Провадження №2/359/445/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 квітня 2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого Борця
Є.О.,

при секретарі судового засідання
Гамзі Т.О.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

за участю відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши в приміщенні суду у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення витрат
на лікування та моральної шкоди,

встановив:

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом та обґрунто-вує
його тим, що 15 серпня 2009 року на подвір'ї
будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 в
присутності ОСОБА_3 заподіяв пози-вачу
тілесні ушкодження. ОСОБА_1 витратив 20000
гривень на лікування. Крім того, йому
заподіяна моральна шкода, розмір якої
позивач оцінює в 20000 гривень.
Відповідачі відмовляються добровільно
відшкодувати витрати на лікування та
моральну шкоду. Тому ОСОБА_1 просить суд
стягнути з відповідачів на його
користь витрати на лікування у розмірі
20000 гривень та моральну шкоду у розмірі
20000 гривень.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримує
позов та просить суд задовольнити його.

Відповідачі не визнають позов та
заперечують проти його задоволення. В
обґрунту-вання своїх заперечень вони
посилаються на те, що під час конфлікту
позивач вирішив піти у власний будинок
та зробив два кроки назад. Він не
помітив, що позаду нього був
розташований умивальник. ОСОБА_1
зачепився за нього та впав. Внаслідок
цього він самостійно зазнав тілесні
ушкодження. Тому відповідачі просять
суд відмовити у задово-ленні позову.

Вислухавши пояснення сторін та
дослідивши письмові докази, суд дійшов
до вис-новку, що позов не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 15 серпня 2009 року в
період часу з 9 години 00 хвилин до 10
годи-ни 00 хвилин на подвір'ї будинку по
АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та відповідачами
виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_2
пра-вою рукою наніс позивачу один удар
в ліву частину обличчя, один удар по
голові та один удар в грудну клітину. У
такий спосіб він заподіяв ОСОБА_1
тілесні ушкодження у вигляді саден та
забою грудної клітини справа. Після
цього позивач почав йти до власного
будинку та зробив декілька кроків
назад. Він не побачив, що позаду нього
був розташова-ний умивальник. ОСОБА_1
зачепився правою ногою за нього та впав
на лівий бік свого тулубу. У такий
спосіб позивач зазнав тілесні
ушкодження у вигляді забою лівого
ліктьо-вого суглобу та перелому лівої
ключиці в середній третині зі
зміщенням уламків.

Достовірність цих обставин
підтверджуються копією акту
судово-медичного об-стеження №150д від 29
вересня 2009 року, копією висновку
експерта №174д від 15 жовтня 2009 року та
постановою про закриття кримінальної
справи від 12 грудня 2009 року (а.с.16-18).

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України
фізична або юридична особа, яка завдала
шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я фізичній особі, зобов'язана
відшкоду-вати потерпілому заробіток
(дохід), втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення про-фесійної або
загальної працездатності, а також
відшкодувати додаткові витрати,
викликані необхідністю посиленого
харчування, санаторно-курортного
лікування, придбання ліків,
протезування, стороннього догляду
тощо.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України позивач
зобов'язаний довести ті обставини, на
які він посилається як на підставу
своїх вимог.

Встановлено, що ОСОБА_3 не заподіяла
позивачу жодні тілесні ушкодження.
Підстави для покладення на неї
зобов'язання відшкодувати ОСОБА_1 шкоду
відсутні. ОСОБА_2 заподіяв позивачу
тілесні ушкодження лише у вигляді
саден та забою грудної клітини справа.
Однак ОСОБА_1 не надав суду жодного
доказу на підтвердження того, що він
витратив грошові кошти на лікування
цих тілесних ушкоджень. В матеріалах
цивільної справи містяться лише дві
квитанції (а.с.35, 36), з яких вбачається,
що позивач витратив 241 гривню 81 копійку
на придбання ліків. Однак ці квитанції
не містять дат, а вказані в них
лікарські засоби не стосуються
лікування саден та забою грудної
клітини справа. Тому ці два докази не
відносяться до предмета доказування та
є неналежними у розумінні ч.1 ст.58 ЦПК
України.

Крім того, тілесні ушкодження у вигляді
забою лівого ліктьового суглобу та
пере-лому лівої ключиці в середній
третині зі зміщенням уламків позивач
зазнав виключно внаслідок власної
необережності. Відповідачі не причетні
до заподіяння цих тілесних уш-коджень.

З огляду на ці обставини в сукупності
суд вважає, що підстави для стягнення з
відпо-відачів на користь ОСОБА_1 витрат
на лікування відсутні. У задоволенні
цієї вимоги позивачу належить
відмовити.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовуєть-ся
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Згідно з п.1 ч.2 ст.23 цього Кодексу
моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Встановлено, що ОСОБА_1 зазнав душевні
переживання у зв'язку з заподіянням
йому тілесних ушкоджень у вигляді
саден та забою грудної клітини справа.
Це свідчить про те, що йому була
заподіяна моральна шкода.

Однак в матеріалах цивільної справи
міститься копія заяви (а.с.25), в якій
позивач повідомив про те, що йому
відшкодована моральна шкода в повному
обсязі. У такий спо-сіб його право було
відновлено.

З огляду на це суд вважає, що підстави
для повторного стягнення моральної
шкоди відсутні. У задоволенні цієї
вимоги позивачу належить відмовити
також.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209,
ст.ст.213-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
Данило-вича та ОСОБА_3 про стягнення
витрат на лікування та моральної шкоди
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
шляхом подачі апеляційної скарги через
Бориспільський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду
Є.О.
Борець