РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/167/14-ц

Пров. №2/668/528/14

08.04.2014 року Суворовський районний суд
м.Херсона

в складі судді Рябцева М.С.

при секретарі Волинець Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Суворовського
районного суду м.Херсона розглянув
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з цим
позовом, вказуючи, що 14.08.2013 року ОСОБА_2
близько 18.30 год. в м.Херсоні керуючи
транспортним засобом - трактором Т 150 К
БКУ-1 р/н НОМЕР_1 здійснюючи виїзд з
улиці Нестерова, другорядної дороги на
головну вулицю Миколаївське шосе в
порушення вимог п.16.11 Правил дорожнього
руху України, не надавши перевагу в
русі т/з, який рухався по головній
дорозі, допустив зіткнення з мопедом
«Musstang MT 49-2» під керуванням ОСОБА_1.
Останньому згідно висновку
судово-медичної експертизи №1576 були
заподіяні тілесні ушкодження, які
відносяться до середнього ступеня
тяжкості за критерієм тривалості
розладу здоров'я. Вироком
Суворовського районного суду м.Херсона
від 13.11.2013 року ОСОБА_2 визнано винним у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.
286 КК України та призначено покарання у
вигляді 1 року обмеження волі в
кримінально-виконавчій установі
відкритого типу з застосуванням ст.75
КК України з іспитовим строком 1 рік без
позбавлення права керувати
транспортним засобом. Внаслідок ДТП
ОСОБА_1 було завдано тілесні
ушкодження, він був змушений проходити
курс лікування, витрачаючи при цьому
грошові кошти. Також позивач, через
отримані травми тривалий час
знаходився на лікарняному та був
позбавлений можливості отримувати
заробітну плату в повному обсязі. В
судовому засіданні позовні вимоги
уточнив, та остаточно просив стягнути
з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі
10353 грн. 44 коп., з яких 7131 грн. 90 коп. -
збитки понесені по лікуванню та
відновленню здоров'я, 3221 грн.54 коп. -
збитки у зв'язку з недоотриманою
заробітною платою за період з 14.08.2013
року по 31.01.2014 рік та моральну шкоду в
сумі 50000 грн.

Представник відповідач позовні вимоги
не визнав, вказуючи, що згідно ОСОБА_2
надав ОСОБА_1 у відшкодуванні
матеріальної та моральної шкоди 20 000
грн., про що останній написав розписку,
в якій зазначив, що не має жодних
майнових та будь-яких інших претензій
до ОСОБА_2. Крім цього, факт повної
матеріальної та моральної компенсації
встановлено вироком Суворовського
районного суду м.Херсона.

Судом встановлені такі фактичні
обставини та відповідні ним
правовідносини.

14.08.2013 року ОСОБА_2 близько 18.30 год. в
м.Херсоні керуючи транспортним засобом
- Трактором Т 150 К БКУ-1 р/н НОМЕР_1
здійснюючи виїзд з улиці Нестерова,
другорядної дороги на головну вулицю
Миколаївське шосе в порушення вимог
п.16.11 Правил дорожнього руху України, не
надавши перевагу в русі т/з, який
рухався по головній дорозі, допустив
зіткнення з мопедом «Musstang MT 49-2» під
керуванням ОСОБА_1.

В результаті ДТП ОСОБА_1 було заподіяно
тілесні ушкодження, які відносяться до
середнього ступеня тяжкості за
критерієм тривалості розладу здоров'я.

Вироком Суворовського районного суду
м.Херсона від 13.11.2013 року ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та
призначено покарання у вигляді 1 року
обмеження волі в
кримінально-виконавчій установі
відкритого типу з застосуванням ст.75 КК
України з іспитовим строком 1 рік без
позбавлення права керувати
транспортним засобом.

У зв'язку з отриманими травмами позивач
був змушений тривалий час перебувати
на лікуванні, та знаходився на
лікарняному, що підтверджується
відповідними медичними довідками,
листами непрацездатності, листами -
розрахунками.

Згідно розписки від 22.08.2013 року ОСОБА_1
не має майнових та інших претензій до
ОСОБА_2 у зв'язку з компенсацією
завданої шкоди в результаті ДТП. Суму
передання коштів в рахунок
відшкодування шкоди в розписці не
зазначено.

Як стверджував представник
відповідача та свідок ОСОБА_3 позивачу
було передано відповідачем у
відшкодуванні шкоди 20 000 грн.

Позивач заперечував проти отримання
коштів в такому розмірі, зазначивши, що
отримав від відповідача лише 4 500
грн.,однак вказаних коштів не вистачало
на лікування, так як після сплати цих
коштів 22.08.2013 року вже в листопаді 2013
року з'ясувалось, що потрібна операція
на нозі, що також потребує додаткових
витрат. Після проведення операції йому
було рекомендовано обмеження фізичних
нагрузок до 1 місяця. У зв'язку з
тривалим лікуванням та
реабілітаційним періодом він був
змушений звільнитись з роботи. Вказані
обставини також підтвердили в судовому
засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до наданих суду квитанцій
для проведення лікування та здійснення
операцій було витрачено кошти в сумі
11631,90 грн.

В судовому засіданні позивач уточнив
позовні вимоги, відрахувавши з суми
матеріальних збитків, пов'язаних з
придбанням ліків надані йому
відповідачем 4500 грн.

Згідно довідки від 20.03.2014 року ТОВ
«Веста Сервис» позивач з 03.07.2013 року по
11.02.2014 рік працював в ТОВ «Веста Сервіс»
на посаді оператора заправної станції
№ 7 Херсонського регіону з посадовим
окладом з 03.07.2013 року по 30.11.2013 в розмірі
1150,00 грн. в місяць, та з 01.12.2013 року по
11.02.2014 рік в розмірі 1220 грн. в місяць.

Відповідно до бухгалтерських
документів позивачу з 14.08.2013 року по
31.01.2014 року нараховувались та
проводилась оплата листів
непрацездатності в розмірі 60 % від
заробітної плати.

Згідно розрахунку, наданому позивачем
розмір втраченого заробітку, за
відрахуванням зроблених виплати по
лікарняному, складає за період з 14.08.2013
року по 31.01.2014 року складає 3 221 грн.54 коп.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
особи або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1195 ЦК України Фізична
або юридична особа, яка завдала шкоди
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому заробіток
(дохід), втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.

В ст.1187 ЦК України визначено, що шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

За вказаних обставин, вимоги позивача
про відшкодування йому завданої
внаслідок ушкодження здоров'я
матеріальної шкоди та втраченого
заробітку за рахунок відповідача в
силу ст.ст. 1166, 1187, 1195 ЦК України, є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

При цьому, визначаючи розмір
матеріальної шкоди, суд відповідно до
ст. 11,60 ЦПК України, виходить з меж
позовних вимог та наданих сторонами
доказів, та бере за основу зроблений
позивачем розрахунок майнової шкоди,
який перевірений в судовому засіданні
та відповідачем не спростований, що
також підтверджується квитанціями про
придбання ліків, та листами -
розрахунками бухгалтерії про часткову
сплату заробітної плати та лікарняними
листами.

Посилання представника відповідача на
отримання 20 000 грн. у відшкодуванні
шкоди позивачем, та написання ним
розписки, що також підтвердив свідок
суд вважає необґрунтованими виходячи з
наступного:

Відповідно до ч. 2 статті 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В судовому засіданні позивач
підтвердив лише отримання ним 4500 грн.,
яких не вистачало на операцію та
лікування в подальшому у звязку з
ускладненням ходу лікування. Отримані
ним 4500 грн. він відрахував з суми
матеріальних збитків.

Оскільки правочин між фізичними
особами на суму, що перевищує у
двадцять і більше разів розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян повинно вчинятись у
письмовому вигляді, зазначеною
розпискою не обумовлюється сума грошей
отримана позивачем, суд виходить з
того, що відповідачем не доведено
належними та допустимими способами
доказування отримання позивачем 20 000
грн. у відшкодуванні шкоди.

Крім того, згідно ст.ст.23, 1167, 1187 ЦК
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності вини, крім
випадків, встановлених ч.2 ст. 1167 ЦК
України.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової ) шкоди » №4 від
31.03.1995 року розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування моральної шкоди
мають враховуватись вимоги розумності
та справедливості.

За таких обставин, заявлені позивачем
вимоги про стягнення моральної шкоди,
також є обґрунтованими, оскільки
внаслідок ДТП позивачу завдано
ушкодження здоров'я, що призвело до
певних фізичних та моральних страждань
останнього, змін у його житті та
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Разом з тим, розмір заявленої моральної
шкоди підлягає зменшенню з урахуванням
характеру спірних правовідносин,
глибини фізичного болю та страждань,
яких зазнав позивач від дій
відповідача, наявності доказів на
підтвердження розміру такої шкоди, та
вважає можливим визначити його розмір
в сумі 4 000 грн.

Доводи відповідача про відшкодування
моральної шкоди позивачу, про що
свідчить розписка та вирок суду, в
мотивувальній частині якої, при
визначені покарання засудженому
зазначено відшкодування потерпілому
матеріальних та моральних збитків, та
неможливість у зв'язку з цим повторного
стягнення, суд вважає неприйнятними,
оскільки частиною 4 ст.61 ЦПК України
передбачається, що вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Як встановлено в судовому засіданні
позов в кримінальній справі потерпілим
заявлений не був, рішення суду про
стягнення з відповідача грошових
коштів в рахунок відшкодування шкоди
відсутнє, під час розгляду та вирішення
кримінальної справи позивача не було.
Вказівка у вироку суду про компенсацію
моральної та матеріальної шкоди є тією
обставиною, яка враховувалась судом
при призначенні міри покарання
підозрюваному, а не встановленим
фактом. Як пояснив позивач в судовому
засіданні надані йому гроші в розмірі
4500 грн. за цією розпискою були
витрачені на часткове покриття витрат
на його лікування.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 8,10,212, 214-215,224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесену ним матеріальну шкоду,
завдану ушкодженням здоров'ям в
розмірі 10353 грн. 44 коп., з яких: 7131 грн. 90
коп. збитки понесені по лікуванню та
відновленню здоров'я, 3221 грн. 54 коп. -
збитки отримані у зв'язку з
недоотриманою заробітною платою, а
також моральну шкоду в сумі 4 000 грн., а
всього 14 353 грн. 44 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через
Суворовський районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий