ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Олійник А.С.

суддів: Гончара В.П.,
Дербенцевої Т.П.

Карпенко С.О.,
Парінової І.К.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за касаційною скаргою ОСОБА_4
на заочне рішення Могилів-Подільського
міськрайонного суду Вінницької
області від 13 травня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Вінницької області
від 26 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року публічне акціонерне
товариство «ПриватБанк» звернулося до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що 11 липня 2008 року
між ним та ОСОБА_3 укладено кредитний
договір, за умовами якого банк надав
позичальнику кредит у сумі 6 500 доларів
США зі сплатою 18 процентів на рік за
користування кредитними коштами, з
кінцевим терміном повернення 7 липня 2011
року. У забезпечення виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором цього ж дня між публічним
акціонерним товариством комерційний
банк «Приватбанк» та ОСОБА_4 укладено
договір поруки, відповідно до якого
остання поручалась перед позивачем за
виконання ОСОБА_3 зобов'язань за
кредитним договором. Зобов'язання за
вказаним договором боржник належним
чином не виконував й допустив
заборгованість, що склала 6 630,84
доларів США, яку банк просив стягнути
солідарно з відповідачів.

Заочним рішенням Могилів-Подільського
міськрайонного суду Вінницької
області від 13 травня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Вінницької області від 26 вересня 2013
року, позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на користь публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором у сумі 6 630,84
доларів США, що еквівалентно 52 980,44 грн.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати заочне рішення
Могилів-Подільського міськрайонного
суду Вінницької області від 13
травня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Вінницької області від 26 вересня
2013 року в частині солідарного
стягнення заборгованості з ОСОБА_4 і
ухвалити в цій частині нове рішення про
відмову у задоволенні позову,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами встановлено, що 11 липня 2007 року
між закритим акціонерним товариством
комерційний банк «ПриватБанк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк», та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір, за умовами якого
банк надав позичальнику кредит у сумі 6
500 доларів США зі сплатою 18 процентів на
рік за користування кредитними
коштами, з кінцевим терміном
повернення 7 липня 2011 року.

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 11 липня
2007 року між закритим акціонерним
товариством комерційний банк
«ПриватБанк», правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк», та
ОСОБА_4 укладений договір поруки.

Задовольняючи позов у частині
солідарного стягнення заборгованості
з ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив
з невиконання позичальником умов
кредитного договору щодо своєчасного
повернення суми отриманого кредиту та
сплати нарахованих за користування
кредитними коштами процентів і
п'ятирічного строку дії договору
поруки, що є підставою для солідарного
стягнення з відповідачів
заборгованості.

Проте повністю з таким висновками
погодитись не можна.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Частиною 1 статті 554 ЦК України
встановлено, що у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя.

У разі солідарного обов'язку боржників
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від усіх боржників, так і від
будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК
України).

Згідно зі ст. 558 ЦК України зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом. Припинення
зобов'язання на вимогу однієї із сторін
допускається лише у випадках,
встановлених договором або законом.

За змістом указаних норм матеріального
права поручитель, хоча і пов'язаний з
боржником певними зобов'язальними
відносинами, є самостійним суб'єктом у
відносинах із кредитором. Поручитель,
зокрема, має право висувати
заперечення проти кредитора і в тому
разі, коли боржник від них відмовився
або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього
Кодексу).

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Встановлена судом першої інстанції
обставина щодо строку дії договору
поруки не відповідає змісту п. 10 цього
договору, відповідно до якого порука
діє до повного виконання зобов'язань за
кредитним договором.

У апеляційній скарзі заявник зазначав,
що порука з визначених ч. 4 ст. 559
ЦК України підстав припинена.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, у порушення ст.
ст. 303, 304, 315 ЦПК України, належним чином
доводів апеляційної скарги не
перевірив та не зазначив конкретні
обставини і факти, що спростовують такі
доводи; не з'ясував, коли саме спливає
строк пред'явлення вимоги до
поручителя з урахуванням зазначених
норм матеріального права, помилково
ототожнив строк пред'явлення вимоги до
поручителя зі строком позовної
давності і дійшов передчасного
висновку про залишення рішення суду
першої інстанції без змін, що призвело
до таких порушень норм процесуального
права, які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 338 ЦПК
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливлює встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки допущені судом апеляційної
інстанції порушення норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин
справи, що мають значення для
правильного її вирішення, ухвала суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції
з підстав, передбачених
ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 338, 342, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного
суду Вінницької області від 26 вересня
2013 року скасувати, справу передати
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С.Олійник

Судді:
В.П.Гончар

Т.П.Дербенцева

С.О.Карпенко

І.К.Парінова