АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1 й інстанції -
Березюк В. В. Доповідач - Котушенко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
Котушенко С.П.

суддів Петренко
І.О., Романюк М.М.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 20 лютого 2014 року за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором. Позивач вказував
на те, що 19 вересня 2006 року між ними
було укладено договір № DNH4КS93790954, за
умовами якого відповідач отримав
кредит у розмірі 5 924,96 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 25,08 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Посилаючись на порушення відповідачем
вказаних зобов'язань, унаслідок чого
виникла заборгованість станом на 17
грудня 2013 року у розмірі 28 482,96 грн., яка
складається з заборгованості за
кредитом в сумі 2 321,76 грн.; за процентами
- 9 560,41 грн.; пені - 14 768,27 грн.; штраф
(фіксована частина) - 500 грн. та штраф
(процентна складова) - 1 332,52грн., позивач
просив стягнути вказану
заборгованість на свою користь.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 20 лютого 2014 року позов
задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про скасування рішення
як постановленого з порушенням норм
матеріального та процесуального права
і про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх
матеріалами справи, колегія суддів
вважає апеляційну скаргу підлягаючою
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За правилами ст.ст.526, 599 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства і
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що 19
вересня 2006 року між сторонами було
укладено договір, за умовами якого
відповідач отримав кредит у розмірі 5
924,96 грн. на строк 24 місяці зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 2,09% у місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Позичальник зобов'язався здійснювати
повернення кредиту в наступному
порядку: щомісяця в період сплати, за
який приймається період з 21 по 28 число
кожного місяця, позичальник повинен
надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) у сумі 317,50 грн. для
погашення заборгованості за кредитом,
яка складається із заборгованості за
кредитом, відсотками, комісією, а також
інших витрат згідно умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(а.с.4).

Отже, поряд зі встановленням строку дії
договору до 19 вересня 2008 року, сторони
встановили і строки виконання
боржником окремих зобов'язань
(внесення щомісячних платежів), що
входять до змісту зобов'язання, яке
виникло на основі договору.

Взяті на себе зобов'язання з погашення
кредиту відповідач виконував
неналежним чином, має заборгованість
за кредитом, відсотками за
користування кредитом, штрафом, що дало
право банку вимагати стягнення цієї
заборгованості.

Під час розгляду справи відповідач
подав заперечення на позовну заяву, в
якому виклав клопотання про
застосування строку позовної давності
(а.с.20-21).

З доданого банком до позовної заяви
розрахунку заборгованості за
договором видно, що відповідач
перестав виконувати щомісячні
зобов'язання з погашення кредиту з
лютого 2008 року, а зобов'язання зі сплати
процентів за користування кредитом - з
січня того ж року.

З п.5.5. доданих до позовної заяви умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам вбачається, що терміни позовної
давності по вимогам про стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки - пені,
штрафів за даним договором
встановлюється сторонами тривалістю 5
років.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду
з даним позовом згідно штемпелю
вхідної кореспонденції суду 15 січня 2014
року, тобто з пропуском п'ятирічного
строку для пред'явлення позову, і
поважності причин пропуску цього
строку банком не наведено.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що право банку на отримання
суми боргу по кредитному договору від
відповідача є доведеним, але таке право
не підлягає захисту у зв'язку з
пропуском строку позовної давності.

Враховуючи те, що суд не взяв до уваги
наведені обставини, висновки суду
суперечать матеріалам справи,
постановлене судове рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 20 лютого 2014 року скасувати.
В задоволенні позову публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: