Справа № 495/8787/13-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

15 травня 2014 року
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово - судді
Гайда-Герасименко О.Д.,

при секретарі - Завацькій І.В.,

за участю:

представника відповідача - Касап О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Білгород-Дністровському
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
виробничого управління
житлово-комунального господарства про
стягнення заборгованості по
заробітній платі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною
заявою до виробничого управління
житлово-комунального господарства про
стягнення заборгованості по
заробітній платі.

В судове засідання позивач не зявився,
був повідомлений належним чином, що
підтверджується довідковим листом про
час та місце проведення судового
засідання, причини неявки суду не
відомі. Але свої позовні вимоги
обґрунтовує тим, що 11 грудня 2002 року
позивач був прийнятий на роботу до
виробничого управління
житлово-комунального господарства на
загальних підставах, 26 грудня 2003
року був звільнений. Заробітна плата не
начислялась і не виплачувалась, це
пояснювалось тяжким економічним
становищем підприємства. Таким чином,
були порушенні ст.ст.115, 116 КЗпП України,
виплата заробітної плати проводиться
щомісяця та виплата всіх грошових сум
повинна бути проведена на день
звільнення, тобто 26 грудня 2003 року. В
позовній заяві позивач ОСОБА_2
посилається на Закону України «Про
державний бюджет України на 2013 рік»,
мінімальна заробітна плата на цей
період встановлена у розмірі 1167 грн. на
місяць. На підставі Єдиної сітки
розрядів і коефіцієнтів з оплати праці,
посадовий оклад повинен становити:
тарифний розряд юриста становить від 6
до 10, в середньому тарифний коефіцієнт
дорівнює 1,47, таким чином, посадовий
оклад становить 1167 грн. х 1,47 = 1715 грн. на
місяць.

На момент звільнення позивача,
заборгованість по заробітній платі
становить 217805 грн..

В судовому засідання представник
відповідача позовні вимоги не визнав
та заперечував проти їх задоволення.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
не підлягає задоволенню по наступним
підставам.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_2 був прийнятий на роботу
до виробничого управління
житлово-комунального господарства 11
грудня 2002 року на загальних підставах,
згідно наказу №113-к, а 26 грудня 2003
року відповідно до наказу №85-к був
звільнений.

Але представник відповідача в судовому
засіданні з вказаним не погодився та
пояснив, що позивач ОСОБА_2 був
прийнятий на роботу юрисконсультом за
сумісництвом, що підтверджується
наказом про прийняття на роботу №113 від
09 грудня 2002 року.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про
оплату праці», працівники, які працюють
за сумісництвом, одержують заробітну
плату за фактично виконану роботу.

Згідно ст.19 Закону України «Про оплату
праці», оплата праці за контрактом
визначається за угодою сторін та на
підставі чинного законодавства, умов
колективного договору і пов'язана з
виконанням умов контракту.

Відповідно до трудової угоди від 09
грудня 2002 року, укладеного між ВУЖКГ
Затоківської селищної ради та
позивачем ОСОБА_2, за виконану ним
роботу його винагорода становить 200
грн. на місяць за перші 4 місяці роботи,
а в подальшому 10% від суми виграного
позову.

Крім того, позивач в позові вказує, що
йому за травень-липень і
вересень-грудень 2003 року заробітна
плата не начислялась, не виплачувалась,
просить стягнути заборгованість, яка
утворилась за час розрахунку у розмірі
217805 грн..

Але вказане не відповідає дійсності,
оскільки, згідно законодавства
України, оплата праці сумісникам
здійснюється за фактично виконану
роботу.

Позивачем за перші чотири місяця
роботи, згідно умов трудової угоди,
заробітна плата була нарахована та
виплачена в повному обсязі, в
подальшому позивачу нараховувалась
заробітна плата у відповідності до
умов трудової угоди - 10% від суми
виграного позову. У квітні 2003 року 10%
склала сума 95,64 грн., у серпні 2003 року - 389
грн..

У відповідача відсутні відомості та
документи, які б свідчили, що позивачем
ОСОБА_2 у травні-липні та вересні-грудні
2003 року були виграні позови на користь
ВУЖКГ Затоківської селищної ради, а тим
самим нараховувати і виплачувати
винагороду у розмір 10% від суми
виграного позову позивачу у
виробничого управління
житлово-комунального господарства
Затоківської селищної ради законних
підстав не було.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає,
що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
до виробничого управління
житлово-комунального господарства про
стягнення заборгованості по
заробітній платі - відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 213-215 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
виробничого управління
житлово-комунального господарства про
стягнення заборгованості по
заробітній платі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги на рішення суду протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя