АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/3018/14
Головуючий 1-ї інстанції - Полєхін А.Ю.
Справа № 2-635/4827/13
Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : право власності.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Бобровського
В.В., Кокоші В.В.

при секретарі - Ткаченко Г.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Харківського районного суду
Харківської області від 24 лютого 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права
власності на 1/3 частину житлового
будинку з надвірними будівлями;
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визнання права власності на
1/3 частину житлового будинку з
надвірними будівлями, -

В С ТА
Н О В И Л А :

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
визнання права власності на 1/3 частину
житлового будинку АДРЕСА_2 з
надвірними будівлями і спорудами,
посилаючись на те, що з ОСОБА_1 він
перебував у зареєстрованому шлюбі від
якого вони мають двох дітей ОСОБА_3, 1994
року народження та ОСОБА_4, 2003 року
народження.

В період шлюбу вони приватизували
двокімнатну ізольовану квартиру
АДРЕСА_1.

Після народження сина ОСОБА_5, на
той момент ще подружжям, було прийнято
рішення про необхідність поліпшення
житлових умов шляхом придбання
житлового будинку і на підставі
договору міни, посвідченого
нотаріально, вони обміняли належну їм
квартиру на житловий будинок з
надвірними будівлями.

Рішенням Харківського районного
суду Харківської області від 17 грудня
2012 року шлюб між сторонами було
розірвано.

Відповідач ОСОБА_1 категорично
відмовляється встановити ідеальну
частку належну їй у спірному житловому
будинку, виділити її в натурі,
припинити її право на відповідну
частку у спільному майні та оформити це
нотаріально, а також відмовляється
проти виплати їй грошової компенсації
у розмірі ринкової вартості належної
їй частки у житловому будинку.

В свою чергу, ОСОБА_3 звернулась до
суду із зустрічним позовом в якому
просила визнати за нею право власності
на 1/3 частину зазначеного житлового
будинку , що складає 33/100 її частин з
відповідною частиною надвірних
будівель і споруд, посилаючись на
обставини, викладені позивачем
первісного позову ОСОБА_2

Представник відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_6 проти позову заперечував,
оскільки не проведено поділу майна
подружжя , що унеможливлює розгляд
даних позовних вимог.

Рішенням Харківського районного
суду Харківської області від 24 лютого
2014 року позов ОСОБА_2 та зустрічний
позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3
право власності на 1/3 частину житлового
будинку АДРЕСА_2 з відповідною часткою
надвірних будівель та споруд
відповідно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
первісного позову, а зустрічний позов
залишити без змін.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги апелянт
посилається на порушення судом норм
процесуального і матеріального права,
порушення прав та інтересів
малолітнього сина.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, що були
заявлені у суді першої інстанції,
дослідивши матеріали справи, судова
колегія вважає, що відповідно до
положень ст. 308 ЦПК України апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судовим розглядом встановлено, що
в період шлюбу ОСОБА_2, ОСОБА_1 та їх
неповнолітня донька ОСОБА_3 у грудні 2001
року приватизували квартиру АДРЕСА_1
та області, яка стала належати їм на
праві спільної сумісної власності.

06 лютого 2006 року власники
вищевказаної квартири: ОСОБА_2, ОСОБА_1
та їх неповнолітня донька ОСОБА_3
обміняли приватизовану квартиру на
житловий будинок АДРЕСА_2 та області,
при цьому форма власності вказаних
осіб не змінилась. Відповідно п.5
нотаріально посвідченого договору
міни грошова доплата за цим обміном не
здійснювалась (а.с.7).

Окрім сторін у справі, в будинку
зареєстрований та мешкає
неповнолітній син сторін - ОСОБА_4
(а.с.6)..

Згідно до ч.ч.1, 2 ст.369 ЦК України
власники майна, що є у спільній
сумісній власності (без визначення
часток кожного за ч.1 ст.368 цього
Кодексу), володіють і користуються
таким майном спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними, а
розпорядження здійснюється за згодою
всіх співвласників.

У разі виділу частки, поділу
часток майна, що є у спільній сумісній
власності за правилами ч.2 ст.370 та ч.2
ст.372 ЦК України вважається, що частки
кожного із співвласників є рівними,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними, законом або рішенням суду при
виділі частки.

Із матеріалів справи, плану
житлового будинку вбачається, що
сторони користуються приміщеннями
будинку спільно, але за ст. ст. 370, 372
цього Кодексу співвласник спільного
сумісного майна має право на виділ його
частки та при поділу майна права
спільної сумісної власності на нього
припиняється.

За таких обставин задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
поділ у рівних частках спірного
будинку, який належав сторонам на праві
спільної сумісної власності, суд
дійшов правильного висновку про
обґрунтованість позову в частині
заявлених позивачами вимог, правомірно
визначивши по 1/3 частині права
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями.

Доводи апеляційної скарги про
вирішення справи з неправильним
застосуванням судом норм
матеріального права, колегія вважає
безпідставними та необґрунтованими та
такими, що не спростовують
правильності висновків суду. Посилання
апелянта на те, що в провадженні суду
перебуває цивільна справа про поділ
майна подружжя між сторонами у справі,
правового значення немає, оскільки до
11.01.2011 року до об'єктів спільної
сумісної власності подружжя не
відносилось майно набуте в порядку
приватизації державного житлового
фонду.

Судом рішення ухвалене з
додержанням норм та вимог
процесуального права у відповідності
із встановленими обставинами та
нормами матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини,
підстави до його зміни або скасування,
задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1
3 у справі відсутні.

З огляду на викладене, керуючись
ст..ст. 303, 304, 308, 313, 314, 315, 317, 324 ЦПК
України, колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Харківського районного
суду Харківської області від 24 лютого
2014 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у
сумі 121,80 грн. за подачу апеляційної
скарги за реквізитами: одержувач -
УДКСУ у Червонозаводському районі
м.Харкова, розрахунковий рахунок
0011 код отримувача - 37999628, банк
ГУДКСУ в Харківській області, МФО - 851011,
код бюджетної класифікації - 22030001, код
суду 02894131.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді