Справа № 150/275/13-ц Провадження №
22-ц/772/1182/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Цимбалюк Л. П.Категорія:
31Доповідач: Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області у складі:
головуючого - судді Панасюка О.С.,
суддів Камзалова В.В., Іванюка М.В., з
участю секретаря Руденко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Чернівецького
районного суду Вінницької області від
25 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, -

встановила:

Вироком Чернівецького районного суду
Вінницької області від 26 грудня
2012 року ОСОБА_2 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК
України до 2 років обмеження волі з
позбавленням права керувати усіма
видами транспортних засобів строком на
1 рік; частково задоволено цивільні
позови потерпілих, стягнуто з ОСОБА_2:
на користь ОСОБА_3 13600 грн. на
відшкодування моральної шкоди та 1400
грн. на відшкодування витрат на правову
допомогу адвоката, на користь ОСОБА_4
10600 грн. на відшкодування моральної
шкоди та 1400 грн. на відшкодування
витрат на правову допомогу адвоката, на
користь ОСОБА_5 10600 грн. на
відшкодування моральної шкоди та
1400 грн. на відшкодування витрат на
правову допомогу адвоката.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької
області від 20 березня 2012 року
вирок Чернівецького районного суду
Вінницької області від 26 грудня 2012
року змінено, звільнено ОСОБА_2 від
відбування призначеного покарання на
підставі ст. 75 КК України з іспитовим
строком на 3 роки; вирок в частині
вирішення цивільних позовів скасовано,
а справу направлено на новий судовий
розгляд в порядку цивільного
судочинства.

Зокрема, цими вироком Чернівецького
районного суду Вінницької області та
ухвалою Апеляційного суду Вінницької
області встановлено, що 10 червня 2012
року приблизно о 23 год. ОСОБА_2, керуючи
автомобілем «ВАЗ 21213», рухаючись по вул.
Леніна в с. Мазурівка Чернівецького
району Вінницької області з
урахуванням дорожньої обстановки, а
саме заокруглення дороги вправо, в
порушення п. п. 10.1., 12,1., 12.3. ПДР України,
не вибрав безпечну швидкість руху,
допустив виїзд на узбіччя зі сторони
зустрічної смуги руху, де наїхав на
неповнолітніх пішоходів: ОСОБА_5,
ОСОБА_4 та ОСОБА_6, у наслідок чого кожна
з них отримала тілесні ушкодження
середнього ступеня тяжкості.

У своїх позовних заявах, з урахуванням
уточнення позовних вимог, позивачі
просили стягнути з ОСОБА_2: на користь
ОСОБА_3 11472,93 грн. у відшкодування
матеріальної шкоди, 50000 грн. - моральної
шкоди та витрати на правову допомогу
адвоката в розмірі 1400 грн.; на користь
ОСОБА_4 7400,88 грн. у відшкодування
матеріальної шкоди, 25000 грн. - моральної
шкоди та витрати на правову допомогу
адвоката в розмірі 1400 грн.; на користь
ОСОБА_5 7601,57 грн. у відшкодування
матеріальної шкоди, 30000 грн. - моральної
шкоди та витрати на правову допомогу
адвоката в розмірі 1400 грн.

Рішенням Чернівецького районного суду
Вінницької області від 25 грудня
2013 року позови задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2: на користь ОСОБА_3
681,18 грн. на відшкодування матеріальної
шкоди, 10000 грн. - моральної шкоди та
двічі по 1400 грн. витрат на правову
допомогу; на користь ОСОБА_4 1186,20 грн. на
відшкодування матеріальної шкоди, 7000
грн. - моральної шкоди та 1400 грн. витрат
на правову допомогу; на користь ОСОБА_5
604,40 грн. на відшкодування матеріальної
шкоди, 7000 грн. - моральної шкоди. Рішення
в межах суми стягнення за один місяць
звернуто до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, неправильне
застосування норм матеріального права,
неповне з`ясування обставин, що мають
значення для справи, просив скасувати
рішення суду в частині стягнення з
нього на користь ОСОБА_4 7000 грн.
відшкодування матеріальної шкоди та 1400
грн. витрат на правову допомогу, на
користь ОСОБА_3 - 2800 грн. витрат на
правову допомогу, ухвалити у цій
частині нове рішення про відмову у
позові. В частині стягнення з нього на
користь ОСОБА_3 10000 грн., на користь
ОСОБА_4 1186,20 грн. та на користь ОСОБА_5 7000
грн. у відшкодування моральної шкоди
просив рішення змінити, зменшивши
розмір відшкодування до 1000 грн. на
кожну з потерпілих.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з таких
підстав.

Ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України передбачає, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції; апеляційний
суд досліджує лише ті докази, які судом
першої інстанції були досліджені з
порушенням встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Таким чином, судова колегія розглядає
справу та перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених позивачами в
суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 10 червня 2012 року
приблизно о 23 год. ОСОБА_2, керуючи
автомобілем «ВАЗ 21213», рухаючись по вул.
Леніна в с. Мазурівка Чернівецького
району Вінницької області з
урахуванням дорожньої обстановки, а
саме заокруглення дороги вправо, в
порушення п. п. 10.1., 12,1., 12.3. ПДР України,
не вибрав безпечну швидкість руху,
допустив виїзд на узбіччя зі сторони
зустрічної смуги руху, де наїхав на
неповнолітніх пішоходів: ОСОБА_5,
ОСОБА_4 та ОСОБА_6, у наслідок чого кожна
з них отримала тілесні ушкодження
середнього ступеня тяжкості, зокрема,
ОСОБА_5 у виді: перелому нижньої гілки
сідничної кістки тазу зліва, закритої
черепно-мозкової травми - забою
головного мозку легкого ступеня,
забитих ран нижньої губи і підборіддя,
саден обличчя, передньої поверхні
грудної клітки, верхніх і нижніх
кінцівок; ОСОБА_4 у виді: закритого
перелому лівої ключиці зі зміщенням,
закритої черепно-мозкової травми -
забою головного мозку легкого ступеню,
забою м`яких тканин шийного відділу
хребта; ОСОБА_3 у виді: закритого
перелому лівої плечової кістки у
верхній третині зі зміщенням, закритої
черепно-мозкової травми - забою
головного мозку легкого ступеню,
ротаційного підвивиху 1-го шийного
хребця, підшкірної і підокісної
гематоми верхньої частини голови,
множинних саден обличчя і тулубу.

У зв`язку із отриманими тілесними
ушкодженнями неповнолітні потерпілі
проходили лікування, на яке понесли
документально підтверджені витрати:
ОСОБА_3 в сумі 681,18 грн., ОСОБА_4 - 1186,20 грн.,
ОСОБА_5 - 604,40 грн., які суд правильно
стягнув із відповідача на користь
позивачів як відшкодування
матеріальної шкоди, завданої злочином
на підставі ч. 1 ст. 1166 ЦПК України.

Апеляційна скарга фактично не містить
доводів щодо неправильності
визначення розміру цієї шкоди та
підстав для її відшкодування.
Зазначення у резолютивній частині
рішення про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_4 7000 грн. у відшкодування
матеріальної шкоди і 1186,20 грн.
моральної шкоди носить характер описки
і було виправлено ухвалою
Чернівецького районного суду
Вінницької області від 25 грудня 2013
року.

Колегія суддів відхиляє також доводи
апеляційної скарги щодо розміру
відшкодування моральної шкоди кожній
із позивачок з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Під моральною шкодою слід розуміти,
зокрема, фізичний біль та страждання,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров`я (п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Як видно з матеріалів справи і не
заперечується самим ОСОБА_2 кожна з
неповнолітніх у зв'язку із його
протиправною поведінкою зазнала
значних фізичного болю та страждань
через заподіяння численних тілесних
ушкоджень. Крім того, кожна з них
перебувала на стаціонарному лікуванні
у Чернівецькій ЦРЛ та Вінницькій
обласній клінічній дитячій лікарні, у
подальшому проходили курс
амбулаторного лікування, потребували
відповідного періоду реабілітації, у
зв'язку з чим значно погіршились якість
та рівень життя неповнолітніх.

Суд першої інстанції визначив розмір
відшкодування моральної шкоди з
урахуванням тяжкості тілесних
ушкоджень кожної з потерпілих,
інтенсивності перенесених фізичного
болю, страждань та негативних
переживань і визначив розумний і
справедливий розмір відшкодування
моральної шкоди, який забезпечив
баланс між захистом порушених прав
неповнолітніх та інтересів
відповідача (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Разом з тим, стягуючи з ОСОБА_2 по 1400 грн.
на відшкодування понесених витрат на
правову допомогу (при чому помилково
двічі зазначивши про стягнення цих
витрат на користь ОСОБА_3 і не вказавши
про їх стягнення на користь ОСОБА_5) суд
не звернув уваги, що відповідно до ч. 1
ст. 15 ЦПК України суди розглядають у
порядку цивільного судочинства справи
щодо захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових та інших
відносин, крім випадків, коли розгляд
таких справ проводиться за правилами
іншого судочинства.

Як видно з квитанцій адвоката ОСОБА_7,
вона отримала від батьків
неповнолітніх потерпілих гонорар у
розмірі по 1400 грн. за представництво
інтересів неповнолітніх в
Чернівецькому районному суді під час
розгляду кримінальної справи
(квитанції датовані 15 листопада 2012 року
і у них вказано про представництво
інтересів потерпілих) (а. с. 10,
49, 68).

П. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України витрати на
правову допомогу у кримінальному
провадженні віднесені до
процесуальних витрат.

Питання щодо процесуальних витрат
(щодо їх розподілу, стягнення, порядку
розгляду та вирішення) врегульовані
Главою 8 КПК України, а відтак не можуть
бути предметом розгляду у порядку
цивільного судочинства.

За змістом ч. 1 ст. 310 ЦПК України, п. 1 ч.
ст. 205 ЦПК України рішення суду підлягає
скасуванню в апеляційному порядку із
закриттям провадження у справі, якщо
справа не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Отже, рішення суду в частині стягнення
з ОСОБА_2 витрат на правову допомогу
двічі по 1400 грн. на користь ОСОБА_3 та 1400
грн. на користь ОСОБА_4 підлягає
скасуванню із закриттям провадження у
справі.

Крім того, задовольняючи частково
позовні вимоги суд звернув рішення до
негайного виконання в межах суми
стягнення за один місяць.

П. 3 ч. 1 ст. 367 ЦПК України встановлено, що
у справах про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров`я або смертю фізичної особи, суд
допускає негайне виконання рішення у
межах суми стягнення за один місяць.

Тобто, звернути до негайного виконання
можливо лише ті суми у відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров`я або смертю
фізичної особи, які мають періодичний
характер.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України
фізична особа, яка завдала шкоди
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров`я фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому заробіток
(дохід), втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.

Періодичний характер мають лише суми
на відшкодування втрати заробітку
(доходу) внаслідок втрати чи зменшення
потерпілим професійної або загальної
працездатності, однак позивачі таких
вимог не висували, конкретного розміру
сум стягнення на користь кожної із
позивачок, які звертаються до
негайного виконання суд не зазначив (і
не міг зазначити), отже вказівку про
негайне виконання рішення в межах суми
стягнення за один місяць з його
резолютивної частини необхідно
виключити.

Керуючись ст. ст. 205, 303, 304, 307, 310, 313-315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Чернівецького районного
суду Вінницької області від 25
грудня 2013 року в частині стягнення з
ОСОБА_2 на користь: ОСОБА_3 1400 грн. на
відшкодування судових витрат, ОСОБА_4
1400 грн. на відшкодування судових
витрат, ОСОБА_3 1400 грн. на відшкодування
судових витрат скасувати, провадження
у справі в цій частині закрити.

В решті рішення залишити без змін,
виключивши із його резолютивної
частини рішення вказівку про негайне
виконання рішення в межах суми
стягнення за один місяць.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді