АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4382/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Мовчан Д. В. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого: Максюти Ж.І.,

суддів :
Кочкової Н.О., Чубукова О.П.,

при секретарі: Кулику О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 23 грудня 2013
року,

по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Дніпроважмаш» до ОСОБА_2, про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2013 року позивач звернувс я до
суду з позовом до відповідача про
стягнення заборгованості за
комунальні послуги посилаючись на те,
що гуртожиток розташований за адресою:
АДРЕСА_1 є власністю Публічного
акціонерного товариства
«Дніпроважмаш» на підставі рішення
Господарського суду Дніпропетровської
області по справі за № Н30/10 від 04.11.2002
року. Відповідачу ОСОБА_2 (далі -
Відповідач) було надано у тимчасове
платне користування жилу кімнату
АДРЕСА_1 на такого відповідача було
відкрито особовий рахунок за № 233,
відповідно до якого щомісячно
нараховувалась сума квартирної плати
та плати за комунальні послуги. Однак,
за період з 01.04.2009 року по 01.04.2012 року у
ОСОБА_2 виникла заборгованість за
житлово-комунальні послуги в розмірі 2
475 грн. 62 коп. Незважаючи на
неодноразові повідомлення,
добровільно погасити заборгованість
відповідач не бажає, у зв'язку з чим
позивач просить суд стягнути із ОСОБА_2
на користь Публічного акціонерного
товариства «Дніпроважмаш»
заборгованість по сплаті за
житлово-комунальні послуги у вказаному
розмірі та судовий збір.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 23 грудня 2013 року
позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дніпроважмаш» заборгованість за
житлово-комунальні послуги у розмірі 2
475 (дві тисячі чотириста сімдесят п'ять)
грн. 62 коп. станом на 01.04.2012 року.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Не погодившись з вищевказаним
рішенням, відповаідач звернувся до
суду з апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
ставить питання про скасування рішення
суду та просить ухвалити нове рішення
про задоволення позову в повному
обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
гуртожиток розташований за адресою:
АДРЕСА_1 належить ВАТ «Дніпроважмаш»
(правонаступником якого відповідно до
Статуту є Публічне акціонерне
товариство «Дніпроважмаш») на підставі
рішення Господарського суду
Дніпропетровської області по справі за
№ Н30/10 від 04.11.2002 року, та зареєстровано
за останнім 01.03.2004 року (а.с.8 -20).

29.09.2000 року Публічним акціонерним
товариством «Дніпроважмаш», ОСОБА_2
було надано у тимчасове платне
користування жилу кімнату АДРЕСА_1 що
підтверджується копією картки
прописки (форма А1) (а.с. 4) та довідкою №
62 від 15.04.2013 року завіреною начальником
Житлово - експлуатаційної дільниці
Публічного акціонерного товариства
«Дніпроважмаш» (а.с.3). На підставі чого
відповідачу відкрито особовий рахунок
№ 233, відповідно до якого щомісячно
нараховувалась сума квартирної плати
та плати за комунальні послуги.

Внаслідок порушення строків та порядку
оплати за надані послуги за
відповідачем утворилась
заборгованість станом на 01.04.2012 року в
розмірі 1 445 грн. 24 коп., за період за
період 01.04.2009 року по 01.04.2012 року
заборгованість за надані послуги
становила 4 801 грн. 38 коп. (а.с. 84-89).

Відповідачем була часткова погашена
зазначена заборгованість шляхом
внесення на розрахунковий рахунок
позивача грошової суми в розмірі 2 325
грн. 76 коп., при цьому відповідач в
призначенні платежу не зазначав за
який період здійснюється погашення
заборгованості, нарахування
заборгованості до 01.04.2012 року або факт
отримання послуг за цей час у
встановленому порядку не оскаржував,
будь-яких доказів стосовно
врегулювання цього питання досудовим
шляхом, на які посилався відповідач,
суду не надано.

Такий висновок районного суду
матеріалами справи та відповідачем не
спростований, вимоги позивача є
обґрунтованими, в повному обсязі
доведеними з його боку та підлягають
задоволенню, заяв про застосування
строку позовної давності суду не
заявлялось, при цьому районним судом
правильно врахована заборгованість за
період, який був предметом розгляду в
порядку наказного провадження (а.с. 25-28).

Відповідно до ст. 38 Положення про
гуртожитки, затвердженого постановою
Ради міністрів Української РСР від 3
червня 1986 року № 208, громадяни, які
проживають у приміщеннях, що
перебувають у їх відособленому
користуванні, вносять плату за
користування житловою площею та за
комунальні послуги по ставках
квартирної плати (тарифах),
встановлених для будинків державного
та громадського житлового фонду.

Відповідно до п. 18 вказаного Положення,
робітники, службовці, студенти, учні, а
також інші громадяни, які проживають у
гуртожитку, зобов'язані своєчасно
вносити плату за користування жилою
площею і за комунальні послуги
відповідно до п. 38 цього Положення.

Вказані норми Положення,
узгоджуються з п.5 ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», а також враховуючи вимоги ст.
67 ЖК України, ч. 1 ст. 901, ч. 3 ст. 510 ЦК
України районним судом ухвалене
законне та обґрунтоване рішення,
підстав для скасування апеляційним
судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують,
досилання апелянта на той факт, що
справа розглянута за його відсутності
матеріалами справи не підтверджуються,
відповідач приймав участь у судових
засіданнях, можливості надавати
докази, та брати участь у їх досліджені
позбавлений не був, свого розрахунку
погашення виниклої у нього
заборгованості апеляційному суду не
надав, а тому твердження про те, що
судом не правильно вирахуваний розмір
заборгованості є безпідставними.

Що стосується доводів апеляційної
скарги про неотримання відповідачем
уточненої позовної заяви, де
перерахована сума заборгованості
відповідача перед позивачем, не можуть
бути підставою для скасування рішення
суду, оскільки після отримання рішення
суду, та ознайомлення з матеріалами
справи, сума заборгованості стягнута
за рішенням суду відповідачем не
спростована.

Також не можуть бути прийняті до
уваги доводи апеляційної скарги про те,
що до заяви про розгляд справи за
відсутності представника позивача
додана довіреність іншого
представника на прізвище ОСОБА_3 (а.с.92),
оскільки позивачем вказана обставина
не заперечується, апеляційної скарги з
цього приводу до апеляційного суду не
подана.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом 1 інстанції у досить повному
обсязі з'ясовані права та обов'язки
сторін, доводи сторін перевірені і їм
дана належна оцінка, неправильного
застосування норм матеріального права
або порушень норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування чи зміни рішення не
встановлено, справа розглянута у
рамках позовних вимог та на підставі
наданих доказів, підстав для виходу за
межі апеляційної скарги не вбачається,
тому апеляційний суд приходить до
висновку, що рішення суду є законним і
обґрунтованим, і його слід залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 313 ЦПК
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити

Рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 23 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: