Справа № 203/3359/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повторне заочне)

01 квітня 2014 року
Кіровський районний
суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур
Ф.Ф.,

при секретарі - Чередник І.О.

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу, -

В С Т А Н О В И В :

19 січня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3
про стягнення боргу. (а.с. 1-2).

Заочним рішенням Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
24 лютого 2012 року позовні вимоги ОСОБА_2
були задоволені повністю та стягнуто с
відповідача ОСОБА_3 сума боргу за
договором позики в розмірі 660 000 грн. 28
квітня 2012 року ОСОБА_3 була подана на
адресу суду заява про перегляд
заочного рішення суду від 24.02.2012 року,
яка ухвалою Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 21.05.2012 року була
залишена без задоволення. (а.с. 37-38, 43-44, 53
т.1)

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 13
листопада 2012 року апеляційна скарга
ОСОБА_3 та апеляційна скарга, яка була
приєднана ПАТ «Актабанк» була
відхилена, у зв'язку з чим заочне
рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 24.02.2012 року було
залишено без змін. (а.с. 161 т. 1)

24 квітня 2013 року ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ касаційна скарга ОСОБА_3 на
заочне рішення Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 24.02.2012 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 13.11.2012
року була задоволена частково,
зазначені рішення були скасовані та
справа передана на новий розгляд до
місцевого суду. (а.с. 181-183 т. 1)

28 травня 2013 року цивільна справа №
203/3359/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу була прийнята до
провадження судді Маймур Ф.Ф. та
призначена до розгляду у судовому
засіданні. (а.с. 191 т. 1)

Позивач у позовній заяві та
представник позивача у судовому
засіданні в обґрунтування позовних
вимог, посилались на те, що 15 травня 2007
року позивач на підставі усного
договору позики надав відповідачу
грошову суму у розмірі 660 000 грн. для
придбання квартири розташованої за
адресою: АДРЕСА_1. Зазначена грошова
сума була передана позивачем
відповідачу під розписку у присутності
двох свідків. Відповідно до зазначеної
розписки відповідач прийняв на себе
зобов'язання повернути позивачу
грошові кошти до 01.12.2011 року, однак у
встановлений в розписці строк позику
не повернув та ухиляється від її
повернення. Внаслідок отриманих коштів
відповідач у 2008 році придбав по
договору купівлі-продажу квартиру
розташовану за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач неодноразово намагався
повернути суму боргу, але відповідач
ухиляється від виконання взятого на
себе зобов'язання, тому позивач
звернувся до суду та просив суд
стягнути з ОСОБА_3 на свою користь
заборгованість за договором позики у
розмірі 660 000 грн., а також судові
витрати. (а.с. 1-2, т. 1)

У судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та
наполягав на їх задоволенні. (а.с. 107 т. 2)

Відповідач у судові засідання не
з'явився, про час, день та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про причини неявки суд не
повідомив, за таких обставин суд вважає
можливим розглянути дану цивільну
справу повторно у заочному порядку
відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ
ЦПК України. (а.с.
193,196,203,210,212,218,220-222,228,233,239,242-245,250 - т. 1,
76,90,103-106 - т. 2)

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали даної
цивільної справи, суд приходить до
наступного висновку з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено,
що 15 травня 2007 року між сторонами був
укладений договір позики у вигляді
розписки, відповідно до умов якого
позивач передав відповідачу грошові
кошти у розмірі 660 000 грн., метою позики
було придбання відповідачем квартири,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
укладаючи договір позики відповідач
зобов'язався повернути позивачу борг в
строк до 01 грудня 2011 року, але взяті на
себе зобов'язання ОСОБА_3 не виконав, що
підтверджується поясненнями
представника позивача та свідків,
наданими у судовому засіданні, а також
оригіналом договору позики, наявною в
матеріалах справи (а.с. 39 т. 1).

Судом встановлено, що 29 жовтня 2013 року
по даній цивільній справі була
призначена судова почеркознавча
експертиза та справа направлена до
Дніпропетровського НДІ судових
експертиз , однак 18.02.2014 року дана
справа була повернута до суду у зв'язку
з тим, що відповідач не надав до
інституту матеріали необхідні для
проведення експертизи та не здійснив
оплату експертизи, що підтверджується
письмовими доказами, наявними в
матеріалах справи. (а.с. 61-62, 64-65, 67-77 т. 2)

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами
Цивільного кодексу України та умовами
укладеного між сторонами договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики, або таку ж
кількість речей) того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч. 1 ст. 1047 ЦК
України договір позики укладається у
письмовій формі, якщо його сума не менш
як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа -
незалежно від суми.

Частиною другою ст. 1047 ЦК України
передбачено, що на підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Частина перша ст. 1049 ЦК України
зазначає, що позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд при вирішенні позовних вимог
приймає до уваги, що судом з метою не
допущенням порушення процесуальних
прав відповідача відповідно до вимог
закріплених ст.ст. 27, 147 ЦПК України було
призначено експертизу та справа була
направлена до експертної установи,
однак відповідач не скористався своїм
правом, оскільки не надав необхідних
матеріалів для проведення експертизи
та не здійснив її оплату, тому суд
приходить до висновку про
необґрунтованість заявлених
відповідачем підстав для відмови в
задоволенні позову, оскільки
відповідачем не були доведені
обставини відповідно до яких
відповідач не брав грошових коштів,
розписку не складав та не підписував
її, а навпаки в ході розгляду справу
підтвердився факт власноручного
написання ОСОБА_3 розписки від 15.05.2007
року та отримання ним грошових коштів
від позивача, а отже позовні вимоги є
обґрунтованими.

Оцінюючи усі докази, які були
дослідженні судом у судовому засіданні
у їх сукупності, та приймаючи до уваги,
що відповідач, взятий на себе обов'язок
перед позивачем не виконав, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню та
вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 у рахунок повернення
заборгованості за договором позики від
15 травня 2007 року суму у розмірі 660 000 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК
України, враховуючи результат розгляду
справи, суд вважає за необхідне судові
витрати понесені позивачем (а.с. 3)
покласти на відповідача.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України,
ст.ст. 10,11,60,88,212,213,215, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2) у рахунок
повернення заборгованості за
договором позики від 15 травня 2007 року
суму у розмірі 660 000 грн., а також у
рахунок повернення судових витрат - 3 219
грн., а разом 663 219 грн.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 232 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

Ф.Ф. Маймур