Справа № 256/9444/13ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 квітня 2014 року

Калінінський районний суд міста
Донецька Донецької області в складі:

головуючого судді
- Токарєвої Н.М.,

при секретарі
- Тільної О.В.,

за участю представника

ККП Донецької міської
ради

«Донелектроавтотранс»
- Мельнікової Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Комунального комерційного
підприємства Донецької міської ради
Донелектроавтотранс» до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальних збитків за
договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до
Калінінського районного суду м.
Донецька із позовною заявою до ОСОБА_2
про відшкодування матеріальних
збитків за договором про навчання
професії водія трамваю за рахунок
позивача, в якій просив стягнути з
відповідача на користь позивача суму
завданого матеріального збитку у
розмірі 912 гривень, посилаючись на те,
що відповідач не відпрацювала на
підприємстві три роки, а звільнилася за
власним бажанням, чим порушила умови
договору.

У судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги і
дала пояснення аналогічні викладеним в
позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судові
засідання не з'явилася. Про день, час і
місце розгляду справи була сповіщена у
порядку ст. 74 ЦПК України, що
підтверджується представленими в
матеріалах справи документами. Від
відповідача не надійшло до суду
повідомлення про причини неявки. У
справі достатньо матеріалів про права
і взаємини сторін, суд приходить до
висновку про можливість розглянути
дану справу заочно під час відсутності
відповідача на підставі наявних
досліджених у судовому засіданні
доказів відповідно до вимог ст. 224 ЦПК
України.

Представник позивача не заперечує
проти такого вирішення справи.

Розглянувши цивільну справу в межах
заявлених вимог, вислухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи та докази в їх
сукупності, суд вважає, що позов є
обґрунтованим та підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК
України здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК
України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Стаття 57 ЦПК України передбачає,
що доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін та інших обставин,
що мають істотне значення для
вирішення справи.

Згідно до вимог ст. 60 ч.ч. 1, 4 ЦПК
України, кожна із сторін зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Судом встановлено, що 04.10.2010 року
між Комунальним комерційним
підприємством Донецької міської ради
«Донелектроавтотранс» та ОСОБА_2 було
укладено договір про навчання
останньої професії водія трамваю за
рахунок позивача.

Відповідно до першого розділу
укладеного Договору позивач
зобов'язується провести навчання
відповідача професії водія трамваю на
курсах підготовки нових робітників, та
після закінчення навчання надати
роботу за спеціальністю водія трамваю
ККП ДМР «Донелектоавтотранс».

Відповідно до другого розділу
Договору відповідач зобов'язався
відпрацювати після закінчення курсів
водієм трамваю не менш трьох років, а в
разі розірвання трудового договору за
його ініціативою або з ініціативи
адміністрації за порушення
навчального процесу, а також
дисципліни, відшкодувати позивачу
фактичні витрати за навчання професії
водія трамваю, із розрахунку 4 гривні 56
копійок за кожний календарний день.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема: 1) припинення зобов'язання
внаслідок односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Після закінчення навчання 25.02.2011
року відповідача було переведено
водієм трамваю 3-го класу трамвайного
депо № 3.

09.08.2013 року ОСОБА_2 було звільнено
за власним бажанням на підставі ст. 38
КЗпП України.

Відповідно до розрахунку
позивача відшкодування витрат за
навчання ОСОБА_2 професії водія на
момент її звільнення складає 912
гривень. До теперішнього часу
відповідач не повернула позивачу
зазначені витрати за її навчання, тим
самим порушила свої зобов'язання
відповідно до умов Договору про
навчання професії водія трамваю за
рахунок позивача від 4.10.2010 року.

Таким чином, на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також, достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин та
правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
судові витрати, пов'язані з розглядом
справи за позовні вимоги матеріального
характеру, покладаються на
відповідача, тому сплачена позивачем
сума судового збору в доход держави у
сумі 229,40 гривень підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 3,4,10,11, 15,16,57,60,61,
79,88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224, 226, 228 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального
комерційного підприємства Донецької
міської ради «Донелектроавтотранс» до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних
збитків за договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2
(ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь Комунального комерційного
підприємства Донецької міської ради
«Донелектроавтотранс» матеріальні
збитки за договором у розмірі 912
гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
код НОМЕР_1) на користь Комунального
комерційного підприємства Донецької
міської ради «Донелектроавтотранс»
судовий збір у розмірі 229 гривень 40
копійок.

Заочне рішення може бути
переглянуте Калінінським районним
судом м. Донецька за письмовою заявою
відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається до Апеляційного суду
Донецької області протягом десяти днів
з дня його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Н.М. Токарєва

10.04.2014