АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5092/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Парфьонов Д. О. Доповідач - Козлов
С.П. Категорія 43
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого:
Козлова С.П.,

суддів:
Каратаєвої Л.О., Прозорової М.Л.,

при секретарі:
Савеленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 16 квітня
2014 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_3 до Публічного акціонерного
товариства «Дніпропетровськгаз» в
особі структурного підрозділу -
Новомосковського управління з
експлуатації газового господарства
про визнання права користування
житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 16 квітня 2014 року відмовлено
в задоволенні позову ОСОБА_2 про
визнання за нею та її неповнолітнім
сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, права
користування житловим приміщенням по
АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі посилаючись
на порушення і неправильне
застосування судом норм матеріального
права ОСОБА_2 просить скасувати рішення
суду та прийняти нове рішення.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів скарги колегія суддів не
знаходить підстав для його скасування.

Як встановлено судом, ордером на
житлове приміщення № 65 серія «А» від 30
листопада 2004 року, виданим Виконавчим
комітетом Новомосковської міської
ради депутатів на підставі рішення
Виконавчого комітету Новомосковської
міської ради депутатів від 24 листопада
2004 року № 902, ОСОБА_4 надано право на
зайняття сім`єю з 1 чоловіка службового
житлового приміщення в однокімнатній
квартирі АДРЕСА_1, яке належить
відповідачу згідно свідоцтва про право
власності на нерухоме майно серія САА
№145659 від 10 вересня 2004 року.

З довідки про склад сім`ї № 3506 від 11
липня 2012 року видно, що позивачка є
донькою ОСОБА_4 і проживає з ним та
своїм сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, по
АДРЕСА_2, де зареєстрована з 29.03.1988 року,
та згідно довідки про отримання
допомоги від 15 лютого 2013 року № 156,
виданої Управлінням праці та
соціального захисту населення м.
Новомосковська, позивачці призначена
допомога, як одинокій матері, із
зазначенням її місця проживання за
цією адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серія НОМЕР_1 від 15 серпня 2012 року.

За рішенням Виконавчого комітету
Новомосковської міської ради від 25
лютого 2014 року № 88 житлове приміщення
по АДРЕСА_1 виключено з числа службових.

Відповідно до ст. 61 ЖК України
користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення. Договір найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду
укладається в письмовій формі на
підставі ордера на жиле приміщення між
наймодавцем - житлово-експлуатаційною
організацією (а в разі її відсутності -
відповідним підприємством, установою,
організацією) і наймачем -
громадянином, на ім'я якого видано
ордер.

Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї
наймача, які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору. До
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім'ї наймача, але
продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач та члени
його сім'ї.

За положеннями ч. 2 ст. 65 ЖК України
особи, що вселилися в жиле приміщення
як члени сім'ї наймача, набувають
рівного з іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами, наймачем
та членами його сім'ї , які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, даних у п. 9
постанови від 12 квітня 1985 р. N 2 "Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового
кодексу України", суд при вирішенні
спорів про право користування жилим
приміщенням осіб, які вселилися до
наймача, повинен з'ясувати, чи
додержано встановлений порядок при
їх вселенні, зокрема: чи була письмова
згода на це всіх повнолітніх членів
сім'ї наймача, чи було це приміщення
постійним місцем проживання осіб, що
вселилися, чи вели вони з наймачем
спільне господарство, тривалість часу
їх проживання, чи не обумовлювався
угодою між цими особами, наймачем і
членами його сім'ї певний порядок
користування жилим приміщенням.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Між тим, заявляючи вимоги про
визнання права користування спірним
житловим приміщенням на підставі ст. 64
ЖК України позивачка не надала суду
необхідних доказів про її вселення до
нього як члена сім'ї ОСОБА_4 з
дотриманням вимог ст. ст. 64, 65 ЖК України
та про постійне проживання в його
квартирі з ним і своїм сином в цій
якості зі сплатою житлово-комунальних
послуг за користування цим житлом за
всіх мешканців.

З урахуванням наведеного та
дійшовши правильного висновку, що
позивачка з її неповнолітньою дитиною
в установленому законом порядку
зареєстровані в іншому жилому
приміщенні по АДРЕСА_2, до якого вони
мають вільний доступ, письмової згоди
ОСОБА_4 її на вселення до спірної
квартири, як і доказів згоди власника
приміщення на таке вселення, матеріали
справи не містять, а сама лише
наявність родинного зв`язку між
наймачем приміщення та його родичами
не є підставою для визнання права
користування нерухомим майном, яким
користувалась померла особа, суд
обґрунтовано відмовив в задоволенні
позову, керуючись названими нормами
закону.

Доводи ОСОБА_4 у скарзі про
залишення судом без уваги всіх
обставин і доказів набуття нею права
користування спірним жилим
приміщенням не відповідають
матеріалам справи, фактично зводяться
до одностороннього тлумачення
регулюючого спірні правовідносини
законодавства лише на свою користь,
повторного обґрунтування заявлених
нею вимог з викладенням таких же самих
обставин і доказів, яким суд дав
належну оцінку у їх сукупності за своїм
внутрішнім переконанням відповідно до
вимог ст. 212 ЦПК України, в тому числі,
поясненням свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, на
яких позивачка посилалася в
підтвердження свого позову і з яких не
вбачається безспірного факту
постійного проживання позивачки
тривалий час з ОСОБА_4 в спірній
квартирі з веденням ними спільного
господарства, наявністю у них
сумісного побуту і бюджету, що
притаманно ознакам сім'ї в розумінні
положень ст. 3 СК України та ст. 64 ЖК
України, оскільки такі висновки цих
свідків ґрунтуються лише на їх
особистих припущеннях та з їх пояснень
не випливає, що проживання позивачки
у спірній квартирі обумовлено її
правом користування жилим приміщенням
у правовому статусі члена сім'ї
наймача. При цьому за життя ОСОБА_4 ним і
самою позивачкою такого питання у
встановленому порядку перед житловими
органами не порушувалося. Крім того, як
пояснила позивачка в судовому
засіданні апеляційного суду,
трьохкімнатна квартира по АДРЕСА_2, яка
належала на праві власності ОСОБА_4 та в
якій на теперішній час зареєстрована
лише вона з сином, є спадковим майном і
вона як спадкоємець за законом після
смерті батька вирішує питання про
прийняття цієї спадщини, тобто
забезпечена іншим житлом.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 16 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді: