Справа № 1008/4046/12 Головуючий у І
інстанції Ковбель М.М.Провадження №
22-ц/780/3206/14 Доповідач у 2
інстанції Березовенко Р.В.Категорія 41
УХВАЛА

Іменем України

19 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Верланова С.М., Суханової Є.М.,при
секретарі:Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 01 квітня 2014 року за позовом
Васильківського міжрайонного
прокурора, в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_7,
Васильківський міський дитячий
будинок "Сонечко", служба у справах
дітей Васильківської міської ради про
виселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2012 року Васильківський
міжрайонний прокурор, в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа:
ОСОБА_7, Васильківський міський дитячий
будинок "Сонечко", служба у справах
дітей Васильківської міської ради про
виселення, посилаючись на те, що за
зверненням директора Васильківського
міського дитячого будинку змішаного
типу «Сонечко» щодо порушення права на
житло неповнолітнього ОСОБА_6 було
проведено перевірку, під час якої
установлено, що у вказаному
дитячому будинку з 09 грудня 2009 року на
повному державному утриманні
перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Його мати - ОСОБА_7, рішенням
Васильківського міськрайонного суду
від 26 серпня 2010 року, позбавлено
відносно нього батьківських прав.

Рішенням виконавчого комітету
Васильківської міської ради від 30
листопада 2009 року № 482 за вихованцем
дитячого будинку збережено житло на
праві користування за адресою: АДРЕСА_1,
відповідно до прописки ОСОБА_6 за даною
адресою, оскільки згідно свідоцтва про
право власності на нерухоме майно від 29
квітня 2005 року частковим власником
житлової площі за вказаною вище
адресою є ОСОБА_7, якій належить 17/50
частини житлового будинку.

В обгрунтування своїх позовних вимог
позивач також зазначив, що перевіркою
встановлено факт проживання на даній
житловій площі громадянки ОСОБА_8, яка
мешкає там не маючи на це ніяких
правових підстав, чим порушується
право неповнолітнього на володіння,
розпорядження та користування своїм
майном.

Просив виселити ОСОБА_8 з приватного
житлового будинку, розташованого у
АДРЕСА_1 та зобов'язати її звільнити
даний житловий будинок.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 01 квітня 2014 року позовні
вимоги задоволено частково. Виселино
ОСОБА_8 з житлового будинку АДРЕСА_1
Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_8
подала апеляційну скаргу, в якій
просить рішення скасувати, посилаючись
на порушення норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

При цьому посилається на те, що судом
безпідставно прийнято рішення про
виселення її з вищевказаного житлового
будинку, оскільки рішенням
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 07 травня 2012 року
ОСОБА_8 зобов'язано не чинити перешкод у
користуванні ОСОБА_6 житлом та визнано
її право на проживанні в спірному
приміщенні. Крім того дане житлове
приміщення були придбано нею у матері
ОСОБА_6, а тому вважає, що мешкає в ньому
на законних підставах.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив із того, що права
ОСОБА_6, який знаходиться в дитячому
будинку та має право на користування
спірним житловим приміщенням,
порушується відповідачкою, яка
вселилася й проживає в будинку без будь
якої правової підстави, а тому
відповідно до ч.3 ст.116 ЖК України, як
особа. Яка самоправно зайняла жиле
приміщення, підлягає виселенню без
надання іншого жилого приміщенння.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду, оскільки вони
ґрунтуються на матеріалах справи та
вимогах закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Васильківського
міськрайонного суду від 26 серпня 2010
року ОСОБА_7 позбавлено батьківських
прав на неповнолітнього сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішеннями виконавчого комітету
Василькіської міської ради №№ 482, 487, 488
від 30 листопада 2009 року малолітньому
ОСОБА_6 надано статус дитини,
позбавленої батьківського піклування
та направлено його до Васильківського
міського дитячого будинку змішаного
типу «Сонечко». Збережено за ОСОБА_6
житло на праві користування за адресою:
Київська область, АДРЕСА_1 (а.с.14-16).

Згідно інформаційної довідки з Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, Витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
власником 17/50 частин житлового будинку
АДРЕСА_1 у м. Василькові є ОСОБА_7
(а.с.6,9,10,11).

З довідки № 17п/в від 28 лютого 2012 року,
наданої СГІРФО Васильківського MB ГУ
МВС України в Київській області,
вбачається, що ОСОБА_7 та її син ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, значаться
зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.7).

Під час обстеження житлово-побутових
умов, яке неодноразово проводилось
відповідною комісією дитячого будинку
змішаного типу «Сонечко», встановлено,
що за вихованцем ДБЗТ «Сонечко»
збережене вказане вище житло на праві
користування. На момент обстеження, які
проводились 12 березня 2010 року, 27
вересня 2010 року, 21 квітня 2011 року, 30
листопада 2011 року та 21 березня 2012 року,
про що складались відповідні акти, за
даною адресою проживає громадянка
ОСОБА_8, не маючи при цьому жодних
правовстановлюючих документів на
спірне житло (а.с.27-31).

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 07 травня 2012 року, що набрало
законної сили, ОСОБА_8. зобов'язано не
чинити ОСОБА_6 перешкод у користуванні
будинком АДРЕСА_1 Вказаним рішенням
суду встановлено, що ОСОБА_8 не доведено
факту придбання частини будинку у
ОСОБА_7 (а.с. 20-23).

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 08 серпня 2013 року, що набрало
законної сили, у позові ОСОБА_8 до
ОСОБА_7 про визнання договору
купівлі-продажу спірного житлового
будинку дійсним було відмовлено.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено,
що кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 396 ЦК України особа,
яка має речове право на чуже майно, має
право на захист цього права, у тому
числі і від власника майна, відповідно
до положень глави 29 цього Кодексу.

Статтею 9 ЖК України передбачено, що
ніхто не може біти виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування ним
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законодавством.

Згідно із ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які
самоправно зайняли жиле приміщення,
виселяють без надання їм іншого жилого
приміщення.

Доводи апеляційної скарги, щодо
законного поселення відповідача в
спірне жиле приміщення спростовуються
наявними у справі доказами, про які
зазначено вище.

Висновки суду першої інстанції про те,
що відповідачка вселилася в спірний
будинок самоправно, проживає у ньому
без законних підстав є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону
України «Про охорону дитинства» діти -
члени сім'ї наймача або власника жилого
приміщення мають право користуватися
займаним приміщенням нарівні з
власником або наймачем.

Органи опіки та піклування зобов'язані
здійснювати контроль за додержанням
батьками або особами, які їх замінюють,
майнових та житлових прав дітей при
відчуженні жилих приміщень та купівлі
нового житла.

Вказаною нормою права забезпечено
право дітей на житло батьків, що
належить їм на відповідній правовій
основі та обов'язок державних органів
по забезпеченню контролю за
додержанням батьками або особами, які
їх замінюють, майнових та житлових прав
дітей, щодо нерухомого майна, яке
належить батькам.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та виходячи із того,
що відповідачка без відповідних
правових підстав, визначених ст. 56, 58 ЖК
України, вселилася до спірного
житлового приміщення, на яке згідно
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 29 квітня 2005 року
частковим власником житлової площі за
вказаною вище адресою є ОСОБА_7, якій
належить 17/50 частини житлового будинку,
суд обґрунтовано прийшов до висновку
про виселення відповідачки із
вказаного будинку, що передбачено ч.3
ст. 116 ЖК України.

Інших доводів, які б спростували
законність та обґрунтованість
ухваленого судом першої інстанції
рішення, апеляційна скарга позивача не
містить.

Враховуючи викладені обставини,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду ухвалено у
відповідності до норм ст. 308 ЦПК України
відповідає обставинам справи, з
додержанням вимог закону і не може бути
скасовано з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 01 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з моменту набрання нею законної
сили.

Головуючий:
Р.В.Березовенко

Судді:
Є.М. Суханова

С.М. Верланов