Номер провадження: 22-ц/785/3014/14
Номер справи місцевого суду: 523/7097/13-ц
Головуючий у першій інстанції Шепітко
Доповідач Косогор Г. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області в складі :

головуючого
Косогор Г.О.

суддів Ісаєвої
Н.В., Комлевої О.С.

при секретарі
Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 18 грудня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення
та визначення порядку користування
житловим приміщенням,

встановила:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом, в якому просила вселити
її у квартиру АДРЕСА_1, та встановити
порядок користування квартирою між нею
та відповідачем як співвласниками
житла, виділивши їй у користування
кімнату площею 20,2 кв.м.,
відповідачеві - кімнату площею 17.2 кв.м.,
а кухню та місця загального
користування - залишити у спільному
користуванні. Свої вимоги позивачка
обґрунтовувала тим, що з відповідачем
вони перебували у зареєстрованому
шлюбі, кожному з них належить по 1/2
частки квартири, де вона має намір
проживати разом зі своєю вагітною
дочкою, відповідач перешкоджає у
проживанні, що змушує її звернутися до
суду.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 18 грудня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_3 було задоволено
частково:

Вселено ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_2.

Встановлено наступний порядок
користування вищевказаною квартирою:
житлову кімнату площею 17.2 кв.м.
виділити в користування ОСОБА_3;
житлову кімнату площею 20.2 кв.м.
залишити у користуванні ОСОБА_2 Кухню,
ванну кімнату, коридор, вбиральню,
вбудовану шафу та лоджію, - залишити в
загальному користуванні сторін.

На дане рішення була принесена
апеляційна скарга ОСОБА_2, в якій
ставиться питання про скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у
повному обсязі.

Заслухавши доповідача, який доповів
зміст оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги та заперечення на
неї, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст. 11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи,
квартира АДРЕСА_2 належить сторонам у
рівних частках на праві власності на
підставі Свідоцтва про право власності
на житло, виданого 12 грудня 2008 року
Управлінням житлово-комунального
господарства та паливно-енергетичного
комплексу Одеської міської ради.

Квартира складається з двох кімнат
площею 20.2 кв.м. та 17.2 кв.м., кухні, ванної
кімнати, вбиральні, коридору,
вбудованої шафи і лоджії.

Сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 2006 року по 2009 рік та сумісно
проживали у квартирі, після розірвання
шлюбу позивачка залишила квартиру, у
якій на даний час мешкає відповідач,
використовуючи для проживання кімнату
площею 20.2 кв.м.

Позивачка виявила намір вселитися у
квартиру та користуватися своєю
власністю разом з дочкою, однак
відповідач перешкоджає їм у цьому.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна.

Згідно вимог ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Відповідно зі ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним, ніхто не може
бути протиправне позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України, власник
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів його сім'ї, інших
осіб.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що
власник майна може вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

За таких обставин, суд прийшов до
вірного висновку, що позовні вимоги в
частині вселення законні,
обґрунтовані, регулюються нормами
ст.ст. 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, і
підлягають задоволенню, оскільки 1/2
частки вказаної квартири належить
позивачці на праві власності на
законних підставах і вона може
вимагати усунення перешкод у
здійсненні права власності.

Щодо вимог про визначення порядку
користування квартирою, суд виходив з
наступного.

Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками зі їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього,
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

З матеріалів справи вбачається, що
після розірвання шлюбу з позивачкою
відповідач використовує для
проживання кімнату площею 20.2 кв.м., в
якій розміщені його речі, меблі, тощо.
Позивачка, як співвласник квартири, не
проживає у ній понад три роки, різниця у
площах кімнат є незначною та складає
всього 3 кв.м., у зв'язку з чим суд вірно
вважав за можливе залишити у
користуванні відповідача кімнату, яку
він використовує для проживання,
позивачці виділити у користування
житлову кімнату площею 17.2 кв.м.

Суд перевірив усі докази, які навели
сторони у підтвердження своїх вимог та
заперечень, навів у рішенні фактичні
обставини, які були встановлені судом
при розгляді справи, вірно застосував
правові норми, що регулюють ці
правовідносини, та зробив вірний
висновок про задоволення позовних
вимог ОСОБА_3.

Судова колегія не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо
необгрунтованості відмови у прийнятті
зустрічного позову про визнання
приватизації спірної квартири та
свідоцтва Свідоцтва про право
власності на житло недійсними,
оскільки, як вбачається з матеріалів
справи, по відношенню до вимог,
викладених у зустрічній позовній заяві
та апеляційній скарзі, вже існує
рішення суду, що набрало законної сили.

Інших доводів, які б спростовували
висновки суду першої інстанції та які б
мали правове значення, у апеляційній
скарзі не наведено.

Таким чином, судова колегія дійшла до
висновку, що суд першої інстанції в
межах заявлених вимог повно і всебічно
розглянув справу, дав належу оцінку
наданим доказам, постановив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 308, 313-315 ЦПК України,
судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 18 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
на протязі двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
___________________ Г.О. Косогор

Судді
___________________ О.С. Комлева

___________________ Н.В. Ісаєва