Справа № 127/501/14-ц Провадження №
22-ц/772/998/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Іщук Т. П.Категорія:
27Доповідач: Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

При секретарі: Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» на заочне рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 14 лютого 2014 року у
цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

14 січня 2014 року ПАТ КБ «Надра»
звернувся до суду з вищезазначеним
позовом, в якому просив стягнути з
ОСОБА_2 заборгованість за кредитним
договором №56/МК/2008-980/02 від 05 серпня 2008
року в сумі 19565 грн., з яких основний
борг у розмірі 7638, 20 грн., відсотки у
розмірі -7972, 10 грн., штраф у розмірі 780
грн., 52 грн., пеня за порушення строку
сплати ануітетного платежу - 2102, 25 гр.,
індекс інфляції - 1072, 95 грн.

Заочним рішенням Вінницького міського
суду Вінницької області від 14 лютого
2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Надра»
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що 05 серпня
2008року між: ВАТ КБ «Надра»
(правонаступником якого є ПАТ КБ
«Надра») та ОСОБА_2 укладено кредитний
договір № 56/МК/2008-980/02, відповідно до
умов якого позивач надав відповідачу
грошові кошти в сумі 20 000 грн. строком
до 05 серпня 2010 року зі сплатою 26%
відсотків річних.

Відповідно до п. 1.2 умов вказаного
договору кредит надано на споживчі
потреби.

Позивач свої зобов'язання виконав
належним чином.

Пунктом 4.1.1 кредитного договору
встановлено, що повернення кредиту та
сплата відсотків здійснюється згідно
графіка повернення кредиту та сплати
відсотків, який є невід 'ємною частиною
кредитного договору.

Відповідно до п.п. 9.1, 9.2, 9.2 кредитного
договору за порушення строків
повернення кредиту позичальник
сплачує пеню в розмірі 0,5 % від суми
прострочених зобов 'язань за кожен день
прострочення, але не більше подвійної
облікової ставки НБУ; за порушення
строків повернення відсотків за
користування кредитом позичальник
сплачує пеню в розмірі 0,5 % від суми
прострочених зобов 'язань за кожен день
прострочення, але не більше подвійної
облікової ставки НБУ; за порушення
строків повернення кредиту та/чи
сплати відсотків позичальник сплачує
штраф в розмірі 5% від суми
заборгованості та/чи сплати відсотків.

Відповідач зобов 'язання за вказаним
договором належним чином не виконав,
внаслідок чого виникла заборгованість
станом на 23.09.2013 року в сумі
19 565,02 грн., з яких: основний борг - 7638,20
грн., 7972,10 грн. - відсотки за
користування кредитом., 780,52 грн. - штраф,
2101,25 грн. - пеня, 1072,95 грн. - індекс
інфляції.

Згідно з ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

За змістом ст.ст.1054, 1055 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.
Особливості регулювання відносин за
договором про надання споживчого
кредиту встановлені законом.

За умовами кредитного договору
кредитні кошти надавалися для
споживчих потреб, а тому до спірних
правовідносин застосовуються
положення Закону України «Про захист
прав споживачів».

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права та
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ЦК України строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі є
підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст.61 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізовувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Відповідно до п. п. 1.3,12.2, 4.1.1 кредитного
договору сторони погодили, що кредит
надається позичальнику строком по 05
серпня 2010 року включно зі сплатою за
користування кредитом відсотків з
розрахунку 26% річних, що обчислюються
виходячи з 360 днів у році, договір
вступає в силу з моменту його
підписання сторонами і діє до повного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за договором. Повернення
кредиту та сплата відсотків
здійснюється згідно з графіком
повернення кредиту та сплати
відсотків, який є невід'ємною частиною
договору.

Тобто згідно з умовами кредитного
договору позичальник зобов'язаний
здійснювати повернення кредиту
частинами (щомісячними платежами) в
розмірі та в строки, визначені
графіком повернення кредиту та
щомісячно сплачувати про центи за
користування кредитом, а також
встановлено відповідальність за
порушення графіку повернення кредиту
та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору (графіком
погашення кредиту) встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

Як вбачається з графіку заборгованості
за кредитом ОСОБА_2 останній платіж по
погашенню кредиту та сплаті процентів
у було здійснено 17 грудня 2009 року,
тобто початок перебігу строку позовної
давності для стягнення цих щомісячних
платежів необхідно обчислювати з 17
січня 2010 року, а сплив строку позовної
давності припадає на 17 січня 2013 року,
тоді як позивач звернувся до суду лише
14 січня 2014 року.

Позивач звернувся до суду із вимогою
про стягнення усієї суми
заборгованості за кредитом разом із
нарахованими відсотками та штрафними
санкціями.

При цьому строк виконання основного
останнього зобов'язання встановлено до
05 серпня 2010 року, з якої починає
обчислюватися строк позовної давності
і який закінчується 05 серпня 2013 року.

При цьому, сама по собі умова договору
про його дію до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем взятих на себе
зобов'язань не може розглядатися як
установлення строку дії договору,
оскільки це не відповідає вимогам ст. 252
ЦК України, згідно з якою строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

Відповідно до положення п. 7 ч. 13 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів» кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку з цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Пункт 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з самою ч. 13 ст. 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Зі спливом позовної давності до
основної вимоги вважається, що позовна
давність спливла і додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо) (
ст. 266 ЦК України).

Позивачем не наведено будь-яких
доказів на підтвердження поважності
причин пропуску строку позовної
давності звернення до суду із
зазначеними позовними вимогами.

За таких обставин, суд першої
інстанції повно та всебічно з'ясувавши
обставини справи, надавши належну
оцінку наявним у справі доказам, дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позову.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим, ухваленим з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись, ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а
:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» відхилити.

Заочне рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від 14
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/
І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/
Ю.Б. Войтко

/підпис/
І.М. Стадник

З оригіналом вірно: