Справа № 723/1933/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

20.05.2014 року
Сторожинецький районний суд
Чернівецької області

в складі:

головуючого судді
Яківчика І.В.

при секретарі
Чокан Д.В.

за участю сторін та їх
представників

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Сторожинець цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розподіл майна подружжя та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про поділ спільного майна
подружжя та визнання недійсним
договору купівлі-продажу, довідки
рахунку і скасування державної
реєстрації автомобіля

встановив:

Позивач ОСОБА_1, звернувся в суд із
позовною заявою, до ОСОБА_2, посилаючись
на те, що перебуваючи у шлюбі з
відповідачем вони набули у спільну
сумісну власність майно у вигляді
різного рухомого майна в т.ч. диван,
шафа, крісла, газова плита, кухонний
комбайн, кавомолка, міксер, посуд,
килими, ноутбук та відеомагнітофон,
всього на загальну вартість 16210 гривень

Крім того, до укладення шлюбу із
відповідачем, він мав у власності
автомобіль марки «Опель-Омега»,
державний номер НОМЕР_1 і у 2008 році він
продав цей автомобіль за 7 тисяч
доларів США по дорученню без зняття
його з обліку і за отримані кошти він,
додавши одну тисячу гривень із
сімейного бюджету придбав, також по
дорученню без зняття з реєстрації,
автомобіль марки «Мазда-626». Автомобіль
було зареєстровано 17.01.2009 року за
відповідачем, оскільки відповідач мала
посвідчення водія і їй потрібен був
водійський стаж для отримання
автомобіля від держави на їх спільну,
хвору дитину. Однак автомобілем надалі
користувався тільки він. Посилаючись
на норми Сімейного кодексу України,
позивач просив, з урахуванням різниці у
вартості придбаного автомобіля марки
«Мазда-626» та проданого ним автомобіля
марки «Опель-Омега», яка складає 6494,32
гривні та вартості іншого рухомого
майна в розмірі 16210 грн., визнати за ним
право власності на автомобіль марки
«Мазда-626», а відповідачу виділити все
інше рухоме майно та стягнути із
відповідача витрати пов'язані із
наданням йому правової допомоги в сумі
1500 гривень, а судові витрати
розподілити пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду
із зустрічним позовом (а.с.80 Т.1), який в
подальшому уточнила, до ОСОБА_1,
посилаючись на те, що за період шлюбу із
відповідачем ОСОБА_1, вони придбали в
спільну сумісну власність автомобіль
марки «FAW CA 1031K2L2R5», реєстраційний номер
НОМЕР_2, який не зазначений в первісному
позові і який зареєстрований за її
колишнім чоловіком, автомобіль марки
«Мазда-626», який зареєстрований за нею,
а також інше рухоме майно, яке
зазначено в первісному позові але яке
на даний час сильно зношене. Із всіх
рухомих речей домашнього вжитку,
можливими до поділу є тільки 2 штуки
дитячих крісел, кухонний комбайн та
комп'ютер, який ділитися не може так як
був куплений ними в подарок їх дитині
ОСОБА_4. Просила виділити їй в натурі
автомобіль марки «Мазда-626», крісла
дитячі та кухонний комбайн, а
відповідачу виділити автомобіль марки
«FAW CA 1031K2L2R5», з виплатою їй різниці у
вартості майна.

Уточнюючи в ході судового розгляду
справи, свої зустрічні вимоги (а.с.129 Т.1),
позивач зазначила, що їй стало відомо
про відчуження відповідачем, без її
згоди, автомобіля марки «FAW CA 1031K2L2R5»,
який являється їх спільною сумісною
власністю. Автомобіль був 30.01.2013 року
знятий з обліку для реалізації в межах
України і в цей же день зареєстрований
за гр. ОСОБА_3 на підставі
довідки-рахунку серії ДПІ № 993909 від
30.01.2013 року. Право керування
автомобілем, при цьому, залишилося за
відповідачем. Просила визнати, що
придбані автомобілі та предмети
домашнього вжитку є їх спільною
сумісною власністю та визнати
недійсним укладений 30.01.2013 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договір
купівлі-продажу автомобіля марки «FAW CA
1031K2L2R5», довідку-рахунок серії ДПІ №
993909 від 30.01.2013 року та скасувати
свідоцтво про реєстрацію цього
транспортного засобу, яке видане 30.01.2013
року на ім'я ОСОБА_3

Повторно уточнюючи свої вимоги (а.с.216
Т.1) ОСОБА_2 визнала, що набутими під час
шлюбу із відповідачем ОСОБА_1 є диван,
шафа, 2 шт. дитячих крісел, газова плита,
кухонний комбайн, кавомолка, міксер,
різний посуд, килими та
відеомагнітофон. Доповнила перелік
майна пилососом та мікрохвильовою
піччю, зазначивши, що відповідач
приховав вказане нерухоме майно. Крім
того зазначила, що є підстави для
відступлення від рівності часток при
поділі майна, оскільки відповідач не
дбав про матеріальне забезпечення
сім'ї, приховав спільне майно,
реалізував їх спільний автомобіль
марки «FAW CA 1031K2L2R5», без її на то згоди та
не зазначив в числі спільного майна
мікрохвильову піч і пилосос та не
вносив до сімейного бюджету всі доходи
від підприємницької діяльності. Також
підставою для відступлення від
рівності часток, позивач зазначила
інвалідність їх спільної доньки ОСОБА_4
та її важку хворобу і необхідність
постійного догляду за дитиною, який
здійснює тільки вона, а автомобіль
марки «Мазда 626» необхідний як єдиний
засіб пересування хворої дитини для
забезпечення її лікування. Просила
визнати автомобілі та інше рухоме
майно домашнього вжитку, крім Ноутбука,
їх спільним сумісним майном, визнати
недійсним укладений 30.01.2013 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договір
купівлі-продажу автомобіля марки «FAW CA
1031K2L2R5», довідку-рахунок серії ДПІ №
993909 від 30.01.2013 року та скасувати
свідоцтво про реєстрацію цього
транспортного засобу, яке видане 30.01.2013
року на ім'я ОСОБА_3. Поділити все майно
в натурі, виділивши їй автомобіль марки
«Мазда-626» 1998 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_3 вартістю
41338 гривень, крісла дитячі (2шт.)
вартістю 260 гривень та газову плиту
вартістю 3500 гривень, а всього на
загальну суму 45098 гривень. Відповідачу
виділити автомобіль марки «FAW CA 1031K2L2R5»,
2006 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_2 вартістю 28815 грн., диван, шафу,
кавомолку, міксер, різний посуд, килими,
відеомагнітофон, пилосос,
мікрохвильову піч, кухонний комбайн, а
всього майна на суму 39565 гривень.

В судовому засіданні, сторони та їх
представники підтримали свої позовні
вимоги повністю, заперечивши проти
вимог іншої сторони.

Заслухавши пояснення сторін, свідків
та дослідивши письмові докази по
справі, судом встановлені наступні
фактичні обставини справи і відповідні
їм правовідносини.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 з 08.11.03 року перебували в
зареєстрованому шлюбі, який було
зареєстровано 08.11.2003 року міським
відділом реєстрації актів
громадянського стану Чернівецького
міського управління юстиції за актовим
записом № 2027. Шлюб розірвано рішенням
Сторожинецького районного суду від
01.07.2013 року (а.с.84 Т.1), яке набрало
законної сили 09.08.2013 року (а.с.94 Т.1) Від
спільного подружнього життя у них
народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
року, яка в даний час проживає з матір'ю,
являється інвалідом і хворіє «нижнім
парапарезом», внаслідок чого
самостійно не пересувається та
перебуває на Д. обліку онколога (а.с.229-235
Т.1)

В судовому засіданні не знайдено
розбіжностей у сторін, щодо вартості та
факту придбання ними спільно, під час
шлюбу: - дивану вартістю 1500 гривень,
шафи вартістю 700 гривень, кавомолки
вартістю 200 гривень, міксера вартістю 250
гривень, різного посуду загальною
вартістю 800 гривень, килимів загальною
вартістю 2500 гривень, відеомагнітофона
вартістю 800 гривень, пилососа марки
«Самсунг» вартістю 1200 гривень,
мікрохвильової печі вартістю 800
гривень, кухонного комбайна марки
«Браун К700» вартістю 2000 гривень, 2- шт.
дитячих крісел вартістю 260 гривень,
газової плити вартістю 3500 гривень.

Виходячи з цього та зважаючи на вимоги
ст.174 ЦПК України, щодо визнання
сторонами вимог позову, суд вважає, що,
вимоги позивача за зустрічним позовом,
щодо визнання цього рухомого майна
спільним сумісним майном ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 є беззаперечними і підлягають
задоволенню.

Судом не встановлено місця знаходження
вказаного рухомого майна. Позивач по
основному позову посилається на те, що
відповідач переїжджаючи від нього,
забрала всі зазначені речі. Для
підтвердження цього факту позивач
ОСОБА_1 заявив для допиту в суді свідка
ОСОБА_5, але в подальшому від цього
свідка відмовився так і не довівши цей
факт. Відповідач заперечила наявність
у неї всього зазначеного в позові
майна. Виходячи з цього, суд вважає, що
вказане майно, за погодженою сторонами
ціною, є в наявності у позивача ОСОБА_1,
крім двох дитячих крісел вартістю 260
гривень і комп'ютера вартістю 3700
гривень, які знаходяться по місцю
проживання дитини сторін, тобто у
відповідача та газової плити вартістю
3500 гривень, яка також знаходиться по
місцю проживання ОСОБА_2, що
підтверджено її визнанням цього факту
і що у відповідності до вимог ст.61 ЦПК
України, доказуванню не підлягає.

Таким чином, суд знаходить правильним і
справедливим вирішення питання щодо
поділу рухомих речей домашнього вжитку
по варіанту запропонованому
зустрічним позивачем, а саме виділення
ОСОБА_2 двох дитячих крісел та газової
плити, і виділення ОСОБА_1 дивану, шафи,
кавомолки, міксера, різного посуду,
килимів, відеомагнітофона, пилососу
марки «Самсунг», мікрохвильової печі
та кухонного комбайну марки «Браун
К700».

Вирішуючи питання щодо віднесення до
спільної сумісної власності
придбаного комп'ютера, який значиться в
позовах під назвою «Ноутбук» вартістю
3700 гривень, суд приймає до уваги як
пояснення сторін з цього приводу так і
показання свідка ОСОБА_6

Так, зустрічний позивач, заперечуючи
проти поділу цього комп'ютера на її
користь, посилається на те, що комп'ютер
був дійсно куплений ними під час
спільного подружнього життя але як
подарунок для їх доньки ОСОБА_4. Вказану
обставину підтверджено в суді
показаннями свідка ОСОБА_6 При цьому,
жодних доказів які б спростовували цей
факт, від відповідача за зустрічним
позовом, не поступило.

Згідно вимог ст.174 СК України, майно
придбане батьками або одним з них для
забезпечення розвитку, навчання та
виховання дитини, є власністю дитини.

Відповідно, суд знаходить
підтвердженим факт того, що спірний
комп'ютер був придбаний для
неповнолітньої доньки сторін і
подарований їй, згідно показань свідка
ОСОБА_6, для спілкування із родиною і
друзями.

З урахуванням цього та враховуючи вік
дитини, діагноз її хвороб і наявний
технічний прогрес в комп'ютерних
спілкуваннях, що впливає на розвиток,
навчання і виховання будь-якої дитини,
а особливо дитини сторін, яка є
інвалідом, суд не вважає можливим
змінити статус цього майна і
здійснювати його поділ, як то пропонує
батько дитини - позивач ОСОБА_1

Зазначення позивачем інших підстав,
пов'язаних із використанням комп'ютера,
в певних цілях, безпосередньо
відповідачем ОСОБА_2, на думку суду
значення не мають в т.ч. і внаслідок
недоведеності деяких.

Судом також встановлено, що в період з
08.11.2003 року по 09.08.2013 року тобто в період
перебування сторін в зареєстрованому
шлюбі за відповідачем по основному
позову ОСОБА_7 17.09.2009 року було
зареєстровано автомобіль марки
«Мазда-626», 1998 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с.90 Т.1),
вартістю 41338 гривень (а.с.57-74 Т.1), а 04.08.2010
року за позивачем по основному позову
ОСОБА_1, зареєстровано транспортний
засіб марки «FAW CA 1031K2L2R5», 2006 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2
(а.с.87 Т.1), вартістю 28815 грн. (а.с.190-198 Т.1).

Положеннями ст.368 ЦК України та ст.60 СК
України, визначено, що майно набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку.

Виходячи з цього, слід вважати, що
зазначені автомобілі які придбавалися
в період шлюбу сторін, є їх спільною
сумісною власністю.

Підстави заперечень позивачем ОСОБА_1
належності автомобіля марки «Мазда-626»,
1998 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_3 до складу спільного сумісного
майна подружжя, які пов'язані з тим, що
вказаний автомобіль було придбано ним
за власні кошти які ним отримані за
продаж його власного автомобіля марки
«Опель Омега», на думку суду є не
доказаними.

Так, згідно пояснень позивача, він
видав своїй сестрі доручення на цей
автомобіль, передавши тим самим їй
право розпорядження автомобілем.
Сестра продала автомобіль за 7 тисяч
доларів США та придбала для нього за 8
тисяч доларів США, інший автомобіль
марки «Мазда-626». Різницю у вартості
автомобіля в розмірі 1 тисячу доларів
США він взяв із сімейного бюджету.

Свідок ОСОБА_8, яка є сестрою позивача,
будучи допитаною в судовому засіданні,
суду показала, що автомобіль марки
«Опель Омега», який належав її братові,
був нею проданий у 2008 році за сім тисяч
доларів США. Брат продав автомобіль так
як потрібно було лікувати дитину. Гроші
за проданий автомобіль вона передала
братові. Пізніше у 2009 році брат дав їй
вісім тисяч доларів США на покупку
іншого автомобіля, який потрібен був
для дитини, і вона купила автомобіль
марки «Мазда -626».

Заслухавши показання свідка ОСОБА_9,
який показав що у 2011 році він придбав у
ОСОБА_10 автомобіль марки «Опель Омега»,
власником якого являється ОСОБА_1 та
дослідивши письмові докази по справі,
судом встановлено, що дійсно за ОСОБА_1,
до укладення шлюбу, станом на 01.11.2003
року, було зареєстровано автомобіль
марки «Опель Омега», 1990 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1, що
підтверджено довідками ВРЕР ДАІ
м.Чернівці (а.с.9, 32 Т.1) і не
заперечується сторонами.

19 липня 2007 року ОСОБА_1 довіреністю за
реєстровим № 21 (а.с.24 Т.1) уповноважив
ОСОБА_11, ОСОБА_3 та ОСОБА_12, керувати,
укласти договір позички, міни,
страхування, здавати в найм (оренду),
заставу чи продати належний йому
автомобіль марки «Опель Омега», 1990 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1,

Крім цього, суду в якості доказу по
справі, на підтвердження продажу цього
автомобіля, представлено також
довіреність за реєстровим № 1815 від
14.07.2010 року, (а.с.212 Т.1) згідно якої
позивач ОСОБА_1 уповноважив вже ОСОБА_10,
ОСОБА_13 та ОСОБА_14, представляти його
інтереси з питань, які будуть
стосуватися експлуатації ним та
розпорядження від його імені та в його
інтересах належним йому автомобілем
марки «Опель Омега», 1990 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1,

Суд знаходить, що зазначеними доказами
взагалі не підтверджується, факт
реалізації ОСОБА_1 автомобіля марки
«Опель-Омега», а належного і
допустимого доказу цього факту, яким у
відповідності до норм цивільного
законодавства України, може бути
договір купівлі продажу, суду не
представлено.

Оцінивши, з цього приводу, такий доказ
по справі, як показання свідка ОСОБА_8,
та виходячи при цьому із незаконних але
загальновідомих обставин, пов'язаних
із реалізацією на території держави і
за її межами, такого майна, як
автомобілі, суд може допустити, що
термін «продаж за дорученням» означає
отримання власником автомобіля, його
вартості, однак застосовуючи такі
обставини до спірних правовідносин,
суд не вважає, доведеним те, що отримані
ОСОБА_1 кошти від реалізації автомобіля
марки «Опель-Омега» були скеровані на
покупку автомобіля марки «Мазда-626».

Так судом вже було встановлено,
виходячи із показань свідка ОСОБА_8, яка
є сестрою позивача, що гроші за
проданий нею у 2007 році автомобіль марки
«Опель Омега», в сумі сім тисяч доларів
США вона передала братові, тобто
позивачу, а він пізніше дав їй вісім
тисяч доларів США на покупку
автомобіля марки «Мазда -626».

Із довіреності серії НОМЕР_4 від 18.06.2008
року, яка видана ОСОБА_15 (а.с.25 Т.1),
вбачається, що вона цього числа
уповноважила ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_11 та
ОСОБА_12 управляти та розпоряджатись
автомобілем марки «Мазда-626».

Протягом 2009-2013 років, страхування і
технічне обслуговування цього
автомобіля здійснювалось як ОСОБА_3 так
і ОСОБА_1 (а.с.12-21 Т.1).

17.09.2009 року, вказаний автомобіль, згідно
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_5 (а.с.11 Т.1)
був зареєстрований за ОСОБА_2 на
підставі біржової угоди 000819 від 20.06.2009
року.

Таким чином приймаючи до уваги всі
зазначені обставини та виходячи з
фактичної дати видачі довіреностей, як
на автомобіль марки «Опель-Омега» так і
на автомобіль марки «Мазда-626», а також
зважаючи на фактичне отримання свідком
ОСОБА_8, грошей від позивача ОСОБА_1 на
покупку автомобіля, співставляючи це
із датою реєстрації автомобіля марки
«Мазда-626» за ОСОБА_7 і датою укладення
біржової угоди, судом на знайдено
доказів придбання автомобіля марки
«Мазда-626» за рахунок грошей виручених
від реалізації автомобіля марки
«Опель-Омега».

Суд знаходить, що автомобіль марки
«Мазда-626» було придбано сторонами під
час перебування їх в шлюбі, за спільні
кошти, а відповідно він є об'єктом права
спільної сумісної власності сторін.

Заперечення цього факту відповідачем
по зустрічному позову, які пов'язані із
необхідністю здійснення реєстрації
автомобіля за позивачкою внаслідок
реалізації бажання на отримання
автомобіля від держави для
дитини-інваліда та представлені докази
щодо перебування позивачки на обліку в
органах соціального забезпечення для
отримання автомобіля, на думку суду,
значення для справи не мають і не
спростовують висновків суду про
належність спірного автомобіля до
об'єкту спільної сумісної власності
подружжя.

Вирішуючи вимоги, щодо визнання
недійсним укладеного 30.01.2013 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договору
купівлі-продажу автомобіля марки «FAW CA
1031K2L2R5», довідки-рахунку серії ДПІ №
993909 від 30.01.2013 року та скасування
свідоцтва про реєстрацію цього
транспортного засобу, яке видане 30.01.2013
року на ім'я ОСОБА_3, суд виходить з того,
що вказаний автомобіль, згідно довідки
УДАІ УМВС України в Чернівецькій
області (а.с.132 Т.1) був придбаний ОСОБА_1
15.04.2006 року та зареєстрований за ним, на
підставі довідки - рахунку (кредит)
серії КІВ № 484729 від 11.04.2006 року.

Тобто автомобіль придбано під час
перебування сторін в шлюбі, а
відповідно є спільним сумісним майном
подружжя.

Зазначені відповідачем за зустрічним
позовом ОСОБА_1, докази, що спростовують
факт спільності цього майна, а саме
укладений між ним та ОСОБА_3 договір
позики грошей, необхідних для покупки
автомобіля (а.с.154 Т.1) і письмові
розписки про отримання ним цих грошей в
сумі 55600 гривень (а.с.156-157 Т.1), на думку
суду є неналежними доказами, виходячи
із правил визначених статтею 60 СК
України, щодо спільності майна
набутого подружжям під час шлюбу та
норм ст.61 СК України, згідно якої, якщо
одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші чи інше майно,
які були одержані за цим договором, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Жодних доказів того, що вказаний
договір укладався не в інтересах сім'ї,
суду не представлено, а на інші правові
підстави пов'язані із використанням
цього майна сторони не посилались.

Судом згідно довідки УДАІ УМВС України
в Чернівецькій області (а.с.132 Т.1)
встановлено, що 30.01.2013 року автомобіль
марки «FAW CA 1031K2L2R5», 2006 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2, на
підставі довідки-рахунку серії ДПІ №
993909 від 30.01.2013 року було зареєстровано
за відповідачем по зустрічному позову
ОСОБА_3, тобто відчужений ОСОБА_1

Статтями 63, 65 СК України, встановлено,
що дружина та чоловік мають рівні права
на володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними. Вони розпоряджаються
спільним майном за взаємною згодою. При
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина, чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим з подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Заперечуючи проти позову, в частині
визнання недійсним укладеного 30.01.2013
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договору
купівлі-продажу автомобіля марки «FAW CA
1031K2L2R5» та інших правовстановлюючих
документів, відповідачі ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, посилались на те, що цей
автомобіль було відчужено за борги так
як ОСОБА_1 не повернув отриману позику.

При цьому суду, відповідачами не надано
жодних доказів того що інший
співвласник цього автомобіля, давав
згоду як на відчуження цього
автомобіля взагалі так і на його
відчуження за борги. А така згода була
необхідна з огляду на те, що цей
автомобіль є спільним сумісним майном
подружжя і договір про його
купівлю-продаж виходить за межі
дрібного побутового договору.

Згідно вимог ст.369 ЦК України,
розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників.

Таким чином, виходячи з вимог ст.ст.203, 215
ЦК України, суд знаходить, що договір
відчуження автомобіля, укладений за
межами повноважень продавця, внаслідок
не отримання на це згоди іншого
співвласника, а тому є недійсним.

Всі інші заперечення відповідачів,
проти цих вимог, в т.ч. пов'язані із
укладенням кредитного договору
відповідачем ОСОБА_1 та договору поруки
відповідачем ОСОБА_3, на думку суду, є не
суттєвими, і значення для правильного
вирішення спору не мають.

Встановивши, таким чином, що в склад
спільного майна подружжя входять два
спірних автомобілі, суд вважає за
можливе здійснити поділ цих
автомобілів між подружжям але з
урахуванням інтересів малолітньої
дитини сторін, з відступленням від
засади рівності часток подружжя і
збільшення частки дружини.

Судом встановлено, що автомобіль марки
«FAW CA 1031K2L2R5» не дивлячись на його
відчуження, знаходиться в користуванні
позивача по основному позову ОСОБА_1, що
свідчить про потребу його в цьому
автомобілі та свідчить крім того і про
елементи фіктивності укладеного
договору купівлі-продажу його.

Виходячи з цього та зважаючи на
недійсність укладеного договору, суд
знаходить справедливим не позбавлення
ОСОБА_1 права на вказаний автомобіль, а
тому залишає цей автомобіль йому.

Згідно ж пояснень відповідачів за
зустрічним позовом ОСОБА_1. та ОСОБА_3, а
також показань свідка ОСОБА_8,
автомобіль марки «Мазда-626»,
придбавався подружжям в основному для
задоволення потреб сім'ї, пов'язаних із
лікуванням хворої дитини, а саме для
можливості її пересування та
оперативності в лікуванні. Очевидним є
також і те, що мама хворої дитини,
позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2
та дитина інвалід ОСОБА_4 перебуває,
згідно листа Управління праці та
соціального захисту населення від
01.04.2014 року (а.с.1 Т.2) на черзі для
забезпечення автотранспортом у
Департаменті соціального захисту
населення Чернівецької ОДА ще з 03.12.2009
року, а тому найбільш доцільним і
справедливим є залишення автомобіля
марки «Мазда-626» у власності особи у
якої він і знаходиться, а саме у ОСОБА_2,
яка є матір'ю малолітньої дитини
інваліда і у якої є нагальна потреба в
цьому автомобілі.

При цьому, звичайно ж суд враховує і те,
що з ОСОБА_1 на утримання дитини, згідно
рішення Сторожинецького районного
суду від 01.07.2013 року (а.с.84 Т.1),
стягуються аліменти в сумі 500 гривень
але вважає, що зазначений розмір
аліментів є недостатнім для
забезпечення як фізичного і духовного
розвитку так і для тривалого, складного
і вартісного лікування.

Суд, при відступленні від засад
рівності часток подружжя, враховує
також і те, що відповідач за зустрічним
позовом ОСОБА_1, дійсно приховав від
поділу майно, шляхом незаконного
відчуження спільного автомобіля марки
«FAW CA 1031K2L2R5» своєму батькові ОСОБА_3,
залишаючись при цьому користувачем
цього автомобіля.

Очевидність умислу відповідача ОСОБА_1
на приховування цього автомобіля,
полягає в тому, що відчуження
автомобіля було здійснено в період,
коли між подружжям вже виникли сімейні
негаразди і вони перестали спільно
проживати, що вбачається із
зазначеного рішення Сторожинецького
районного суду.

Крім того, виділення, автомобіля марки
«Мазда-626» на користь співвласника
ОСОБА_2 здійснюється також і в
інтересах спільної, малолітньої,
хворої дитини сторін, що зазвичай не
повинно викликати супротив будь-кого
із батьків цієї дитини, зважаючи на їх
обов'язки по утриманню, забезпеченню,
вихованню і лікуванню дитини та
виходячи з їх любові до дитини і
здійснення бажання на вилікування і
щасливе дитинство.

Судові витрати по справі суд
розподіляє згідно вимог ст.88 ЦПК
України, на користь особи позовні
вимоги якої повністю задоволено.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 146, 174, 213, 215, 223
ЦПК України та на підставі ст.ст. 57, 60, 62,
63, 65, 70, 71 СК України, ст.ст. 203, 368, 372 ЦК
України, Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
повністю, а позовні вимоги ОСОБА_1,
задовольнити частково.

Визнати недійсним укладений 30.01.2013 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договір
купівлі-продажу автомобіля марки «FAW CA
1031K2L2R5», довідку-рахунок серії ДПІ №
993909 від 30.01.2013 року та скасувати
свідоцтво про реєстрацію цього
транспортного засобу, яке видане 30.01.2013
року на ім'я ОСОБА_3.

Визнати рухоме майно, а саме диван
вартістю 1500 гривень, шафу вартістю 700
гривень, кавомолку вартістю 200 гривень,
міксер вартістю 250 гривень, різний
посуд загальною вартістю 800 гривень,
килими загальною вартістю 2500 гривень,
відеомагнітофон вартістю 800 гривень,
пилосос марки «Самсунг» вартістю 1200
гривень, мікрохвильову піч вартістю 800
гривень, кухонний комбайн марки «Браун
К700» вартістю 2000 гривень, 2- шт. дитячих
крісел вартістю 260 гривень, газову
плиту вартістю 3500 гривень, автомобіль
марки «FAW CA 1031K2L2R5», 2006 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю
28815 грн., автомобіль марки «Мазда-626», 1998
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_3, вартістю 41338 гривень, спільною
сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Поділити все спільне майно в натурі,
виділивши:

-ОСОБА_2 автомобіль марки «Мазда-626» 1998
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_3 вартістю 41338 гривень, крісла
дитячі (2шт.) вартістю 260 гривень та
газову плиту вартістю 3500 гривень, а
всього на загальну суму 45098 гривень;

-ОСОБА_1, автомобіль марки «FAW CA 1031K2L2R5»,
2006 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_2 вартістю 28815 грн., диван вартістю
1500 гривень, шафу вартістю 700 гривень,
кавомолку вартістю 200 гривень, міксер
вартістю 250 гривень, різний посуд
загальною вартістю 800 гривень, килими
загальною вартістю 2500 гривень,
відеомагнітофон вартістю 800 гривень,
пилосос марки «Самсунг» вартістю 1200
гривень, мікрохвильову піч вартістю 800
гривень, кухонний комбайн марки «Браун
К700» вартістю 2000 гривень, а всього на
загальну суму 39565 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2,
судові витрати по справі в сумі 1134 (одну
тисячу сто тридцять чотири) гривні, 78
копійок, сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційна
скарга не була подана. Апеляційна
скарга на рішення суду може бути подана
до Апеляційного суду Чернівецької
області через Сторожинецький районний
суд протягом 10-ти днів з дня його
проголошення. Особи які брали участь у
справі, але не були присутні під час
проголошення рішення можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: