АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/1209/13-ц
Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц774892К14
Категорія № 26 (І)
Доповідач Грищенко Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А.,
Турік В.П.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника
відповідача Публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» - Мордвінкіна Сергія
В’ячеславовича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
на рішення Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу від 13 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»,
про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат», Публічного
акціонерного товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг», Публічного
акціонерного товариства
"Центральний-гірничозбагачувальний
комбінат", Закритого акціонерного
товариства Трест
"Кривбасшахтопроходка", Публічного
акціонерного товариства Євраз "Суха
Балка" про відшкодування моральної
шкоди, посилаючись на отримання ним
професійного захворювання внаслідок
праці протягом тривалого часу в
шкідливих умовах. Вважаючи причиною
отримання професійного захворювання
тривалу роботу в умовах важкої
фізичної праці та несприятливого
мікроклімату, після уточнення
позовних вимог, позивач просив суд
стягнути з відповідача на його користь
моральну шкоду в сумі 34410 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 28 листопада 2013р. за
заявою позивача позовні вимоги ОСОБА_2
в частині стягнення моральної шкоди з
Публічного акціонерного товариства
"Центральний-гірничозбагачувальний
комбінат", Закритого акціонерного
товариства Трест
"Кривбасшахтопроходка", Публічного
акціонерного товариства Євраз "Суха
Балка", Публічного акціонерного
товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»,
залишено без розгляду.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 13 лютого 2014 року
позов ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» про
відшкодування моральної шкоди
задоволено частково. Стягнуто з ПАТ
«Кривбасзалізрудком» на користь
ОСОБА_2 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 15000 грн., а також - на
користь держави 114,70 грн. судового
збору.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
«Кривбасзалізрудком» ставить питання
про скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, а також неповне з'ясування
обставин справи.

Вважає, що судом не взято до уваги
роботу позивача на інших
підприємствах у шкідливих умовах
праці.

Судом не взято до уваги, що наявність
шкідливих умов праці на виробництві
законодавчо допускається, позивачу
при прийомі на роботу було роз'яснено
про умови праці та наявність
шкідливих факторів.

Крім того, вважають, що розмір
моральної шкоди, стягнутий судом
першої інстанції, не відповідає
засадам розумності, виваженості і
справедливості.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2
працював на посаді підземного
прохідника на шахті «Октябрська» АТ
«Криворізький залізорудний комбінат»
- 2 роки - з 27.10.2004 року і по 17.11.2006р. /т.1 а.с.
11-12/.

Згідно Акту № 28 розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання від 07.06.2012р. встановлена
причина зазначеного професійного
захворювання - робота протягом 9 років 11
міс. в умовах перевищення гранично
допустимого рівня небезпечних та
шкідливих факторів виробничого
середовища та трудового процесу,
комплекс несприятливих виробничих
факторів, а саме фізичне навантаження,
вимушена робоча поза, несприятливий
мікроклімат. Запиленість повітря
робочої зони, в тому числі вміст
вільного двоокису кремнію, що виникло в
результаті порушення адміністрацією
підприємств, де працював хворий ст. 153
КЗпП України, ст.. 13 Закону України «Про
охорону праці».( а.с.15-17)

Висновком МСЕК від 24.10.2012 року серії 10
ААА № 084170 позивачу ОСОБА_2 первинно
встановлено втрату професійної
працездатності 15 %

Висновком МСЕК від 04 листопада 2013 року
позивачу встановлено 75 % втрати
професійної працездатності та ІІ
група інвалідності ( а.с.240-242)

На підставі встановлених обставин суд
першої інстанції дійшов висновку про
відшкодування позивачу, у зв'язку з
отриманими ним на виробництві
професійним захворюванням, моральної
шкоди відповідачем, з вини якого її
заподіяно.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що відповідно до
статті 237-1 КЗпП України за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, зокрема, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах, яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Як убачається з акту розслідування
хронічного професійного захворювання
від 07 червня 2012 року (а.с. 15-17), причиною
професійного захворювання ОСОБА_2 є
робота впродовж 9 років 11 міс. в умовах
впливу шкідливих факторів, що виникло у
зв'язку з порушенням керівництвом
підприємств, де працював хворий, ст. 153
КЗпП України, якою передбачено
обов'язок власника або уповноваженого
ним органу створити на робочому місці
умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

Виходячи з викладеного, доводи ПАТ
«Кривбасзалізрудком» про відсутність
обов'язку підприємства відшкодовувати
моральну шкоду завдану позивачу з тих
підстав, що останній є суб'єктом
страхування від нещасного випадку на
виробництві, суперечать нормам діючого
законодавства, оскільки Закон України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№ 1105-XIV в редакції, що діяла на час
встановлення позивачеві вперше
стійкої втрати працездатності, не
передбачає відшкодування
застрахованим і членам їх сімей
моральної (немайнової) шкоди, отриманої
внаслідок ушкодження здоров'я Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Отже, враховуючи викладене й те, що,
право на відшкодування моральної шкоди
у зв'язку з ушкодженням здоров'я ОСОБА_2
пов'язано з виконанням трудових
обов'язків, виникло у позивача з 24
жовтня 2012 року, тобто з моменту
встановлення йому стійкої втрати
професійної працездатності (а.с. 14),
питання про відшкодування працівнику
такої шкоди слід вирішувати на
загальних підставах, передбачених
нормами КЗпП України та Закону України
«Про охорону праці», а не відповідно до
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», норми якого є
спеціальними.

Також, спростовуються й доводи
відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком»
щодо відсутності підстав
відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди,
оскільки факт заподіяння такої шкоди, у
зв'язку з отриманим ним професійним
захворюванням, встановлений в судовому
засіданні. Так, позивач час від часу
змушений проходити стаціонарний курс
медикаментозного лікування,
переносить фізичні страждання,
позбавлений нормальних життєвих
зв'язків, що вимагає додаткових зусиль
для організації його життя.

Колегія суддів вважає, що розмір
моральної шкоди визначений судом з
урахування роз'яснень п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до якого, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, характер отриманого
позивачем професійного захворювання,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставин по справі і
наслідків, що наступили.

Розмір моральної шкоди визначений
судом першої інстанції з урахуванням
відсотку втрати професійної
працездатності , який згідно висновків
МСЕК становить 15 %, та збільшився
протягом року до 75% ,строку роботи у
шкідливих умовах праці понад 9 років
на підприємстві відповідача, з
урахуванням конкретних обставин по
справі, праці характеру отриманого
позивачем професійного захворювання, і
пов'язаних із ним фізичних і моральних
страждань, з урахуванням істотності
вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках, необхідності
проходити щорічні медичні обстеження
та лікування.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін, що
брали участь у справі, обставини
справи, перевірив доводи і заперечення
сторін, дав їм належну правову оцінку,
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і
підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу від 13 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :