АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/899/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 27 Пироженко
В.Д. Доповідач в апеляційній інстанції
Пальонний В. С. УХВАЛА
13 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоПальонний В. С.
суддівКарпенко О. В. , Нерушак Л. В. при
секретаряхПосипайко А.І., Волвенко А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу представника публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 6 лютого 2014 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Приватбанк» до ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та зустрічним позовом ОСОБА_7 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк», третя
особа ОСОБА_8, про визнання договору
поруки припиненим, -
в с т а н о в и л а :
ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
обґрунтовуючи позов тим, що 6 лютого 2007
року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_8
уклали кредитний договір за умовами
якого позичальник отримав кредит на
користування кредитними коштами 12% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом, з кінцевим терміном
повернення 6 лютого 2027 року.
За умовами зазначеного кредитного
договору ОСОБА_8 зобов'язався
здійснювати повернення кредиту шляхом
внесення щомісячних платежів, розмір
яких складається з заборгованості за
кредитом, відсотками, комісією, а також
В забезпечення виконання
позичальником своїх зобов'язань за
кредитним договором, між ПАТ КБ
«Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_7
укладено договір поруки, відповідно до
якого поручитель відповідає перед
кредитором за виконання зобов'язань за
кредитним договором в тому ж розмірі,
що і боржник, включаючи сплату кредиту,
відсотків за користування кредитом,
комісій, винагород, штрафів, пені та
інших платежів, відшкодування збитків.
Позичальник зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконував
та станом на 23 квітня 2013 року має
США, що за курсом НБУ складає 613765 грн. 83
коп. і складається з заборгованості за
заборгованості за процентами за
доларів США, заборгованості за
комісією в сумі 2951,36 доларів США, пені
за несвоєчасне виконання зобов'язань
Відповідно до п. 5 договору поруки банк
направив на адресу відповідача
письмову вимогу із зазначенням
невиконаних зобов'язань, яка була
залишена без задоволення.
Оскільки відповідачка ОСОБА_7
поручилася за виконання позичальником
ОСОБА_8 зобов'язань за кредитним
договором, позивач просив стягнути з
неї на його користь вказану
заборгованість за цим договором та
судові витрати.
ОСОБА_7 звернулась до суду з зустрічним
позовом до ПАТ «Приватбанк», третя
особа ОСОБА_8, про визнання припиненим
договору поруки від 6 лютого 2007 року,
укладеного між нею та ПриватБанком.
В обґрунтування позовних вимог
посилалася на те, що банк без
погодження з нею, як поручителем, та без
її повідомлення збільшив обсяг
відповідальності позичальника ОСОБА_8
за кредитним договором, яке полягає в
тому, що в 2008 році ОСОБА_8 для погашення
його заборгованості за цим договором
передав банку для реалізації предмет
іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яка була
продана банком, а отримані від її
реалізації кошти направлені на
погашення вказаної заборгованості,
проте, незважаючи на це, банк продовжив
нараховувати відсотки та штрафні
санкції за кредитним договором.
Крім цього, оскільки позичальник
ОСОБА_8 припинив погашення кредиту та
відсотків в 2008 році, а банк звернувся до
неї з вимогою про виконання зобов'язань
поручителя тільки в 2013 році, то на її
думку, банк пропустив визначений ч.4 ст.
559 ЦК України шестимісячний строк,
протягом якого кредитор має право
пред'явити вимогу до поручителя у разі,
якщо строк для пред'явлення такої
вимоги в договорі поруки не визначений.
Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 6 лютого 2014 року позов ПАТ
КБ «Приватбанк» до ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором залишено без задоволення,
зустрічний позов ОСОБА_7 задоволено та
визнано договір поруки від 6 лютого 2007
року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк»
та ОСОБА_7, припиненим.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ПАТ КБ «Приватбанк» подала
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права і
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
його та ухвалити у справі нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги ПАТ
КБ «Приватбанк» в повному обсязі, а в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_7
відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника ПАТ КБ «Приватбанк», який
підтримав апеляційну скаргу,
представника ОСОБА_7 , який заперечував
проти її задоволення, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 6 лютого 2007 року
між позивачем та ОСОБА_8 був укладений
кредитний договір, за яким ОСОБА_8
отримав кредит на суму 37760 доларів США
на строк до 6 лютого 2027 року,
зобов'язавшись повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами на умовах і в
строки, визначені договором, шляхом
внесення щомісячних платежів.

В забезпечення виконання своїх
зобов'язань за цим кредитним договором
ОСОБА_8 уклав з банком договір іпотеки,
за яким передав в іпотеку належну йому
на праві власності квартиру АДРЕСА_2.

Крім цього, в забезпечення виконання
ОСОБА_8 своїх зобов'язань за вказаним
кредитним договором між ОСОБА_7 та
банком 6 лютого 2007 року укладено
договір поруки, за яким поручитель
відповідає перед банком за виконання
зобов'язань по кредитному договору в
тому ж розмірі, що і боржник.

ОСОБА_8 не виконував свої зобов'язання
щодо внесення чергових платежів на
погашення кредиту та відсотків за
кредитним договором, в зв'язку з чим в
2008 році банк звернувся до суду з
позовом про дострокове повернення суми
кредиту, що залишилась, нарахованих
відсотків, стягнення нарахованої
комісії та пені і просив в рахунок
погашення цієї заборгованості
звернути стягнення на предмет іпотеки -
належну ОСОБА_8 квартиру.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 17 липня 2008 року позов
банку задоволено: в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_8 за кредитним
договором від 6 лютого 2007 року на
загальну суму 37701,14 доларів США, що за
курсом НБУ складає 190390 грн. 75 коп.,
звернуто стягнення на передану ним в
іпотеку квартиру АДРЕСА_2 шляхом
продажу цієї квартири банком з
укладенням від імені ОСОБА_8 договору
купівлі-продажу з іншою
особою-покупцем та наданням банку всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу.

Зазначена квартира була продана, а
кошти від її реалізації зараховані на
погашення заборгованості ОСОБА_8 за
кредитним договором. проте повністю
заборгованість погашена не була.

В червні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до
поручителя ОСОБА_7 про стягнення
непогашеної суми кредиту, нарахованих
відсотків та штрафних санкцій.

Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Статтею 559 ЦК України передбачено
порядок і строки припинення поруки,
зокрема згідно частини четвертої цієї
статті ЦК порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Пунктом 12 договору поруки між банком та
ОСОБА_7 визначено, що порука за цим
договором припиняється після
закінчення п'яти років з дня настання
терміну повернення кредиту за
кредитним договором.

Строк повернення кредиту за кредитним
договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» і
ОСОБА_8 визначено в п.7.1 цього договору
до 6 лютого 2027 року.

В той же час пунктом 2.3.3 кредитного
договору передбачено право банку у
разі порушення позичальником
зобов'язань за цим договором змінити
умови договору - зажадати від
позичальника дострокового повернення
кредиту, сплати винагороди, комісії і
відсотків шляхом направлення
відповідного повідомлення. При цьому,
згідно ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України щодо
зобов'язань, строк виконання яких не
настав, вважається, що строк настав у
зазначену в повідомленні дату. На цю
дату позичальник зобов'язується
повернути банку суму кредиту в повному
обсязі, винагороду й відсотки за
фактичний строк його користування, у
повному обсязі виконати інші
зобов'язання за договором.

Як вбачається з матеріалів справи, в
зв'язку з невиконанням позичальником
ОСОБА_8 зобов'язань за кредитним
договором, банк скористався наданим
йому п.2.3.3 кредитного договору правом
вимоги дострокового повернення
кредиту і в 2008 році направив ОСОБА_8
вимогу, в якій змінив строк виконання
зобов'язання позичальником за цим
договором, а оскільки ОСОБА_8 до цього
строку кредит не повернув, банк 31
березня 2008 року звернувся до суду з
позовом до нього про дострокове
повернення кредиту та відсотків.

За таких обставин строк дії договору
поруки, укладеного між банком та
ОСОБА_7, має обчислюватись, виходячи з
нового визначеного банком строку
повернення кредиту за кредитним
договором між банком та ОСОБА_8

Оскільки банк направив ОСОБА_7
повідомлення про повернення кредиту 8
квітня 2013 року, а до суду з позовом
звернувся 25 червня 2013 року, то ці дії
вчинені ним поза межами дії договору
поруки.

Дослідивши в судовому засіданні
матеріали цивільної справи за позовом
банку до ОСОБА_8, яка була розглянута
Соснівським районним судом м. Черкаси в
2008 році і встановивши наведені
обставини, суд прийшов до правильного
висновку про припинення поруки на
момент пред'явлення банком вимоги про
повернення кредиту до поручителя.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
встановивши дійсні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
правильно застосував норми
матеріального права, не допустив
порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення спору, і ухвалив у справі
законне та обґрунтоване рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 6 лютого 2014 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «Приватбанк» до ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та зустрічним позовом
ОСОБА_7 до публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк», третя особа ОСОБА_8, про
визнання договору поруки припиненим
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня
проголошення.

Головуючий :

Судді :