Справа № 359/829/14-ц
Провадження № 2/359/699/2014
БОРИСПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року
м.
Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого судді Ткаченка Д.В.,

за участю секретаря Колісник О.В.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1 та представника відповідача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання недійсним договору
дарування, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору дарування
житлового будинку від 12.09.2006 року,
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що укладений між
сторонами договір дарування житлового
будинку укладений під впливом обману,
оскільки відповідач під час укладення
спірного договору навмисно ввів в
оману позивача стосовно своїх намірів
будувати та проживати у житловому
будинку, насправді відповідач бажала
отримавши в дарунок будинок його
продати. А том, посилаючись на ст. 230 ЦК
України позивач просить суд визнати
недійсним договір дарування житлового
будинку.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі з підстав викладених у
позовній заяві. Представник
відповідача в судовому засіданні позов
не визнав, просив суд відмовити в його
задоволенні.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи та
досліджені в судовому засіданні
докази, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини на
яких ґрунтується позов, суд вважає
позовні вимоги позивача такими, що не
підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що 12 вересня 2006 року
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений
договір дарування житлового будинку,
відповідно до умов якого ОСОБА_3
подарував, а ОСОБА_4 прийняла у дарунок
житловий будинок загальною площею 44,0
кв.м, із жиловою площею 31,4 кв.м, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Вказаний договір нотаріально
посвідчений та зареєстрований в
реєстрі за №1-1897.

Зі змісту договору дарування
вбачається, що дарувальник і
обдарована підписуючи вказаний
договір діяли добровільно, перебували
при здоровому розумі, ясній пам'яті,
розуміли значення своїх дій та
ознайомлені з приписами цивільного
законодавства, що регулюють укладений
ними правочин, зокрема з вимогами щодо
недійсності правочину.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3
просить суд визнати договір дарування
земельної ділянки недійсним на
підставі статті 230 ЦК України у зв'язку
із тим, що він укладений під впливом
обману.

Відповідно до статті 230 ЦК України, якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення,
такий правочин визнається недійсним.
За змістом вказаної правової норми
обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

В п. 20 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 6 листопада 2009 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» зазначено про
те, що правочин визнається вчиненим під
впливом обману у випадку навмисного
введення іншої сторони в оману щодо
обставин, які впливають на вчинення
правочину. На відміну від помилки,
ознакою обману є умисел у діях однієї
зі сторін правочину. Наявність умислу
в діях відповідача, істотність
значення обставин, щодо яких особу
введено в оману, і сам факт обману
повинна довести особа, яка діяла під
впливом обману. Обман щодо мотивів
правочину не має істотного значення.

Відповідно до ч. 3 статті 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи (ч. 1
статті 57 ЦПК України).

Належних та допустимих доказів на
підтвердження навмисного введення
позивача в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину не
подано, у зв'язку із чим правові
підстави визнання недійсним договору
дарування житлового будинку.

Судом відхиляються посилання позивача
на заповіт ОСОБА_5 від 30.11.1994 р.,
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 13.01.1999 року, довідку
архівного відділу виконкому
Бориспільської міської ради від 14.01.2/04 та від 25.12.2013 №24-39/278, договір
дарування від 22.01.1999 року, рішення
виконкому Бориспільської міської ради
від 21.11.2000 року №700, нотаріально
посвідчену заяву ОСОБА_4 від 05.10.2004 року,
договір дарування від 23.08.2005 року,
довідку БТІ від 22.09.2005 року, копію
державного акту на право власності на
земельну ділянку від 21.06.2006 року,
накладну №103 від 24.05.2002 року та
долучені до матеріалів справи
фотокартки і платіжні документи ПАТ
«Киїобленерго» про сплату за послуги,
тому що зазначені документи не
підтверджують обставину навмисного
введення відповідачем в оману позивача
щодо обставин, які мають істотне
значення.

Керуючись ст. 230 ЦК України, ст.208, 213-215,
ст.218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову
повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Київської області через
Бориспільський міськрайонний суд
Київської області.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення до апеляційного суду Київської
області через Бориспільський
міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Д.В.
Ткаченко