У х в а л а

іменем україни

03 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Остапчука Д. О.,
Кузнєцова В. О., Наумчука М.
І.,

провівши попередній розгляд справи за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті
особи: Комунальне підприємство
Дніпропетровської обласної ради
«Криворізьке бюро технічної
інвентаризації», приватний нотаріус
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_7, про визнання недійсним
договору купівлі - продажу
незавершеного будівництва житлового
будинку, визнання права власності на
майно, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_4 про визнання права власності, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Центрально - Міського районного суду
м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 01 липня
2013 року та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10 грудня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6, у
якому з урахуванням уточнень просила
визнати недійсним договір
купівлі-продажу незавершеного
будівництвом житлового будинку від 09
березня 2011 року, укладений між ОСОБА_5
та ОСОБА_6, посвідчений приватним
нотаріусом Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_7 за № 648;
визнати за нею право власності на
будівельні матеріали, із яких було
побудовано незавершений будівництвом
житловий будинок готовністю 59 %, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
загальною вартістю 296 465 грн та стягнути
з відповідачів в солідарному порядку
витрати понесені за оплату судового
збору.

Посилалась на те, що рішенням
виконкому Центрально - Міської
районної в місті ради від 20 липня 2006
року № 238 їй було перерозподілено в
безстрокове користування земельну
ділянку по АДРЕСА_1, для будівництва
індивідуального житлового будинку. На
зазначеній земельній ділянці вона
побудувала будинок готовністю 59 %.
Проте ОСОБА_8, який діяв за довіреністю
в її інтересах, незаконного продав
зазначений незавершений будівництвом
житловий будинок ОСОБА_5, а
останній - ОСОБА_6 Посилаючись на
приписи ст. 215 ЦК України,
просила задовольнити позов.

У березні 2012 року ОСОБА_6 звернувся
до суду із зустрічним позовом до
ОСОБА_4, у якому просив визнати за ним
право власності на матеріали,
обладнання та конструктивні елементи
незавершеного будівництвом житлового
будинку, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1, з урахуванням здійснених ним
поліпшень.

Ухвалою Центрально - Міського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 15
березня 2013 року вказані позови
об'єднані в одне провадження.

Рішенням Центрально - Міського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 01 липня
2013 року в задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_6
задоволено.

Визнано за ОСОБА_6 право власності
на матеріали, обладнання та
конструктивні елементи незавершеного
будівництвом житлового будинку
готовністю 71 %, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, на загальну суму 332 510
грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 3
219 грн судового збору та 4 тис. грн
витрат на правову допомогу.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10 грудня
2013 року рішення Центрально -
Міського районного суду м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області від 01
липня 2013 року в частині задоволення
зустрічного позову ОСОБА_6 скасовано та
ухвалено в цій частині нове рішення про
відмову в позові.

Рішення суду в частині відмови в
задоволенні позову ОСОБА_4 залишено без
змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
ухвалені у справі судові рішення
просить скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення її позову.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 необхідно
відхилити з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено,
що під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення суду першої інстанції у
нескасованій частині та рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи скарги
про неправильне застосування норм
матеріального і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч.
3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги та
залишення рішення суду першої
інстанції у нескасованій частині та
рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Центрально - Міського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 01 липня
2013 року у нескасованій частині та
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
Д. О. Остапчук

В. О. Кузнєцов

М. І. Наумчук