Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"16" травня 2014 р.

Суворовський районний суд міста Одеси
в складі:

головуючого судді -
Кисельова В.К.

при секретарі -
Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2
про стягнення коштів. Позовні вимоги
мотивовані тим, що 31.03.2013р. між
сторонами було укладено договір
позики, відповідно до якого відповідач
отримав в борг суму коштів у розмірі 3400
доларів США та 5000 гривень, які
зобов'язався повернути в строку до
01.05.2013р.. Однак до теперішнього часу
відповідач кошти не повернув, у зв'язку
з чим, позивачка просить стягнути з
відповідача суму боргу.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК
України позивачка також просить
стягнути з відповідача 3 відсотки
річних у розмірі 610 гривень 71 копійка.
Позивачка також просить стягнути з
відповідача суму заборгованості з
урахуванням подвійної облікової
ставки НБУ у розмірі 2884 гривні 35
копійок.

За твердженням позивачки, відповідач
навмисно ввів в її обману щодо свого
фінансового стану, спроможності
повернення коштів. В зв'язку з чим,
позивачка на підставі ст.ст. 22, 230 ЦК
України просить стягнути з відповідача
моральну шкоду у розмірі 20000 гривень, а
також збитки, з урахуванням упущеної
вигоди у розмірі 4834 гривні 81 копійка,
всього у розмірі 80991 гривні 74 копійки.

Під час розгляду справи представник
позивача уточнила позовні вимоги та
просила стягнути з відповідача на
користь позивачки збитки у розмірі 10294
гривні 24 копійки, суму боргу у розмірі
7000,08 доларів США, відповідно до курсу
НБУ на час ухвалення рішення, а також
моральну шкоду у розмірі 20000 гривень,
витрати на правову допомогу у розмірі
10000 гривень та судові витрати.

В судове засідання представник
позивача подала клопотання, згідно
якого, підтримала позовні вимоги, а
також справу просила розглянути у її
відсутність.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про розгляд справи був
повідомлений за місцем реєстрації,
проте за зазначеною адресою
кореспонденцію не отримує, у зв'язку з
чим, на підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України
вважається повідомленим про розгляд
справи.

Вивчивши матеріали справи, всуд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню на підставі фактів
встановлених в судовому засіданні.

Так, судом, встановлено, що 31.03.2013р.
між сторонами було укладено договір
позики, відповідно до якого відповідач
отримав в борг суму коштів у розмірі 3400
доларів США та 5000 гривень, які
зобов'язався повернути в строку до
01.05.2013р..

Вищевказані факт підтверджується
розпискою відповідача.

Статтею 1047 ЦК України
встановлено, що договір позики
укладається у письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому
позикодавцем визначеної грошової суми
або визначеної кількості речей.

Таким чином, розписка відповідача
свідчить про укладення договору
позики, що був укладений у простій
письмовій формі, відповідно до вимог
ст. 1047 ЦК України.

Статтею 1046 ЦК України,
передбачено, що за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або
інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку
ж кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Стаття 1049 ЦК України, встановлює,
що позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, з відповідача на
користь відповідача підлягає
стягненню сума еквівалента сумі у
розмірі 3400 доларів США, тобто
враховуючи курс НБУ щодо доларів США
станом на 16 травня 2014р., тобто 1175.5194 за 100
доларів США, то дана сума становить 39950
гривень, а також сума у розмірі 5000
гривень, а всього основного боргу у
розмірі 44950 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Таким чином, в період з 01 травня
2013р. по 24 квітня 2014р., три відсотків
річних до суми 5000 гривень, складає суму
у розмірі 147 гривень 12 копійок, а три
відсотків річних до суми 3400 доларів
США, складає суму у розмірі 100,04 долара
США, що еквівалентно суму у розмірі 1175
гривень 47 копійок, тобто всього у
розмірі 1322 гривень 59 копійок.

Позивачка також посилається на
те, що відповідач навмисно її ввів в
оману, а саме щодо сутності договору, а
тому на підставі ст.ст. 22, 230 ЦК України
просить стягнути з відповідачка збитки
у подвійному розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України
якщо одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 цього
Кодексу), такий правочин визнається
судом недійсним.

Частиною 2 ст. 230 ЦК України
встановлено, що сторона, яка
застосувала обман, зобов'язана
відшкодувати другій стороні збитки у
подвійному розмірі та моральну шкоду,
що завдані у зв'язку з вчиненням цього
правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Суд вважає, що зі сторони
позивачки не надано жодного доказу, що
договір позики, який був укладений між
нею та відповідачем був укладений у
разі введення відповідачем її в оману.

На підставі викладеного, суд
вважає, що відсутні підстави для
відшкодування збитків, а також
моральної шкоди, що передбачено ч. 2 ст.
230 ЦК України.

Враховуючи вищенаведене, суд
вважає, що відповідача на користь
позивача підлягає стягненню сума боргу
у розмірі 44950 гривень, три відсотки
річних у розмірі 1322 гривень 59 копійок.
Витрати на правову допомогу стягуються
відповідно до наданого розрахунку у
розмірі 4644 гривні 80 копійок, а судовий
збір у розмірі 509 гривень 17 копійок
пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 230, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК
України ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 224-226 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення коштів - задовольнити
частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1)
на користь ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1) суму
боргу у розмірі 44950 гривень, три
відсотки річних у розмірі 1322 гривень 59
копійок, витрати на правову допомогу у
розмірі 4644 гривні 80 копійок, судовий
збір у розмірі 509 гривень 17 копійок, а
всього стягнути суму у розмірі 51426
(п'ятдесят одна тисяча чотириста
двадцять шість) гривень 56 (п'ятдесят
шість) копійок.

3. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення збитків, а також
моральної шкоди - залишити без
задоволення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив,
за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути
оскаржено позивачем в апеляційному
порядку через Суворовський районний
суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-ти денний строк з дня
проголошення.

Суддя: