УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Писаної Т.О.,Маляренка
А.В., Юровської Г.В.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк», яке діє
через представника Шуліку Аліну
Володимирівну, на рішення апеляційного
суду Луганської області від 23 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з указаним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що 17 квітня
2007 року між ними та ОСОБА_6 був
укладений кредитний договір, згідно з
яким банк надав останній кредит у
розмірі 2715,59 грн зі сплатою 12 % річних на
суму залишку за кредитом з кінцевим
терміном повернення до 17 квітня
2008 року. Відповідач свої грошові
зобов'язання за договором належним
чином не виконала, внаслідок чого у неї
утворилася заборгованість у розмірі
29 293,53 грн, яку позивач і просить
стягнути.

Рішенням Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від 02 серпня 2013 року
позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 17 квітня 2007 року у розмірі 29 293,53 грн.
Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 23 жовтня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано і
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить рішення
апеляційної інстанції скасувати і
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши викладені в
касаційній скарзі доводи та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що ОСОБА_6
умови кредитного договору виконала не
у повному обсязі, внаслідок чого у неї
утворилась заборгованість перед
банком, яку необхідно стягнути у
судовому порядку.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, апеляційний суд виходив із
недоведеності позивачем обставини про
те, що відповідач була ознайомлена та
погодилась з умовами щодо збільшення
строку позовної давності на всі вимоги
за кредитним договором до 5 років, які
викладені в окремому документі Умови
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») («Стандарт»), тому
позов подано з пропуском строку
позовної давності, про застосування
наслідків якого заявлено відповідачем.

Проте з таким висновком апеляційного
суду погодитися не можна з огляду на
наступне.

Судами встановлено, що 17 квітня 2007 року
між сторонами укладено договір,
відповідно до якого відповідачу надано
строковий кредит у розмірі 2715,59 грн зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12 % річних на суму
залишку за кредитом з кінцевим
терміном повернення 17 квітня 2008 року.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань по
поверненню кредитних коштів у неї
станом на 09 квітня 2012 року утворилася
заборгованість у розмірі 29 293,53 грн.

Заперечуючи проти заявлених вимог,
відповідач, зокрема, посилалася на
пропуск позивачем строку позовної
давності і просила відмовити у
задоволенні позовних вимог з цих
підстав та з підстав погашення нею
основної суми кредиту (а.с. 26-27).

Із матеріалів справи вбачається, що
своїм підписом на заяві позичальника
відповідач підтвердила, що ознайомлена
та згідна з Умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт»), які були надані їй у
письмовій формі. Крім того, сторонами
погоджено, що вказана заява разом із
запропонованими банком Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») («Стандарт») і
Тарифами складає кредитно-заставний
договір.

Апеляційний суд на вказане уваги не
звернув та не дослідив обставини щодо
договірного продовження сторонами
кредитного договору строку позовної
давності та, як наслідок, дійшов
передчасного висновку про відмову в
задоволенні позову, а тому оскаржуване
судове рішення не може бути визнаним
законним і обґрунтованим.

Оскільки неповнота з'ясування обставин
у справі та порушення зазначених норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення спору і ці порушення були
допущені апеляційним судом, то
оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанцій на підставі ч. 3 ст. 338 ЦПК
України підлягає скасуванню з
передачею справи на новий судовий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Крім того, при новому розгляді справи
апеляційний суд повинен врахувати
наступне.

Із заяви позивальника вбачається, що
погашення заборгованості за кредитним
договором здійснюється у період з 17 по
24 число щомісяця. Таким чином,
повернення кредитних коштів визначено
періодичними щомісячними платежами.

У правовій позиції Верховного Суду
України, викладеній в постанові від 06
листопада 2013 року в справі № 6-116цс13
зазначено, що відповідно до ст. 261
ЦК України початок перебігу позовної
давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення. Позовна давність у таких
випадках обчислюється окремо по
кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків
сплати чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом усього часу -
до встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язання вправі заявити в суді
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики (разом з нарахованими
процентами - ст. 1048 ЦК України ), що
підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

Вирішуючи спір апеляційний суд не
перевіряв, коли у кредитора виникло
право на звернення до суду та чи в межах
строку позовної давності, з
урахуванням його збільшення за
домовленістю сторін, позивач звернувся
до суду із заявленими вимогами.

За таких обставин, рішення
апеляційного суду не відповідає
вимогам статей 213-215 ЦПК України,
оскільки обставини, які становлять
предмет доказування у повному обсязі
не встановлені, та підлягає скасуванню
з направленням справи на новий
апеляційний розгляд згідно з ч. 3 ст. 338
ЦПК України.

Керуючись статями 335, 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 23 жовтня 2013 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді:
А.О. Леванчук А.В. Маляренко Т.О. Писана
Г.В. Юровська