У х в а л а

іменем україни

26 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Горелкіної Н.А.

суддів: Журавель В.І.,
Іваненко Ю.Г.,

Євтушенко О.І.,
Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні заяви
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відмову від
касаційних скарг на рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 20 вересня 2013 року
та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від
17 грудня 2013 року в справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання правочину недійсним,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом, у якому просила визнати
недійсною угоду, укладену між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 про продаж автомобіля
ВАЗ-21099, державний номер
НОМЕР_1, а також застосувати наслідки
реституції до недійсної угоди.

В обґрунтування своїх вимог
посилалася на те, що перебуваючи з
ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, за
кошти, які були спільною сумісною
власністю, вони придбали автомобіль
ВАЗ-21099, 2004 року випуску, державний
номер НОМЕР_1, який був зареєстрований
за ОСОБА_4

25 листопада 2011 року шлюб між ними було
розірвано на підставі рішення
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська.

Зазначала, що ОСОБА_4, не отримавши її
письмової згоди, 05 березня 2009 року зняв
автомобіль з обліку з метою його
реалізації, а 06 березня 2009 року
спірний автомобіль був зареєстрований
на підставі довідки- розрахунку від 05
березня 2009 року ДДР № 763044 за ОСОБА_5

Враховуючи наведене, просила
задовольнити позов.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 20
вересня 2013 року позов ОСОБА_3
задоволено частково.

Визнано недійсною угоду
купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-21099,
2004 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, що була
укладена 05 березня 2009 року між ОСОБА_4
та ОСОБА_5

Зазначений автомобіль витребувано у
ОСОБА_5 й повернуто його ОСОБА_4 та
ОСОБА_3

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17 грудня
2013 року рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 скасовано та ухвалено
нове в цій частині, яким стягнуто з
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 по 13 090
грн з кожного.

В іншій частині рішення суду залишено
без змін.

У касаційних скаргах ОСОБА_4 та ОСОБА_3
просять скасувати рішення судів
попередніх інстанцій, ухвалити нове
про відмову в задоволенні позову,
мотивуючи свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 січня 2014 року
відкрито касаційне провадження у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання правочину
недійсним, а ухвалою касаційного суду
від 12 березня 2014 року справу призначено
до розгляду.

12 березня 2014 року від ОСОБА_4, а 18
березня 2014 року від ОСОБА_3 до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшли заяви про відмову від
касаційних скарг на рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 20 вересня 2013 року
та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від
17 грудня 2013 року у вищезазначеній
справі.

Відповідно до частини 3 статті 330 ЦПК
України особа, яка подала касаційну
скаргу, має право відмовитися від неї
до закінчення касаційного провадження.
Про прийняття відмови від касаційної
скарги та закриття касаційного
провадження суд постановляє ухвалу.

Відповідно до частини 5 статті 330 ЦПК
України у разі закриття касаційного
провадження у зв'язку з відмовою від
касаційної скарги повторне оскарження
цих рішень, ухвал цією особою не
допускається.

Керуючись частинами 3, 5 статті 330 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відмову від
касаційних скарг на рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 20 вересня 2013 року
та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17 грудня
2013 року в справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання правочину
недійсним задовольнити.

Закрити касаційне провадження у справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання правочину недійсним за
касаційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на рішення Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 20 вересня 2013
року та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від
17 грудня 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.А. Горелкіна

Судді:
В.І. Журавель

О.І. Євтушенко

ОСОБА_7

О.М. Ситнік