Справа № 500/1319/14-ц
Провадження № 2/500/1277/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Присакар
О.Я.,

при секретарі - Сирбу Г.В.,

за участю: представника
позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Ізмаїла
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про встановлення факту, що має
юридичне значення та визнання права
власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовними вимогами, якими просить
встановити факт проживання ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 в період
часу з вересня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_2
та визнати за ним, як спадкоємцем за
заповітом, право власності на 1/2
частину житлового будинку з надвірними
спорудами, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1 та на земельну
ділянку, площею 4,51 га, яка розташована
на території Ларжанської сільської
ради Ізмаїльського району Одеської
області, передана для ведення
сільськогосподарського виробництва,
мотивуючи тим, що державним нотаріусом
йому відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, у зв'язку із тим, що
необхідно було протягом шести місяців
із дня смерті спадкодавця подати в
нотаріальну контору заяву про
прийняття спадщини, і заява не була
подана.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та наполягає на їх
задоволенні.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнала та не заперечує
проти задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши
свідків, перевіривши матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 належить
1/2 частина житлового будинку з
надвірними спорудами, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджено
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно № 666 від 21.08.2006 року,
виданим виконавчим комітетом
Новонекрасівської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області.
Крім цього, в судовому засіданні було
встановлено, що ОСОБА_4 належить
земельна ділянка, площею 4,51 га, яка
розташована на території Ларжанської
сільської ради Ізмаїльського району
Одеської області, передана для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва на підставі Державного
акту на право приватної власності на
землю серії Р1 № 456771, виданого 10.02.2003
року Ларжанською сільською радою
Ізмаїльського району Одеської області,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 10-09-480.

Згідно до ст. 1216 ЦК України -
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України
встановлено, що спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або оголошення
її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 09.01.2013 року, виданого
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області, ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входить 1/2
частина житлового будинку з надвірними
спорудами, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 4,51
га, яка розташована на території
Ларжанської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області,
передана для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України
визначено, що право на заповіт має
фізична особа з повною цивільною
дієздатністю.

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України
встановлено, що заповідач може
призначити своїми спадкоємцями одну
або кілька фізичних осіб, незалежно від
наявності у нього з цими особами
сімейних, родинних відносин, а також
інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до заповіту, посвідченого
27.03.2002 року секретарем
Новонекрасівської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області,
зареєстрованого в реєстрі за № 4,
ОСОБА_4 заповів усе його майно, де б воно
не було та з чого б воно не складалося, і
взагалі, все те, що на день смерті буде
йому належати - ОСОБА_3.

Частиною 2 статті 1254 ЦК України -
заповідач має право у будь-який час
скласти новий заповіт. Заповіт, який
було складено пізніше, скасовує
попередній заповіт повністю або у тій
частині, в якій він йому суперечить.

Відповідно до заповіту, посвідченого
24.02.2003 року секретарем виконавчого
комітету Ларжанської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області,
зареєстрованого в реєстрі за № 42,
ОСОБА_4 заповів належну йому на праві
особистої власності земельну ділянку
розміром 4,51 га на підставі Державного
акту на право приватної власності на
землю серії Р1 № 456771, виданий 10.02.2003 року
Ларжанською сільською радою - ОСОБА_3.

ОСОБА_2 дружина ОСОБА_4, відповідно до
вимог ст. 1241 ЦК України незалежно від
змісту заповіту ОСОБА_4 має право на
обов'язкову частку у спадщині, однак в
судовому засіданні відмовилась від
належної їй частки у спадщині.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України -
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

В судовому засіданні було встановлено
та показаннями свідків ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 було підтверджено, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 спільно проживали за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_1 в період часу з вересня 2012
року по ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто вважається
таким, який фактично прийняв спадщину.

Письмовою відповіддю державного
нотаріуса Ізмаїльської державної
нотаріальної контори Крижановської
С.М. за № 476/01-16 від 01.03.2014 року, позивачу
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, у зв'язку із тим, що
необхідно було протягом шести місяців
із дня смерті спадкодавця подати в
нотаріальну контору заяву про
прийняття спадщини, і заява не була
подана.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, оскільки
відповідач визнав позов і обставини
визнані сторонами не підлягають
доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1
ЦПК України. Судом не виявлено
обставин, що суперечать закону або
порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 1220, 1222,
1233, 1234, 1241, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
встановлення факту, що має юридичне
значення та визнання права власності
на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання
ОСОБА_3 із померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4
за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з
вересня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на:

- 1/2 частину житлового будинку з
надвірними спорудами, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1;

- земельну ділянку, площею 4,51 га, яка
розташована на території Ларжанської
сільської ради Ізмаїльського району
Одеської області, передана для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва (Державний акт на право
приватної власності на землю серії Р1 №
456771, виданий 10.02.2003 року Ларжанською
сільською радою Ізмаїльського району
Одеської області, зареєстрований в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за №
10-09-480).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О. Я. Присакар