РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2014 року

Рівненський міський суд Рівненської
області в складі:

головуючого судді Сидорука Є.І.

при секретарі Патій Н.А.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Демчука Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Рівненського відділення Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
про визнання недійсним договору
поруки, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Рівненського
міського суду із цивільним позовом до
Рівненського відділення Публічного
акціонерного товариства «Сведбанк»
про визнання недійсним договору
поруки.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що 04 липня 2008 року
між нею та Рівненським відділенням ВАТ
«Сведбанк» укладено договір поруки
№1701/0708/77-009-Р-1. Відповідно до п.1
вказаного договору поручитель
зобов'язується перед банком
відповідати за виконання зобов'язань
щодо повернення коштів, наданих банком
позичальнику у вигляді кредиту за
кредитним договором №1701/0708/77-009 від 04
липня 2008 року в сумі 39000 доларів США,
строком до 03 липня 2027 року, з процентною
ставкою 13% річних за їх користування.
Згідно п.1.1 договору поруки сторони не
мають права в односторонньому порядку
відмовитись від прийнятих на себе
зобов'язань за цим договором або
змінити його умови. Сторони домовились,
що будь-які зміни до основного
зобов'язання, крім змін, наслідком яких
є збільшення обсягу відповідальності
поручителя за цим договором,
погоджуються між позичальником і
банком самостійно без повідомлення
поручителя про такі зміни. 11 липня 2011
року АТ «Сведбанк» в порушення умов п.1
та п.1.1 договору поруки підвищив
процентну ставку , встановлену в п.1.3
кредитного договору з 13 % на 14 % річних,
що підтверджується листом -
повідомленням від 13.07.2011 року №4829 про
збільшення відсоткової ставки,
направленої на ім'я позичальника -
ОСОБА_4. Згідно повідомлення банку
підвищення відсоткової ставки виникло
у зв'язку із невиконанням
позичальником зобов'язань,
передбачених п.5.7 кредитного договору
№1701/0708/77-009 від 04 липня 2008 року, однак
п.5.7 в кредитному договорі №1701/0708/77-009
взагалі відсутній. Підвищення
відсоткової ставки до 14 % відбулось
згідно листа банку, в якому банк
посилається на п.8.4.1 кредитного
договору, який також в кредитному
договорі №1701/0708/77-009 відсутній.
Збільшення відсоткової ставки до 14%
призвело до збільшення обсягу
відповідальності ОСОБА_1, як поручителя
за договором поруки, а тому таке
збільшення повинно було відповідно до
п.11 договору поруки бути погодженим з
ОСОБА_1 Однак банк про підвищення
відсоткової ставки по договору поруки
поручителя не повідомив. У зв'язку з
порушенням відповідачем п.1 та п.11
договору поруки, просить визнати
припиненим договір поруки.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача заявлені вимоги
підтримали повністю, за мотивів, що
викладені у позовній заяві, просили
позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, надав суду
заперечення та доповнень до
заперечень, відповідно до яких просить
суд в позові відмовити, обґрунтовуючи
це тим, що у випадках підняття
відсоткової ставки, внаслідок
невиконання умов кредитного договору,
кредитор підвищує відсоткову ставку за
кредитним договором, збільшуючи обсяг
відповідальності поручителя, а
застосовує відповідальність за
порушення умов договору, а саме: не
укладення договору із страховиком, що
було передбачено кредитним договором,
за що договором передбачені підвищені
відсотки, з якими поручитель
ознайомлений. Жодного підвищення
відсоткової ставки за кредитним
договором №1701/0708/77-009 від 04 липня 2008
року не відбулося та в матеріалах
справи відсутні документи на
підтвердження факту збільшення
розміру відсоткової ставки та факту
збільшення обсягу відповідальності
поручителя за кредитним договором.
Таким чином, відсутні підстави для
припинення договору поруки №1701/0708/77-009
від 04 липня 2008 року.

Суд, заслухавши пояснення учасників
судового процесу, повно, всебічно та
об'єктивно дослідивши матеріали
справи, та оцінивши їх в сукупності,
приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду із захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 04 липня 2008 року
між ПАТ «Сведбанк» та та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір №1701/0708/77-009,
відповідно до умов якого позичальнику
було надано кредит у сумі 39000,00 доларів
США, зі сплатою 13% річних за
користування кредитом, з терміном
повернення до 03 липня 2027 року включно.

04 липня 2008 року між АТ «Сведбанк» та
ОСОБА_1 було укладено договір поруки
№1701/0708/77-009-Р-1, відповідно до якого
поручитель зобов'язалася перед банком
відповідати за виконання зобов'язань
щодо повернення коштів наданих банком
позичальнику у вигляді кредиту згідно
з кредитним договором №1701/0708/77-009 від
04.07.2008року, у сумі 39000,00 доларів США,
строком до 03 липня 2027 року, з процентною
ставкою 13% річних за їх користування.

27.11.2009 року між АТ «Сведбанк» та ОСОБА_4
укладено договір про внесення змін та
доповнень №1 до кредитного договору
№1701/0708/77-009 від 04 липня 2008 року, яким на
виконання кредитний договір №1701/0708/77-009
викладено в новій редакції.

Повідомлення про зміну відсоткової
ставки №4829 від 13.07.2011 року, доставлене
позичальнику 18.07.2011 року, а впродовж
семи календарних після отримання листа
боржником, 25 липня 2011 року між АТ
«Сведбанк» та ОСОБА_4 укладено
додаткову угоду №2 до кредитного
договору №1701/0708/77-009 від 04.07.2008 року,
відповідно до якої на виконання п. 8.4.2.
кредитного договору у зв'язку з
виконанням п.5.7. кредитного договору
сторони погодили, що позичальник
сплачує банку проценти за користування
кредитом у розмірі 13,0% річних.

Сторони не заперечують, що вказаний
лист був підготовлений і направлений
позивачу, однак представник
відповідача надав докази, з яких
вбачається, що підвищення відсоткової
ставки по вказаному листі не відбулось.

При цьому з вказаного договору
вбачається, що істотні умови
кредитного договору №1701/0708/77-009 від 04
липня 2008 року залишилися без змін.

Відповідно до п.п. 1, 2 договору поруки
від 04 липня 2008 року поручитель
зобов'язується перед банком
відповідати за виконання зобов'язань
щодо повернення коштів, наданих банком
позичальнику у вигляді кредиту згідно
з кредитним договором №1701/0708/77-009 від 04
липня 2008 року, у сумі 39000,00 доларів США,
строком до 03 липня 2027 рок, процентною
ставкою 13% річних за їх використання. У
тексті договору зазначено, що
згадуваний кредитний договір
№1701/0708/77-009 від 04 липня 2008 року, а також
додаткові угоди до нього, які будуть
укладені між банком та позичальником,
та будуть невід'ємною частиною
кредитного договору від 04 липня 2008
року, надалі іменуються «Основне
зобов'язання». Тобто, при укладенні
договору поруки сторони відповідно до
ст.6 та ст. 627 ЦК України щодо свободи
договору, узгодили обсяг
відповідальності поручителя, який брав
на себе зобов'язання не лише за тими
зобов'язаннями позичальника, які
існували на час укладення договору
поруки, але і за наступними
зобов'язаннями, які могли виникнути між
кредитором та позичальником.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та
ПАТ Дельта Банк» укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, зареєстрований в
реєстрі за №1333, відповідно до умов
якого АТ «Сведбанк» відступив, а АТ
«Дельта Банк» набув права вимоги до
боржників повного, належного та
реального виконання обов'язків за
кредитними та забезпечувальними
договорами, в тому числі і за кредитним
договором №1701/0708/77-009 від 04.07.2008 року, та
договором поруки №1701/0708/77-009-Р-1 від
04.07.2008 року.

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Крім того, у п.22 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
якими передбачено, що відповідно до ч.1
ст.559 ЦК України припинення договору
поруки пов'язується зі зміною
забезпеченого зобов'язання за
відсутності згоди поручителя на таку
зміну за умови збільшення обсягу
відповідальності поручителя. При цьому
обсяг зобов'язання поручителя
визначається, як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель.
Проте, якщо в договорі поруки
передбачено, зокрема, можливість зміни
розміру процентів за основним
зобов'язанням і строків їх виплати
тощо, без додаткового повідомлення
поручителя та укладення окремої угоди,
то ця умова договору стала результатом
домовленості сторін банку і
поручителя), а отже, поручитель дав
згоду на зміну основного зобов'язання.

Виходячи з вищевикладеного, суд
вважаєа, що матеріалах справи відсутні
документи на підтвердження факту
нарахування збільшеної відсоткової
ставки, відповідно - і факту збільшення
обсягу відповідальності поручителя за
кредитним договором, а позивачем у
відповідності до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК
України не надано доказів по факту
нарахування та збільшення відсоткової
ставки.

Таким чином з урахуванням викладеного,
суд приходить до висновку про
недоведеність позовних вимог та
необхідність відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 11, 58, 60, 82, 88, 212 - 215, 294, 296, 297
Цивільного Процесуального Кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Рівненського відділення Публічного
акціонерного товариства "Сведбанк" про
визнання недійсним договору поруки №
-009-Р-1 від 04 липня 2008 року -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський міський суд з
поданням в десятиденний строк
апеляційної скарги з дня проголошення
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Сидорук Є.І.

Повний текст рішення виготовлений 20
травня 2014 року.

Суддя :
Сидорук Є.І.