Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Карпенко С.О., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк», ОСОБА_4 про
визнання договору поруки припиненим,
за касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 21 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Чернівецької області від 26 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 17 червня 2008 року
між публічним акціонерним товариством
комерційним банком «ПриватБанк» (далі -
ПАТ КБ «ПриватБанк») і ОСОБА_4 укладено
кредитний договір, у рахунок належного
виконання якого між позивачем і банком
укладено 17 червня 2008 року договір
поруки. На підставі рішення
Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 14 грудня 2009
року з ОСОБА_4 стягнуто борг за
кредитним договором шляхом звернення
стягнення на заставлене майно, яке є
предметом договору застави від 17
червня 2008 року. ОСОБА_3 зазначив, що
предметом договору поруки від 17 червня
2008 року є надання поруки поручителем
перед кредитором за виконання ОСОБА_4
своїх обов'язків за кредитним
договором. Посилаючись на те, що строк
виконання боржником своїх зобов'язань
за кредитним договором настав з
моменту вступу в силу судового рішення,
а банк не пред'явив вимоги до
поручителя протягом передбаченого
законом строку, то договір поруки
припинив свою дію. Ураховуючи
викладене, ОСОБА_4 просив задовольнити
його позовні вимоги і визнати договір
поруки від 17 червня 2013 року таким, що
припинив свою дію.

Рішенням Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 21
жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області від 26 грудня 2013
року, позов задоволено. Визнано таким,
що припинив свою дію договір поруки,
укладений 17 червня 2008 року
між ОСОБА_3 і ПАТ КБ «ПриватБанк».

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
ухвалені у справі судові рішення,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Касаційна скарга заявника підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції про задоволення позову
ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції
погодився з його висновком, що
позивачем доведено обставини, на які
він посилався як на підставу своїх
вимог, зокрема що банк пропустив строк
на пред'явлення вимог до поручителя.

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитися не
можна.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд, у
відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК
України, має право скасувати рішення
суду першої інстанції і ухвалити
рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням установленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду було зумовлено
поважними причинами.

Установлено, що 17 червня 2008 року між
закритим акціонерним товариством
комерційним банком «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк», і ОСОБА_4 укладено
кредитний договір, за умовами якого
банк надав позичальнику кредит в сумі 65
034 грн. зі сплатою 24 % річних на строк до
16 червня 2013 року.

17 червня 2008 року між ОСОБА_3 і тим же
банком укладено договір поруки,
предметом якого є надання поруки
поручителем перед кредитором за
виконання ОСОБА_4 своїх обов'язків за
кредитним договором. При цьому
поручитель відповідає перед
кредитором за виконання обов'язків
боржника в тому ж розмірі, що і боржник,
включаючи суму кредиту, процентів за
користування кредитом, винагород,
штрафів, пені та інших платежів,
відшкодування збитків.

Рішенням Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 14
грудня 2009 року в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 17 червня 2008 року в сумі 62 016 грн. 74
коп. звернуто стягнення на предмет
застави: автомобіль марки «КАМАЗ»,
причіп «KRONE», що належать на праві
власності ОСОБА_4 шляхом продажу
вказаного майна банком з укладанням
від імені боржника договору
купівлі-продажу будь-яким способом
іншою особою покупцем, зі зняттям
вказаного рухомого майна з обліку в
органах Державної автоінспекції
України, а також наданням банку всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу.

Пунктом 10 договору поруки від 17 червня
2008 року передбачено, що договір вступає
в силу з моменту його підписання і діє
до повного виконання зобов'язань за
кредитним договором.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554
ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі ст.
526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Отже, якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором, строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково.

Відповідно до п. 11 договору поруки,
строк, в межах якого сторони можуть
звернутися до суду з вимогою про захист
свого права або інтересу,
встановлюється терміном у 5 років.

Таким чином, посилання ОСОБА_3 про сплив
шестимісячного строку для пред'явлення
вимоги про повернення боргу з моменту
вступу в силу судового рішення про
стягнення суми боргу за кредитним
договором є передчасним, оскільки
строк звернення до суду з вимогою про
захист свого права або інтересу
визначається протягом 5 років з моменту
набрання рішенням Кіцманського
районного суду Чернівецької області
від 14 грудня 2009 року законної
сили. Отже, договір поруки не припинив
своєї дії на час звернення позивача до
суду з відповідним позовом.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції не врахував зазначені вимоги
закону, належним чином не перевірив і
не з'ясував, коли саме спливає строк
пред'явлення вимоги до поручителя та
допустив порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення ним фактичних обставин
справи та перешкодили перевірці
обставин, що призвело до передчасного
висновку про задоволення позову.

Оскільки порушення норм матеріального
та процесуального права призвело до
неправильного вирішення спору і ці
порушення допущені судом апеляційної
інстанції при розгляді справи, ухвала
суду апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а справа передачі на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Чернівецької
області від 26 грудня 2013 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька

М.К.
Гримич

С.О.
Карпенко

І.М.
Фаловська