Ухвала

іменем україни

3 квітня 2014 року

м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Євтушенко О.І.,
розглянувши касаційну скаргу
ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, на
рішення Роздільнянського районного
суду Одеської області від 22 серпня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 21 січня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
третя особа - ОСОБА_5, про стягнення
боргу за договором позики, розірвання
попереднього договору та стягнення
завдатку;

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про визнання попереднього договору
удаваним правочином,

в с т а н о в и в:

16 листопада 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа -
ОСОБА_5, про стягнення боргу за
договором позики, розірвання
попереднього договору та стягнення
завдатку.

Посилався на те, що 5 липня 2008 року між
ними укладено договір на купівлю
(інвестування) котеджу, площею 430 кв.м,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на
земельній ділянці площею 0,28 га. 20 липня
2008 року ОСОБА_2 передав ОСОБА_4 264 200 дол.
США в рахунок плати за вказаний котедж,
про що останній склав розписку (а. с. 9). 11
квітня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2
було укладено попередній договір, за
яким ОСОБА_4 зобов'язався продати
ОСОБА_2 той же дачний будинок за 264 000
дол. США (а. с. 12). Згідно п. 4 вказаного
договору до підписання вищевказаного
договору ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_2 в
рахунок майбутнього продажу вказаної в
договорі нерухомості за 77 000 грн (за
курсом НБУ становить 10 000 доларів США). В
цей же день у нотаріуса ОСОБА_4 надав
заяву від 11 квітня 2009 року, якою
підтвердив факт отримання ним до
підписання даного договору коштів від
ОСОБА_2 в сумі 254 000 дол. США.

Оскільки відповідач відмовився від
продажу та підписання договору
купівлі-продажу нерухомості та не
повернув гроші, ОСОБА_2 просив
розірвати договір на купівлю вказаного
об'єкту від 5 липня 2008 року, стягнути з
ОСОБА_4 на його користь подвійну суму
завдатку в розмірі 4 182 129,60 грн (за
курсом НБУ становить 528 000 дол. США),
розірвати попередній договір від 11
квітня 2009 року, стягнути з ОСОБА_4 на
його користь подвійну суму завдатку в
розмірі 4 182 129,60 грн (за курсом НБУ
становить 528 000 дол. США).

В подальшому ОСОБА_2 зменшив заявлені
позовні вимоги, подав позовну заяву в
новій редакції, в якій просив стягнути
з відповідача на його користь борг за
договором позики від 20 липня 2008 року в
сумі 264 200 дол. США (за курсом НБУ
становить 2 105 938,20 грн), укладення якого
підтверджується борговою розпискою
від 20 липня 2008 року, стягнути за даним
договором 3 % річних за неналежне
виконання зобов'язань за договором
позики в сумі 47 803,52 грн. Крім того,
просив розірвати нотаріально
посвідчений попередній договір
купівлі-продажу будинку від 11 квітня 2009
року, укладений між ним та ОСОБА_4 щодо
продажу будинку по АДРЕСА_1, та у зв'язку
з цим стягнути з відповідача подвійну
суму завдатку в сумі 528 000 дол. США, яку
ОСОБА_4 отримав за вказаним договором,
однак не виконав умови попереднього
договору та продав будинок третій
особі, а кошти йому не повернув, і
штрафні санкції за даним договором в
розмірі 10% від суми завдатку, що складає
210 434 грн (за курсом НБУ становить 26 400
дол. США)

16 листопада 2012 року ОСОБА_4 подав
зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про
визнання попереднього договору
купівлі-продажу будинку від 11 квітня 2009
року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2
удаваним правочином, визнавши його
договором купівлі-продажу дачного
будинку по АДРЕСА_1 на умовах,
викладених у попередньому договорі про
продаж. Просив поновити строк
звернення до суду за захистом
порушених прав, так як про порушення
своїх прав дізнався лише при розгляді
даної справи у суді.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Рішенням Роздільнянського районного
суду Одеської області від 22 серпня 2013
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено. Поновлено ОСОБА_4
строк звернення до суду за захистом
порушених прав. Позовні вимоги ОСОБА_4
задоволені. Визнано попередній договір
про продаж дачного будинку АДРЕСА_1,
земельної ділянки площею 0,0283,
укладений 11 квітня 2009 року між ОСОБА_4
та ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрований в реєстрі за № 2804
удаваним правочином з метою
приховування укладеного між цими ж
сторонами договору купівлі-продажу
житлового будинку та земельної
ділянки. Визнано попередній договір
про продаж дачного будинку АДРЕСА_1
земельної ділянки площею 0,0283,
укладений 11 квітня 2009 року між ОСОБА_4
та ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрований в реєстрі за № 2804,
договором купівлі-продажу дачного
будинку АДРЕСА_1, земельної ділянки
площею 0,0283, укладеного на умовах,
вказаних в попередньому договорі.
Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 21 січня 2014 року рішення
Роздільнянського районного суду
Одеської області від 22 серпня 2013 року
залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувані
судові рішення судів попередніх
інстанцій, мотивуючи свої вимоги
неправильним застосуванням судами
норм матеріального права та порушенням
норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження
слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Судові рішення першої та апеляційної
інстанцій ухвалені у відповідності до
вимог матеріального та процесуального
права, оскільки суди вірно виходили з
того, що зі змісту розписки вбачається,
що грошові кошти були передані в
рахунок оплати за котедж, а відтак
договір позики в розумінні ст. 1046 ЦК
України між сторонами не укладався.
Окрім цього, надавши довіреності
ОСОБА_2 та його дружині ОСОБА_5, якими
передбачалось право останніх на
відчуження від імені ОСОБА_4 спірних
дачного будинку та земельної ділянки,
ОСОБА_4 надав їм можливість
розпорядитися вищевказаним майном на
власним розсуд, а отже дії сторін
свідчать, що при укладенні
попереднього договору від 11 квітня 2009
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, воля обох
сторін була направлена на укладення
саме договору купівлі-продажу, який був
виконаний сторонами.

Із матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,
у разі якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2, подану
представником ОСОБА_3, на рішення
Роздільнянського районного суду
Одеської області від 22 серпня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 21 січня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа -
ОСОБА_5, про стягнення боргу за
договором позики, розірвання
попереднього договору та стягнення
завдатку; за зустрічним позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_2 про визнання попереднього
договору удаваним правочином,
відмовити.

Копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ разом із доданими
до касаційної скарги матеріалами
направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ:
О.І. Євтушенко