, суд вважає, що посилання
сторони позивача на те, що ОСОБА_1 з
сім"єю не мають можливості вільно
розпоряджатися своєю власністю,
земельною ділянкою і здійснення цього
права потребує згоди відповідачки, не
може бути підставою для визнання
ізольованої квартири окремим
домоволодінням, так як це не
передбачено діючим законодавством.

Також суд, враховуючи положення п.1 ч.1
ст.4 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" зі змінами від
11.02.2010 року, Закон № 1878-VI, які
передбачають, що обов'язковій
державній реєстрації підлягають
речові права та обтяження на нерухоме
майно, розміщене на території України,
що належить фізичним особам, а саме:
право власності на нерухоме майно,
приходить до висновку, що позивачем не
наведені правові підстави для визнання
квартири окремим домоволодінням, що в
свою чергу тяне як наслідок визнання
права власності із квартири на
домоволодіння із обов"язковою
державною реєстрацією речового права
на нерухоме майно з присвоєнням нової
поштової адреси житловому будинку та
поділ спірної земельної ділянки.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Оскільки стороною позивача не було
надано суду достатніх та належних
доказів на підтвердження того, що
належна ОСОБА_1 квартира, є окремим
домоволодінням, того що відповідачем
порушуються цивільні права позивача,
які підлягають судовому захисту, суд
вважає, що позовні вимоги є
необгрунтованими та безпідставними.

Керуючись ст.ст. 15,16,181,182,183,316,328 ЦК
України, п.1 ч.1 ст.4 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" зі
змінами від 11.02.2010 року, Закон № 1878-VI,
ст.ст.5, 6, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И
В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання квартири АДРЕСА_1
окремим домоволодінням відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційний суд Рівненської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення, через Сарненський
районний суд.

СУДДЯ: