ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/3156/14-ц
провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва в складі:

головуючого судді
КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі
ДЕАК Ю.В.

за участю

позивача
ОСОБА_1;

представника позивача
ОСОБА_2;

представника відповідача 1

та третьої особи 1
ОСОБА_3;

третьої особи 2
ОСОБА_4;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_7, ОСОБА_4, про усунення перешкод у
користуванні майном та зобов'язання
вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач, ОСОБА_1.) звернулась до
Дарницького районного суду м. Києва з
позовом до ОСОБА_5 (далі по тексту -
відповідач 1, ОСОБА_5.) та ОСОБА_6 (далі по
тексту - відповідач 2, ОСОБА_6, а разом -
відповідачі) про усунення перешкод у
користуванні майном та зобов'язання
вчинити дії. Просила суд зобов'язати
відповідачів не чинити їй перешкод у
користуванні житлом в кімнаті площею 9,1
кв.м квартири АДРЕСА_1 і приміщеннями
загального користування та зобов'язати
відповідача 1 перенести із кімнати
площею 9,1 кв.м в інше місце квартири
АДРЕСА_1 крісла, які заважають
розкласти для відпочинку ліжко
позивача і подальші дії по
користуванню квартирою здійснювати за
попередньою домовленістю з іншими
співвласниками, не порушуючи при цьому
санітарно-технічних вимог і правил
експлуатації будинку.

Ухвалою від 03 березня 2014 року було
відкрито провадження у справі та
одночасно залучено до участі у справі
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_7 (далі по тексту - ОСОБА_7, третя
особа 1) та ОСОБА_4 (далі по тексту -
ОСОБА_4, третя особа 2).

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що їй на праві власності належить
1/4 частина 23/100 частин квартири АДРЕСА_1,
проте вона не може вільно
користуватись своїм майном. Зазначає,
що відповідачі чинять перешкоди у
користуванні кімнатою та місцями
загального користування, перемістивши
в кімнату два крісла та розмістивши їх
так, що ліжко позивача розкласти
неможливо, а в місцях загального
користування встановили камери, не
дозволяють користуватись кухонним
приміщенням і обладнанням.

В судовому засіданні позивач та її
представник підтримали позовні вимоги,
вважали їх обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню. Позивач
пояснила, що вона з сином ОСОБА_4
проживає в кімнаті площею 9,1 кв.м в
квартирі АДРЕСА_1. Зазначила, що
відповідачі постійно чинять перешкоди
їй та сину у користуванні майном,
вчиняючи сварки.

Представник відповідача 1 та третьої
особи 1 в судовому засіданні
заперечував проти задоволення
позовних вимог, вважав їх незаконними
та необґрунтованими, в зв'язку з чим
просив суд відмовити у задоволенні
позову. Пояснив, що відповідачі
перешкод у користуванні майном
позивачу не чинять, а навпаки, позивач
чинить перешкоди відповідачам у
користуванні їх власністю.

Відповідач 2 в судове засідання не
з'явилась, будучи належним чином
повідомленою про час та місце розгляду
справи, про поважність причин своєї
неявки суд не повідомила, заяви про
розгляд справи за її відсутності не
надала, у зв'язку з чим, суд дійшов
висновку про можливість розгляду
справи за її відсутності.

Третя особа 2 в судовому засіданні
підтримав позовні вимоги, вважав їх
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення позивача, її
представника, представника
відповідача 1 та третьої особи 1,
третьої особи 2, допитавши свідків,
повно, всебічно та об'єктивно
дослідивши матеріали справи суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві
власності належить 1/4 частина 23/100
частин квартири АДРЕСА_1, яка
складається з однієї кімнати в
трикімнатній квартирі та місць
загального користування загальною
площею 15,0 кв.м., що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
житло (а.с.20). Інші 3/4 частини цієї
кімнати належать ОСОБА_5, ОСОБА_4 та
ОСОБА_8 по 1/4 частини кожному.

Згідно довідки форми №3 в спірній
кімнаті площею 9,1 кв.м. прописані і
мешкають ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та
ОСОБА_5 (а.с.21).

Позивач в обґрунтування своїх вимог
щодо вчинення відповідачами перешкод у
користуванні кімнатою посилається на
те, що відповідач 1 встановив в кімнаті
крісла, які не дозволяють їй вільно
користуватись зазначеною кімнатою.

Статтею 41 Конституції України
визначено, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право власності набувається у порядку,
визначеному законом. Використання
власності не може завдавати шкоди
правам, свободам та гідності громадян,
інтересам суспільства, погіршувати
екологічну ситуацію і природні якості
землі.

Під правом володіння власністю
визнається юридично забезпечена
можливість фактичного панування
власника над майном, не пов'язана з
використанням його властивостей. Право
користування власністю - це юридично
забезпечена можливість власника
добувати з належного йому майна
корисні властивості. Під правом
розпорядження розуміють юридично
забезпечену можливість власника
визначати долю майна.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 319 Цивільного
кодексу України (далі по тексту - ЦК
України) власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд та має право вчиняти
щодо свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону.

Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом
фізичної особи є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, призначені
та придатні для постійного проживання
в них. А згідно зі ст. 383 цього Кодексу
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб і не має
права використовувати його для
промислового виробництва.

У відповідності зі ст. 391 ЦК України
власник має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

При цьому, як встановлено судом,
відповідач 1 нарівні з позивачем та їх
дітьми, третіми особами у даній справі,
є власниками по 1/4 частини кімнати
площею 9,1 кв.м в квартирі АДРЕСА_1 та які
відповідно до положень ЦК України
мають право користуватися своїм майном
на власний розсуд та вчиняти щодо нього
будь-які дії, які не суперечать закону,
а відтак суд приходить до висновку про
те, що дії відповідача 1 щодо
розташування крісел в зазначеній
кімнаті не є вчиненням перешкод у
користуванні кімнатою іншим
співвласникам.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_9 та ОСОБА_10, будучи сусідами
сторін по справі, підтвердили, що
позивач проживає в АДРЕСА_1. Також
пояснили, що вони неодноразово були
свідками конфліктів, які виникали між
сторонами. Одночасно зауважили, що про
вчинення відповідачами перешкод у
користуванні кімнатою позивачеві вони
знають зі слів позивача.

Враховуючи наведене та те, що наявність
конфліктних ситуацій між
співвласниками майна не є чиненням
позивачу перешкод у користуванні
належною їй на праві власності часткою
квартири, інших доказів на підставу
своїх доводів не надано, суд дійшов
висновку про недоведеність позивачем
факту вчинення їй відповідачами
перешкод у користуванні кімнатою
площею 9,1 кв.м в квартирі АДРЕСА_1, а тому
вимоги в цій частині задоволенню не
підлягають. Також з цих підстав не
підлягають задоволенню і інші вимоги
позивача в частині стосовно
перенесення із вказаної кімнати площею
9,1 кв.м. в інше місце спірної квартири
крісел, які заважають розкласти для
відпочинку ліжко позивача і здійснення
подальших дій по користуванню
квартирою за попередньою домовленістю
з іншими співвласниками, не порушуючи
при цьому санітарно-технічних вимог і
правил експлуатації будинку.

Водночас, зазначені вище свідки у
судовому засіданні підтвердили, що
були присутніми під час конфлікту, в
ході якого відповідачі не дозволяли
позивачеві користуватись кухонним
приміщенням, виставляли її кухонне
приладдя на стіл.

Беручи до уваги наведене та те, що
відповідачами зазначені покази
спростовані не були, суд дійшов
висновку, що між позивачем та
відповідачами існує конфлікт з приводу
користування приміщеннями загального
користування у квартирі АДРЕСА_1, який
пов'язаний з неможливістю позивачу
здійснювати право користування своїм
майном, що на думку суду є ущемленням її
прав, а відтак позовні вимоги у цій
частині є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Таким чином, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідачів на користь
позивача судовий збір у розмірі 121,80
грн.

Враховуючи викладене та керуючись
стст. 319, 379, 391 Цивільного кодексу
України, стст. 57, 59, 63, 212, 215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не чинити
перешкод ОСОБА_1 у користуванні
приміщеннями загального користування
у квартирі АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_1 судовий збір у сумі 121,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ:
КАЛІУШКО Ф.А.