Справа №721/159/14-ц
Провадження №2/721/62/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Путильський районний суд Чернівецької
області в складі:

Головуючого - судді:
Проскурняка С.П.

при секретарі:
Помазан М.В.

за участю

позивачки:
ОСОБА_1

представника позивачки:
ОСОБА_2

відповідачки:
ОСОБА_3

представника відповідачки:
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в смт.
Путила Путильського району
Чернівецької області цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди заподіяної злочином, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди заподіяної
злочином, посилаючись на те, що
відповідачка відносно неї вчинила
злочин, а саме 09.08.2013 року близько 18
години в смт. Путала Чернівецької
області в під'їзді багатоквартирного
будинку АДРЕСА_1, під час того, коли вона
поверталась до своєї квартири НОМЕР_1,
де проживає, відповідачка штовхнула її
до стіни та вдарила порожнім
пластмасовим відром по голові, через що
виникла словесна суперечка. Вона не
стала чіпати відповідачку, а
повернулася до себе в квартиру.
Приблизно через 5-10 хвилин вона разом із
своїм чоловіком ОСОБА_5 вийшла на
сходову клітину і в той час ОСОБА_3
напала на неї із металевим прутом у
руках, яким почала наносити їй удари по
різним ділянкам тіла заподіявши їй
легкі тілесні ушкодження.

Після того, як вона заховалась у своїй
квартирі, відповідачка діючи умисно
пошкодила металевим прутом нові
дерев'яні вхідні двері до її квартири,
наносячи металевим предметом
багаторазові удари по поверхні полотна
дверей, від чого на поверхні дверей
утворилися вм'ятини.

Дані двері нею були придбані і
поставлені у квартирі в грудні 2012 року.
Вартість їх виготовлення та монтажу
становить 4500грн.

Позивачка в позові зазначає, що вироком
Путильського районного суду
Чернівецької області від 01.11.2013 року,
відповідачку ОСОБА_3 визнано винною в
скоєнні злочину щодо неї,
передбаченого ч.1 ст.125 КК України та
призначено покарана у виді штрафу в
сумі 510грн. Ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області від 16.01.2014р.
вищезгаданий вирок був залишений без
змін.

Відповідно до висновку №13173
експертного дослідження від 20.09.2013 року
вартість відновлювальних
ремонтно-будівельних робіт дверного
блоку квартири АДРЕСА_1 складає 3724грн.

Вказує, що вчиненим відповідачкою
кримінальним правопорушенням їй також
завдано моральну шкоду, яку вона оцінює
у 2000грн.

На підставі викладеного просить суд
стягнути з відповідачки на її користь
завдану матеріальну шкоду в сумі
3727грн., що становить вартість
відновлюваних ремонтно-будівельних
робіт дверного блоку квартири АДРЕСА_1
та 800грн. вартості робіт по
виготовленню експертного дослідження,
всього 4524грн. Також просить суд
стягнути з відповідачки на її користь
моральну шкоду завдану кримінальним
правопорушенням в розмірі 2000грн.

В судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала та пояснила суду, що
на протязі тривалого часу,
відповідачка ОСОБА_3 та її батьки
влаштовую суперечки з нею, погрожуючи
фізичною розправою. Також пояснила, що
її вхідні двері були пошкодженні не
тільки 09.08.2013 року ОСОБА_3, але й на
протязі тривалого часу як особисто
відповідачкою так і її чоловіком
ОСОБА_6, а також батьками відповідачки,
шляхом подряпин шліфувальним папером
та іншими предметами. Хоча вона
особисто не бачила, але знає, що це
дійсно зробила родина ОСОБА_6. У зв'язку
з чим, вважає, що саме відповідачка
повинна їй відшкодувати шкоду. Просила
суд позов задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
надав пояснення аналогічні позовній
заяві. Також доповнив, що моральна
шкода була заподіяна його довірительці
самим фактом вчинення злочину, шляхом
нанесення легких тілесних ушкоджень,
що в свою чергу викликало в ОСОБА_1
моральні страждання. Просив суд позов
задовольнити.

В судовому засіданні відповідачка
позовні вимоги не визнала та надала
пояснення аналогічні запереченню на
позов. Також додатково пояснила суду,
що вона, її чоловік та її батьки двері
позивачки ніколи не пошкоджували.
ОСОБА_1 спеціально сама спірні двері
пошкоджувала, щоб звинуватити її.
Просила суд в задоволенні позову
відмовити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
пояснив суду, що позивачка та її
представник не надали суду доказів
щодо завданої матеріальної шкоди. При
цьому зазначив, що експертне
дослідження, яке надане позивачкою не є
належним та допустимим доказом,
оскільки дане дослідження проводилось
на підставі фотознімків. Дослідження
на місці не проводилось. Вважає, що
відсутні будь-які підстави, для
стягнення з його довірительки
матеріальної та моральної шкоди.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
суду пояснив, що 09.08.2013 року близько
18год. в смт. Путила, разом із своєю
співмешканкою ОСОБА_1 вийшли на сходову
клітину так як мали намір піти
витрусити коври, де на той час сходами в
їхню сторону проходила ОСОБА_3 та коли
остання наблизилася до ОСОБА_1,
тримаючи в руках металевий прут, яким
почала наносити ОСОБА_1 удари по різним
частинам тіла. ОСОБА_1 схопила даний
металевий прут руками та почала її у
ОСОБА_3 виривати із рук. Коли ОСОБА_1
вирвала металевий прут із рук, яким
нанесла один удар ОСОБА_3 по плечам чи
сідницям в той час як вона відбігала
від неї. ОСОБА_1 взявши металевий прут
зайшла до середини своєї квартири та
зачинила двері на ключ, він залишився
на дворі курити. За одну хвилину він
почув, що хтось якимось предметом б'є по
дверях, коли підійшов до дверей
квартири побачив як ОСОБА_3 другим
металевим прутом наносить удари по
його вхідним дверям квартири.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7
суду пояснила, що вона є дочкою
позивачки, на протязі тривалого часу
між її матір'ю та ОСОБА_3 неприязні
стосунки. ОСОБА_3 весь час погрожує її
матері та умисно пошкоджує вхідні
двері.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8
суду пояснила, що 09.08.2013 року вона з
своїм чоловіком приїхала в гості до
своєї доньки ОСОБА_3. Підійшовши до
під'їзду вона почула крики. Коли зайшла
до квартири своєї доньки вона спитала в
неї, що відбулось, остання повідомила,
що її побила металевої палицю ОСОБА_1.
Після чого вони викликали працівників
міліції. Також свідок повідомив, що її
дочка на протязі тривалого часу
перебуває у неприязних стосунках з
ОСОБА_1, яка весь час їй погрожує
фізичною розправою.

Аналогічні покази в судовому засіданні
надав свідок ОСОБА_6. Також пояснив, що
після інциденту, про який сторони
розповідали, ОСОБА_1 забрала металевий
прут та зайшла до середини своєї
квартири, зачинивши двері на ключ.
Другий металевий прут був прикручений
на вікні дюбелями, з метою уникнення
використання даного прута сторонами
інциденту він його шляхом демонтажу
зразу забрав до себе в квартиру. Даним
прутом його дружина ОСОБА_3 не
скористалась.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач та його представник в супереч
вимогам ст.60 ЦПК України не надали суду
докази на підтвердження своїх доводів
щодо позовної вимоги про відшкодування
матеріальної шкоди заподіяної
злочином.

Судом встановлено, що вироком
Путильського районного суду
Чернівецької області від 01 листопада
2011 року ОСОБА_3 засуджено за вчинення
кримінального правопорушення,
передбаченого ст.125 ч.1 КК України
/а.с.4,5/. Даний вирок набрав законної
сили.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, -
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Як вбачається з змісту вироку суду
09.08.2013 року біля 18 год. в смт. Путила
Путильського району Чернівецької
області, ОСОБА_3, діючи умисно, з метою
заподіяння тілесних ушкоджень, під час
суперечки із ОСОБА_1, нанесла останній
декілька ударів металевим прутом по
тілу внаслідок чого спричинила ОСОБА_1
легкі тілесні ушкодження /а.с.5/. Тобто в
даному вироку встановлено факт
нанесенні легких тілесних ушкоджень
відповідачкою потерпілій ОСОБА_1, при
цьому факт пошкодження вхідних дверей
потерпілій ОСОБА_1 не встановлений.

Суд відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про відшкодування матеріальної
шкоди заподіяної злочином виходить з
наступного.

За положенням ст. 22 ЦК України, - особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 цього Кодексу, -
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи з аналізу вищезазначених
положень цивільного законодавства,
єдиною підставою цивільно-правової
відповідальності у таких
правовідносинах є правопорушення, що
включає такі складові елементи: шкоду,
протиправне діяння особи, котра її
завдає, причинний зв'язок між ними, а
також вину заподіювача шкоди.

Як вбачається з показів в судовому
засіданні ОСОБА_1 її вхідні двері були
пошкодженні не тільки 09.08.2013 року
ОСОБА_3, але на протязі тривалого часу
як особисто відповідачкою так і її
чоловіком ОСОБА_6, а також батьками
відповідачки, шляхом подряпин
шліфувальним папером та іншими
предметами, при цьому вона особисто не
бачила, але знає, що це дійсно зробила
родина ОСОБА_6.

Суд аналізуючи вищевказані покази
позивача в сукупності з показами
свідків та письмовими доказами по
справі проходить до висновку, що вхідні
двері пошкоджувались на протязі
тривалого часу, не встановленими судом
особами, оскільки, позивачка в супереч
вимога ст.60 ЦПК України не надала
належних та допустимих доказів, що саме
ОСОБА_3 пошкодила вхідні двері до
квартири АДРЕСА_1, а також внаслідок
прямих дій відповідачки спірні двері
не підлягають реставрації, внаслідок
чого необхідно їх замінити.

Заслухавши доводи сторін, пояснення
свідків, дослідивши матеріали справи в
судовому засіданні, суд за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом,
враховуючи те, що судом не встановлено
причинний зв'язок між діями
відповідача та спричиненою
матеріальною шкодою позивачці,
внаслідок чого суд вважає, що підстав
для задоволення позовної вимоги про
відшкодування матеріальної шкоди
немає.

Щодо позовної вимоги про відшкодування
моральної /немайнової/ шкоди,
заподіяної злочином, суд вважає, що
дана вимога підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, - моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Як вище встановлено судом відповідачка
ОСОБА_3 вчинила злочин відносно ОСОБА_1,
а саме нанесла останній декілька
ударів металевим прутом по тілу
внаслідок чого спричинила ОСОБА_1 легкі
тілесні ушкодження.

У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику у справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди від 13.03.1995р. з
подальшими змінами роз'яснено, що
розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає в межах
заявлених вимог залежно від характеру
та обсягу заподіяних позивачеві
моральних і фізичних страждань, з
урахуванням в кожному конкретному
випадку ступеня вини відповідача та
інших обставин. Зокрема, враховується
характер і тривалість страждань, стан
здоров'я потерпілого, тяжкість
завданої травми, наслідки тілесних
ушкоджень, істотність вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації (останнє залежить від
характеру діяльності потерпілого,
посади, часу й зусиль, необхідних для
відновлення попереднього стану,
наміру, з якими діяв заподіювач шкоди
тощо).

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
враховує характер моральних страждань
позивачки, а саме те, що внаслідок
злочинних дій відповідачки ОСОБА_3,
шляхом нанесення легких тілесних
ушкоджень, позивач отримала стрес, що
призвело до душевних страждань та
моральних переживань.

Враховуючи вищевказані обставини, суд
прийшов до висновку, що позивачці
ОСОБА_1 було спричинено моральну
/немайнову/ шкоду заподіяну злочинними
діями ОСОБА_3, яку враховуючи вимоги
розумності і справедливості, суд
оцінює у сумі 700грн. і цю суму моральної
шкоди належить стягнути з відповідача.

Встановлені судом обставини повністю
підтверджуються дослідженими у
судовому засіданні доказами.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати, так як позивач
документально підтвердив понесені ним
судові витрати, тому підлягають
стягненню з відповідача витрати
позивача по сплаті судового збору в
сумі 243грн. 60коп.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст.15-16,22,1166,1167 ЦК України,
ст.ст.3-4,57-60,61,64,70,130,208-209,212-215,218,223,294-295 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду завдану кримінальним
правопорушенням в сумі 700 (сімсот)
гривень, а також 243грн. 60коп. сплаченого
судового збору.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернівецької області через
Путильський районний суд Чернівецької
області шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя:
С.П.
Проскурняк