АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2854/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Башмаков Є. А. Доповідач - Городнича
В.С. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Городничої В.С.

суддів - Варенко
О.П., Григорченка Е.І.,

при секретарі - Косенко
І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк" на заочне рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 20 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк" про
визнання пункту договору недійсним,
зобов'язання провести перерахунок, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з зазначеним позовом,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим,
що 28 лютого 2008 року між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений
договір № DNR5. З метою
забезпечення виконання ОСОБА_2
кредитних зобов'язань перед
відповідачем, 28 лютого 2008 року між
позивачем та відповідачем було
укладено іпотечний договір № DNROG5.
Телефоном позивачу було повідомлено,
що відсоткову ставку за кредитом
збільшено. Позивач не згоден з
підвищенням відсоткової ставки за
кредитом, тому звернувся до суду для
захисту своїх прав та інтересів.

Таким чином, позивач просив суд визнати
дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо
підвищення відсоткової ставки за
кредитним договором № DNR5 від
28.02.2008 року укладеним між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 неправомірними;
зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк»
здійснити перерахунок заборгованості
за кредитним договором № DNR5 від
28.02.2008 року укладеним між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 за ставкою, що
діяла на момент укладення договору.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 20
листопада 2013 року позовні вимоги
позивача задоволено. Визнано дії ПАТ КБ
«Приватбанк» щодо підвищення
відсоткової ставки за кредитним
договором № DNR5 від 28 лютого 2008
року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк»
та ОСОБА_2 неправомірними. Зобов'язано
ПАТ КБ «Приватбанк» здійснити
перерахунок заборгованості за
договором про іпотечний кредит №
DNR5 від 28 лютого 2008 року, укладений
між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 за
ставкою, що діяла на момент укладання
договору. Вирішено питання щодо
судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ КБ
«ПриватБанк» подало апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати рішення суду
та постановити нове рішення,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду залишенню без змін з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 лютого 2008 року
між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був
укладений договір про іпотечний кредит
№ DNR5, відповідно до умов якого
позивачу були надані грошові кошти у
сумі 378750 грн. та зобов'язано повернути
кредит, сплатити відсотки за
користування кредитом в розмірі 15,00%
річних, а також інші платежі в порядку,
на умовах, визначені цим договором, а
також сплатити винагороду за надання
фінансового інструменту у розмірі 0,00%
від суми виданого кредиту у момент
надання кредиту. З метою забезпечення
виконання ОСОБА_2 кредитних зобов'язань
перед відповідачем, 28 лютого 2008 року
між позивачем та відповідачем було
укладено іпотечний договір № DNROG5,
предметом якого є 3-кімнатна квартира
зі всіма об'єктами функціонально
пов'язаних з цим нерухомим майном
загальною площею 83,20 кв. м., житловою
площею 51,60 кв. м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Телефоном позивачу було повідомлено,
що відсоткову ставку за кредитом
збільшено.

Пунктом 5.2.7 договору про іпотечний
кредит № DNR5 від 28 лютого 2008 року
передбачено, що кредитор за своїм
розсудом має право зменшувати розмір
процентної ставки до рівня,
встановленого чинним законодавством.
При цьому кредитор протягом 7
календарних днів з дати вступу в
чинність зміненої процентної ставки
надсилає письмове повідомлення
позичальникові з наведенням
зменшеного розміру процентної ставки й
дати, з якої вона встановлюється, що є
зміною умов даного договору.

Згідно п.8.3. договору про іпотечний
кредит № DNR5 від 28 лютого 2008 року
будь які повідомлення, які
направляються позичальникові в рамках
цього договору, повинні бути здійснені
в письмовій формі та будуть вважатись
поданими належним чином, якщо вони
надіслані рекомендованим листом або
доставлені особисто на адресу
позичальника, окрім випадків, що
передбачені окремими положеннями
цього договору.

Встановлено, що згідно умов договору
про іпотечний кредит № DNR5 від 28
лютого 2008 року позивач за своїм
розсудом мав право зменшувати розмір
процентної ставки до рівня,
встановленого чинним законодавством,
при цьому банк надсилає письмове
повідомлення позичальникові з
наведенням зменшеного розміру
процентної ставки й дати, з якої вона
встановлюється, що є зміною умов даного
договору. Але відповідач порушив умови
даного кредитного договору, підвищивши
процентну ставку без належного
повідомлення про це ОСОБА_2

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з
положень ст. 1054 ЦК України, ч. 2 ст. 1056-1 ЦК
України, ч. 4 ст. 55 ЗУ «Про банки і
банківську діяльність», п. 2.1, п. 3.4, п. 3.5
«Правил надання банками України
інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту» та з того, що відповідач
порушив умови даного кредитного
договору, підвищивши процентну ставку
без належного повідомлення про це
ОСОБА_2

З'ясувавши в достатньо повному обсязі
права та обов'язки сторін, обставини по
справі, перевіривши доводи сторін та
давши їм правову оцінку, суд
постановив рішення, що відповідає
вимогам закону.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» посилається на те, що при
укладенні договору, було дотримано всі
передбачені законом істотні умови
договору, котрі були обумовлені згодою
сторін, як узгодженні сторонами так і
прийняті ними як обов'язкові умови
договору. Так, відповідно до ч. 1 ст. 212, ч.
2 ст. 632 ЦК України договір укладений
сторонами, має умови, згідно яких банк
має право в односторонньому порядку
підвищувати розмір процентної ставки.
Позивач, зі свого боку, погодився з
такими умовами договору, підписавши
кредитний договір особисто. Крім того,
апелянт в своїй скарзі посилається на
те, що позивач був належно повідомлений
про підвищення відсоткової ставки
шляхом направлення листа.

Проте, з такими доводами апелянта
погодитися не можна, враховуючи
наступне.

Згідно п.8.3. договору про іпотечний
кредит № DNR5 від 28 лютого 2008 року
будь які повідомлення, які
направляються позичальникові в рамках
цього договору, повинні бути здійснені
в письмовій формі та будуть вважатись
поданими належним чином, якщо вони
надіслані рекомендованим листом або
доставлені особисто на адресу
позичальника, окрім випадків, що
передбачені окремими положеннями
цього договору.

Крім того, відповідно до п. 8.9 договору
про іпотечний кредит № DNR5 від 28
лютого 2008 року про збільшення
відсоткової ставки Кредитор протягом 14
календарних днів з дати її збільшення
письмово повідомляє Позичальника
шляхом направлення останньому поштою
відповідного повідомлення Кредитору
за адресою Позичальника, що вказана у
цьому Договорі, або за іншою адресою,
яку Позичальник письмово повідомив
Кредитору при зміні адреси. В такому
повідомленні Кредитором зазначається
новий розмір відсоткової ставки та
дата, з якої розпочато застосування
цього нового розміру ставки.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Враховуючи те, що відповідачем не
надано та в матеріалах справи відсутні
підтвердження отримання позивачем
повідомлення про підвищення
відсоткової ставки, доводи апелянта не
є підставою для скасування рішення
суду.

Інші доводи апеляційної скарги є
безпідставними та необґрунтованими та
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм матеріального та процесуального
права.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування рішення суду
судом апеляційної інстанції не
встановлено.

Вирішуючи спір між сторонами, суд
першої інстанції в достатньо повному
об'ємі з'ясував права та обов'язки
учасників спору, обставини справи,
перевірив доводи сторін та давши їм
належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк" - відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 20
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: