інстанції Голуб А.В.Провадження №
22-ц/780/2435/14 Доповідач у 2
інстанції Сушко Л.П.Категорія 51
УХВАЛА

Іменем України

09 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді:
Сушко Л.П.,

суддів:
Лащенка В.Д., Кулішенка Ю,М.,

при секретарі:
Бевзюк М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3
на ухвалу Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 18 лютого 2014 року у справі за заявою
ОСОБА_2 про стягнення середнього
заробітку в розмірі 12795,66 грн. за час
затримки виконання рішення суду,
заінтересована особа: Приватне
підприємство "Політранстур" в особі
директора ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2013 року заявниця звернулася до
суду з вказаною заявою у порядку ст. 236
КЗпП України, обґрунтовуючи її тим, що
05.12.2008 року вона спільно з ОСОБА_3
створила ПП "Політранстур", державна
реєстрація якого проведена 17.12.2008 року
і відповідно до Статуту ПП
"Політранстур" вона працювала на посаді
головного бухгалтера. Заявниця
вказувала на те, що 26.03.2012 року
директором ОСОБА_3 було навмисно видано
незаконний наказ про її звільнення з
роботи за прогул без поважних причин
21.03.2012 року та 26.03.2012 року по п.4 ст. 40 КЗпП
України. Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду від 20.07.2012 року
було частково задоволено її позов до ПП
"Політранстур", ОСОБА_3, скасовано наказ
№03 від 26.03.2012 року ПП "Політранстур" про
звільнення головного бухгалтера
ОСОБА_2 за прогул без поважних причин та
поновлено її на посаді головного
бухгалтера ПП "Політранстур", стягнуто
з ПП "Політранстур" на її користь 5092
грн. 80 коп. середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та на користь
держави 214 грн. 60 коп. судового збору в
задоволенні іншої частини позову
відмовлено. Її було поновлено на посаді
головного бухгалтера тільки 16.05.2013 року
і з 23.07.2012 року по 16.05.2013 року мала місце
затримка виконання рішення про
поновлення на роботі ОСОБА_2 у зв'язку з
цим просила суд постановити ухвалу,
якою до нарахувати і стягнути з ОСОБА_3
12795 грн. 66 коп. середнього заробітку за
час затримки виконання судового
рішення від 20.07.2012 року, поклавши саме
на ОСОБА_3 обов'язок по покриттю шкоди у
зв'язку з здійсненням щодо заявниці
незаконного звільнення та затримки
виконання рішення суду про поновлення
заявниці на роботі.

Ухвалою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 18 лютого 2014 року в задоволенні
заяви відмовлено.

У апеляційній скарзі заявниця
ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати
та ухвалити нову, якою стягнути з
ОСОБА_3 на її користь 12795 грн. 66 коп.
середнього заробітку за час затримки
виконання судового рішення від 20.07.2012
року , посилаючись на її незаконність
та необґрунтованість, на
упередженість та необ'єктивність суду,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Вважає, що саме з
вини директора ОСОБА_3 були порушені
її трудові права, а тому є всі підстави
для задоволення її заяви.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить ухвалу суду змінити в
мотивувальній частині щодо обрахунку
середнього заробітку за час затримки
виконання судового рішення та провести
цей обрахунок виходячи із 78 днів
затримки, посилаючись на те, що суд при
вирішенні даного спору дійшов до
помилкових висновків, котрі не
відповідають обставинам справи, що
призвело до порушення норм
матеріального права, вважає, що
розрахунок слід проводити з 23.07.2012 року
по 07.11.2012 року по день видання наказу
про поновлення на роботі, а не по 16.05.2013
року коли датовано акт державного
виконавця про поновлення на роботі
ОСОБА_2.

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Постановлючи ухвалу про відмову у
задоволенні заяви, суд першої
інстанції, виходив з того, що підстав
для стягнення коштів з ОСОБА_3 не має,
оскільки вона не перебувала у трудових
відносинах з ОСОБА_2, а ОСОБА_2
перебувала у трудових відносинах з ПП
"Політранстур".

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Умови і порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що підлягають примусовому виконанню у
разі невиконання їх у добровільному
порядку, визначають Закон України від 21
квітня 1999 року № 606-ХІV "Про виконавче
провадження", а також прийнята на
виконання цього Закону Інструкція про
проведення виконавчих дій.

Відповідно до Закон України "Про
виконавче провадження" примусове
виконання рішень в Україні
покладається на державну виконавчу
службу та здійснюється останньою на
підставі виконавчого документа.

Відповідно до ст. 8 Закон України
"Про виконавче провадження" боржником є
фізична або юридична особа, визначена
виконавчим документом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Закону України
«Про виконавче провадження», рішення
про поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного
працівника виконується негайно.
Виконання рішення вважається
закінченим з дня видачі відповідного
наказу або розпорядження власником
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом,
фізичною особою, фізичною особою -
підприємцем, який прийняв незаконне
рішення про звільнення або переведення
працівника, після чого державний
виконавець виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до п.23 Правових
позицій Верховного Суду України від 04
серпня 2010 року №6-11, виходячи зі змісту
ст. ст. 24, 31, ч. 5 ст. 235 КЗпП України, ст. 77
Закону України "Про виконавче
провадження" негайне виконання рішення
суду означає обов'язок, а не право
власника, не пізніше наступного дня
після проголошення судового рішення
видати наказ (розпорядження) про
поновлення працівника на роботі та
фактично допустити його до виконання
попередніх обов'язків.

Згідно з вимогами ст. 236 КЗпП
України у разі затримки власником або
уповноваженим ним органом виконання
рішення органу, який розглянув
трудовий спір про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

З рішення Білоцерківського
міськрайонного суду від 20.07.2012 року
вбачається, що позов ОСОБА_2 про
поновлення на роботі було заявлено до
ПП "Політранстур" та ОСОБА_3, скасовано
наказ №03 від 26.03.2012 року ПП
"Політранстур" про звільнення
головного бухгалтера ОСОБА_2 за прогул
без поважних причин, поновлено її на
посаді головного бухгалтера ПП
"Політранстур", стягнуто з ПП
"Політранстур" на її користь 5092 грн. 80
коп. середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та на користь
держави 214 грн. 60 коп. судового збору, в
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3
відмовлено.

Згідно з виконавчим листом, виданим 20
липня 2012року Білоцерківським
міськрайонним судом у справі № 1003/7890/12
про поновлення ОСОБА_2 на роботі на
посаді головного бухгалтера ПП
"Політранстур", виконання судового
рішення про поновлення позивача на
роботі покладено на ПП "Політранстур".

Встановлено, що 23.07.2012 року ОСОБА_2
звернулася із заявою до начальника МВ
ДВС Білоцерківського МРУЮ про
прийняття вказаного виконавчого листа
до виконання і 24.07.2012 року головним
державним виконавцем міського відділу
державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції Прохацьким Р.О. була
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження по виконанню
вищевказаного виконавчого листа і у
вказаній постанові було зазначено, що
постанова підлягає негайному
виконанню. Копію вказаної постанови
було надіслано боржнику ПП
"Політранстур" рекомендований лист з
повідомленням про вручення, який
направлявся ПП "Політранстур"
повернувся до МВ ДВС БЦМУЮ з відміткою
пошти за закінченням терміну
зберігання.

16.05.2013 року головним державним
виконавцем Прохацьким Р.О. було
складено акт державного виконавця в
присутності понятих, ОСОБА_2, та
директора ПП "Політранстур" ОСОБА_3 У
вказаному акті було вказано, що ОСОБА_2
поновлено на посаді головного
бухгалтера ПП "Політранстур" згідно
наказу №12 від 07.11.2012 року, копію якого
вручено ОСОБА_2 16.05.2013 року. ОСОБА_2
допущено до роботи та надано робоче
місце на ПП "Політранстур" за адресою:
Київська область, м.Біла Церква, вул.
Гординського 46- а та головним державним
виконавцем міського відділу державної
виконавчої служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
Прохацьким Р.О. була винесена постанова
про закінчення виконавчого
провадження на підставі п.8 ч.1 ст. 49
Закону Украни "Про виконавче
провадження" в зв'язку із фактичним
виконанням рішення суду.

З урахувань наведеного, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
вимоги заявлені до неналежної особи, а
саме не до боржника визначеному у
виконавчому провадженню.

Зазначені обставини не перешкоджають
ОСОБА_2 звернутися з вимогами (в тому
числі позовними) за захистом своїх
трудових прав до належного
відповідача.

За таких обставин, суд дійшов вірного
висновку про відмову у задоволенні
заяви.

Доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду, ухвала
суду постановлена з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
не може бути скасовано з підстав,
викладених у апеляційних скаргах.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 209, 307, 312-313, 314 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3
відхилити.

Ухвалу Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 18 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: