Єдиний унікальний номер 242/3401/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1188/2014
Єдиний унікальний № 242/3401/13-ц
Справа № 22ц/775/1188/14
Головуючий 1 інстанції Ясинський
Доповідач Кішкіна І.В.
Апеляційний суд Донецької області в
головуючого судді
суддів
Кішкіної І.В., Кіянової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Донецьку справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, в
інтересах якої діє ОСОБА_2, на рішення
Селидівського міського суду Донецької
області від 26 грудня 2013 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про розірвання договору оренди
нежитлового приміщення, зобов`язання
звільнити зайняте приміщення та
стягнення матеріальної та моральної
В липні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання
договору оренди нежитлового
приміщення, зобов`язання звільнити
зайняте приміщення та стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
частково в подальшому змінивши позов,
посилаючись на те, що 01 грудня 2010 року
укладено договір оренди нежитлового
приміщення, розташованого за адресою
АДРЕСА_1, що належить їй на праві
власності на підставі судового рішення
від 21 лютого 2008 року та зареєстроване в
Селидівському БТІ 21 квітня 2008 року під
реєстраційним № 9374147, відповідно до
умов цього договору відповідачка
повинна щомісячно сплачувати орендну
плату в сумі 5000 грн., а в разі
несвоєчасної оплати договір
розривається автоматично, однак умови
договору оренди неодноразово
порушувались, у зв'язку з чим за період
з 2011 року по 2013 рік утворилась
заборгованість з орендної плати в сумі
було направлено попередження про
розірвання договору оренди, в зв'язку з
порушенням його умов та несплатою
орендної плати, а потім 24 жовтня 2012 року
повторне попередження, але
відповідачка на них не відреагувала.
Вважає, що такими обставинами з боку
відповідачки їй завдано моральну шкоду
у сумі 2000 грн., а також матеріальні
збитки у вигляді витрат на лікування в
зв'язку з хвилюваннями з цього приводу
у сумі 1347,80 грн. Просила розірвати
договір оренди нежитлового приміщення,
зобов'язати відповідачку звільнити
займане приміщення за вказаною
адресою, стягнути з відповідачки на її
користь моральну шкоду у сумі 2000 грн.,
матеріальну шкоду у сумі 1347,80 грн.,
заборгованість з орендної плати у сумі
Рішенням Селидівського міського суду
Донецької області від 26 грудня 2013 року
у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про розірвання договору оренди
нежитлового приміщення, зобов`язання
звільнити зайняте приміщення та
стягнення матеріальної та моральної
шкоди відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилась
позивачка ОСОБА_1 та оскаржила його в
апеляційному порядку, в апеляційній
скарзі просить рішення скасувати,
ухвалити нове рішення, яким зобов`язати
звільнити зайняте приміщення та
стягнути заборгованість по орендній
платі в сумі 65645 грн.

В обгрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що суд першої
інстанції суд першої інстанції невірно
прорахував строк договору оренди, а
саме строк дії договору складає 2 роки
363 дні, а не три роки, а тому договір не
підлягав нотаріальному посвідченню і
реєстрації, відповідно висновок суду,
що договір оренди неукладений є
помилковим, крім того, у зв`язку з тим,
що позивачкою відповідачці направлено
попередження про розірвання договору,
то договір є з цього часу розірваний, а
відповідачка займає належне їй
приміщення безпідставно.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засіданні
апеляційного суду не з'явилася, про час
та місце розгляду справи повідомлена
належним чином.

Представник позивачки ОСОБА_2 В
судовому засіданні апеляційного суду
підтримала доводи апеляційної скарги
та просила її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання
апеляційного суду не з'явилася, про час
та місце розгляду справи повідомлена
належним чином.

Представник відповідвчки ОСОБА_4 у
судовому засіданні апеляційної
інстанції просила апеляційну скаргу
відхилити.

Заслухавши суддю - доповідача,
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в апеляційній скарзі доводи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що що
строк спірного договору перевищує три
роки і відповідно до вимог статей 793,794
ЦК України договір оренди нежитлового
приміщення підлягав нотаріальному
посвідченню і державній реєстрації, а
тому він не є укладеним і не створює
прав та обов'язків для сторін спору, а
тому і вимоги позивачки про розірвання
договору оренди нежитлового
приміщення, звільнення нежитлового
приміщення за цим договором, стягнення
заборгованості по сплаті орендної
плати в сумі 65645 грн., матеріальної та
моральної шкоди не належать
задоволенню як необґрунтовані.

З зазначеним висновком апеляційний суд
частково не погоджується.

Судом першої інстанції встановлено та
як вбачається з матеріалів справи, що 01
грудня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
підписаний договір оренди нежитлового
приміщення, приміщення магазину
«Продукти» за адресою АДРЕСА_1, площею 68
м.кв, для розміщення торгівлі
продовольчими товарами.

Пунктом 2.1. договору строк договору
встановлюється з 01 січня 2011року по 31
грудня 2013 року і набирає чинності з
моменту його підписання.

Згідно із пунктом 3.1. орендна плата по
договору визначена в місяць 5000 грн.

Ухвалою від 21 лютого 2008 року
Селидівський міський суд Донецької
області у справі № 2-245-2008 визнав мирову
угоду, якою визнав за ОСОБА_1 право
власності на 3/10 частки приміщення
магазину за адресою АДРЕСА_1, а також 23/40
сотих часток приміщення магазину
загальною площею 216,6 м.кв за адресою
АДРЕСА_1.

Згідно із витягами про реєстрацію
права власності на нерухоме майно №
18580628, виданого 21 квітня 2008 року
Селидівським БТІ, за ОСОБА_1 проведено
реєстрацію права власності на 3/10
частки нежитлової будівлі приміщення
магазину за адресою АДРЕСА_1, та № 18580467,
виданого 21 квітня 2008 року Селидівським
БТІ, за ОСОБА_1 проведено реєстрацію
права власності на 23/40 частки
нежитлової будівлі приміщення
магазину за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
вважається укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Вимоги щодо
форми договору оренди нежитлового
приміщення визначені статтями 793, 794 ЦК.

Статтями 793, 794 ЦК України передбачено,
що договір найму або іншої капітальної
споруди (їх окремої частини)
укладається у письмовій формі. Договір
найму будівлі або іншої капітальної
споруди (їх окремої частини) строком на
три роки і більше підлягає
нотаріальному посвідченню і державній
реєстрації.

Строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснювати свої права
і виконувати свої обов'язки відповідно
до договору (ст.631ЦК).

Відповідно до ст. 640 ЦК України договір,
що підлягає і нотаріальному
посвідченню, і державній реєстрації, є
укладеним з моменту державної
реєстрації.

Суд першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про те,
договір оренди, підписаний сторонами 01
грудня 2010 року, діє з 01 січня 2011 року по
31 грудня 2013 року і набирає чинності з
моменту його підписання, тобто строк
спірного договору перевищує три роки,
тому відповідно до вимог ст.ст. 793, 794 ЦК
України підлягав нотаріальному
посвідченню і державній реєстрації, у
зв'язку з чим спірний договір не є
укладеним і не створює прав та
обов'язків для сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 640 ЦК України якщо
відповідно до акта цивільного
законодавства для укладення договору
необхідні також передання майна,
договір є укладеним з моменту
передання відповідного майна.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції вірно визначив, що вчинення
договору оренди нежитлового
приміщення пов'язується ще і з реальним
переданням цього майна наймачеві
(орендарю) з оформленням в
обов'язковому порядку додатковим
документом (актом), підписаним
сторонами договору.

Суд першої інстанції обгрунтовано
дійшов висновку про те, що що вимоги
позивачки про розірвання договору
оренди нежитлового приміщення та
стягнення заборгованості по сплаті
орендної плати в сумі 65645 грн. не
належать задоволенню як
необґрунтовані, а також про те, що
вимоги про відшкодування моральної та
матеріальної шкоди не ґрунтується на
законі, оскільки предметом спору є
правовідносини, що випливають з
приводу договору оренди і це виключає
захист прав позивача у обраний ним
спосіб.

Таким чином, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, апеляційний
суд вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені правовідносини,
що склалися між сторонами і їм надана
належна оцінка, в судовому рішенні
повно відображені обставини, що мають
значення для справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Згідно із ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Але суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позову про розірвання
договору оренди нежитлового
приміщення, стягнення заборгованості з
орендної плати, матеріальної та
моральної шкоди, безпідставно не
врахував, що позивачкою надано докази
про належність їй на праві власності
спірного приміщення магазину за
вищевказаною адресою, в той час як
відповідачкою не надано документів, на
підставі яких вона користується
зазначеним приміщенням, а отже
відповідачка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа спірним приміщенням, а тому
рішення в частині відмови у
задоволенні позову про звільнення
приміщення підлягає скасуванню із
зобов`язанням ОСОБА_3 звільнити займане
нежиле приміщення магазину за адресою
АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_1 В решті
частині рішення суду підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-316 ЦПК України,
апеляційний суд,

в и р і
ш и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах
якої діє ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Селидівського міського суду
Донецької області від 26 грудня 2013 року
скасувати у частині відмови у
задоволенні позову про звільнення
приміщення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
зобов`язання звільнити зайняте
приміщення задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_3 звільнити займане
нежиле приміщення магазину площею 68
кв.м, розташоване за адресою АДРЕСА_1,
яке належить ОСОБА_1.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді