________________________________________________________________________
________________________________________________
Провадження № 2-о/520/8/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2014 року Київський районний суд м.
Одеси в складі:

головуючого - судді Васильків О.В.

народних засідателів - Цегельник В.С.,

- Рубанської Л.М.

при секретарі - Площинській Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи -
Орган опіки та піклування Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради, ОСОБА_3, за участю
прокуратури Київського району м. Одеси,
про визнання особи обмежено
дієздатною, встановлення піклування та
призначення піклувальника, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 звернулась до суду з
заявою, в якій просить визнати її матір
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, обмежено
дієздатною, встановити піклування та
призначити їй піклувальника. При цьому
вказує, що мати є інвалідом першої
групи "А" та потребує постійного
стороннього нагляду. Внаслідок тяжкої
прогресуючої хвороби не здатна
повністю усвідомлювати значення своїх
дій та керувати ними, самостійно
розпоряджатися рухомим та нерухомим
майном.

В судовому засіданні представник
заявника ОСОБА_5 підтримала вимоги та
просить заяву задовольнити. Після
ознайомлення з Актом комісійної
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи від 01.04.2014 року пояснила, що
з висновком експертизи не згодна, усно
виказала намір заявити клопотання про
призначення повторної експертизи.

Представники заінтересованих осіб
просили в задоволенні вимог відмовити.
Представник органу опіки та піклування
Київської районної адміністрації ОМР
Чорнобай О.А. вказала, що Акт комісійної
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи від 01.04.2014 року спростовує
вимоги, заявлені ОСОБА_2, підстав для
визнання особи обмежено дієздатною,
встановлення опіки та призначення їй
піклувальника немає.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 вказала, що
висновки трьох лікарів - психіатрів про
відсутність психічного захворювання у
ОСОБА_4 відповідають дійсності. При
цьому стверджувала, що не можна
неходячу особу, яка є інвалідом,
визнавати недієздатною. Також
представник вказала, що ОСОБА_2, яка є
дочкою ОСОБА_4, переслідує тільки намір
стосовно заволодіння майном батьків.

Представник прокуратури Київського
району м. Одеси Салманова Х.А.
посилалась на Акт комісійної
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи від 01.04.2014 року, підписаний
трьома лікарями спеціалістами, який
має бути судом прийнятий як підстава
для відмови в задоволенні вимог
заявника.

Вислухавши участників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Як встановлено судом, заявник ОСОБА_2
народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року, про що
зроблено актовий запис № 513, її
батьками вказані: ОСОБА_9 та ОСОБА_4, що
слідує зі свідоцтва про народження,
серія НОМЕР_1, виданого Київським
відділом РАГС Одеського міського
управління юстиції /а.с.7/ та свідоцтва
про шлюб, з якого слідує, що ОСОБА_10 та
ОСОБА_2 уклали шлюб 25.12.2012 року, актовий
запис № 2729, про що суду надано
свідоцтво про реєстрацію шлюбу
Нагатинським відділом ЗАГС Управління
ЗАГС м. Москви /а.с.6/.

Згідно з свідоцтвом про смерть, серія
НОМЕР_2, ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року
в віці 57 років, про що зроблено актовий
запис № 2862 відділом ДРАЦС у місті Одесі
реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиціїї /а.с.9/.

Відповідно до довідки МСЕК серія 10 ААА
№ 934072 ОСОБА_4 встановлена перша група
"А" інвалідності загального
захворювання безстроково. ОСОБА_4
потребує постійного стороннього
догляду / а.с.8/.

Згідно з Актом комісійної амбулаторної
судово-психіатричної експертизи від
01.04.2014 року ОСОБА_4 хворіє з 1986 року,
визнана інвалідом 1 групи, 11.01.2012 року
була обстежена невропатологом та їй
встановлений діагноз: розсіяний
склероз, цереброспинальная форма,
прогресуючий перебіг, тетрапарез,
розлад функцій резервуарів по типу
нетримання. Виражений акінетичний
синдром, грубі порушення функцій
ходьби 3 ст. Виражені порушення функцій
самообслуговування. Комісія прийшла до
висновку, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
психічним захворюванням не страждає,
розуміє значення своїх дій та може
керувати ними, не потребує
встановлення опіки. /а.с. 92-95/.

В ході судового розгляду справи після
отримання Акту комісійної
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи від 01.04.2014 року, представник
заявника надала суду клопотання про
залучення до справи Акту огляду
Обласної медико-соціальної експертної
комісії м. Одеси від 17.01.2012 року та
направлення на МСЕК №44 від 06.01.2012 року,
які не були надані суду раніше до
призначення та проведення експертизи,
оскільки сторона заявника не мала
такої можливості, в зв'язку з чим усно
виказувалось клопотання про
призначення повторної експертизи.

Дослідивши вказані документи,
проаналізувавши записи в них, а також
дослідивши мотивувальну частину Акту
експертної комісії /а.с. 93, 94/, судом
встановлено, що діагноз, встановлений
ОСОБА_4 в Акті огляду Обласної
медико-соціальної експертної комісії
м.Одеси від 17.01.2012 року та в направленні
на МСЕК №44 від 06.01.2012 року, а також
діагноз вказаний в Акті комісійної
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи від 01.04.2014 року є тотожними,
тобто будь-яких нових діагнозів не
встановлено, тим більше з симптомами
психічних розладів. Проведений понад 2
роки огляд невропатологом ОСОБА_4, а
саме 11.02.2012 року, та встановлений на той
час діагноз були враховані при
обстеженні ОСОБА_4 лікарями -
психіатрами КУ "Одеського обласного
медичного центрупсихічного здоров'я",
що відображено в Акті від 01.04.2014 року. В
зв'язку з чим у суду не має сумнівів в
об'єктивності, чи неповноти Акту, та
будь-яких підстав для проведення
повторної експертизи немає. Таким
чином, доводи представника заявника
про необідність призначення повторної
експертизи є неспроможними.

Напроти, суд приходить до висновку, що
дії представника заявника в судовому
засіданні свідчать про зловживання
процесуальними правами, так, посилання
на неможливість своєчасно надати суду
медичні документи, ознайомитись з
Актом, є нічим іншим як спробою
затягнути розгляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦК України суд
може обмежити цивільну дієздатність
фізичної особи, якщо вона страждає на
психічний розлад, який істотно впливає
на її здатність усвідомлювати значення
своїх дій та /або/ керувати ними.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК України суд
встановлює опіку над фізичною особою у
разі визнання її недієздатною і
призначає опікуна за поданням органу
опіки та піклування.

Доводи заявника, що є підстави
визнавати ОСОБА_4 обмежено дієздатною,
в сенсі ч.1 ст. 36 ЦК України, в ході
судового розгляду справи не знайшли
свого підтвердження.

Таким чином, проаналізувавши
встановлені судом докази, суд
приходить до висновку, що заява є
необгрунтованою, не доведеною та не
може бути задоволена.

Керуючись ст. ст. 3, 60, 212, 213, 214, 215, 218, 234
ЦПК України, ст. ст. 39, 60, 63 ЦК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2,
заінтересовані особи - Орган опіки та
піклування Київської районної
адміністрації Одеської міської ради,
ОСОБА_3, за участю прокуратури
Київського району м. Одеси, про
визнання особи обмежено дієздатною,
встановлення піклування та
призначення піклувальника - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом
подачі апеляційної скарги через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення або протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення особами, які не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення.

Суддя
Васильків О. В.

Народні засідателі
Цегельник В.С.

Рубанська Л.М.