Справа № 755/7261/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретарів Ликсової А.І.,
Коваленко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4,
Комунальне підприємство «Дирекція
Дніпровського району м. Києва» про
усунення перешкод у користуванні
квартирою шляхом виселення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у
якому просить усунути йому перешкоди у
користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом
виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з даної
квартири без надання іншого жилого
приміщення.

Вимоги мотивує тим, що він після
народження був зареєстрований у
вказаній квартирі, яка складається із
двох суміжних кімнат та на даний час не
приватизована.

ОСОБА_4 - третя особа у справі, є його
батьком, який з 1992 року зловживає
спиртним.

Шлюб між його батьками був розірваний
рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 18.11.1992 р., свідоцтво про
розірвання шлюбу видане 22.11.1996 р. Його
мати ОСОБА_5 після одруження у вересні
2004 р. почала проживати у квартирі свого
чоловіка. Він періодично мешкав з
батьком у спірній квартирі коли у того
не було запоїв, а коли поведінка батька
була неадекватною вимушений був
проживати у своїх родичів.

У травні 2007 року ОСОБА_4 до квартири
АДРЕСА_1 привів відповідачку ОСОБА_2,
яка згодом до квартири привела свою
дочку ОСОБА_3 Він був проти поселення
відповідачів, виставляв їх із квартири
з речами, але ОСОБА_4 проти його волі
знову заселив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Після
цього ОСОБА_4 та ОСОБА_2 стали йому
чинити перешкоди у користуванні
квартирою, замінили замки.

За позовом ОСОБА_4 заочним рішенням
Дніпровського районного суду м. Києва
від 15.06.2009 р. його з матір»ю визнали
такими, що втратили право користування
спірною квартирою.

На підставі даного рішення 10 вересня 2009
року Дніпровським РВ ГУДМС України в м.
Києві він та ОСОБА_5 були зняті з
реєстраційного обліку за адресою
АДРЕСА_1.

17 вересня 2009 року у спірній квартирі
була зареєстрована ОСОБА_2, з 03 грудня
2009 року - ОСОБА_3

За поданою ним з матір»ю заявою про
перегляд заочного рішення ухвалою
Дніпровського районного суду м. Києва
від 16.12.2011 року заочне рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 15.06.2009 р. було скасоване.

За результатами розгляду справи
рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 25.02.2013 р., яке залишене без
змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 15.05.2013 року, визнано ОСОБА_5 такою, що
втратила право на користування спірним
жилим приміщенням; зобов»язано ОСОБА_4,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити йому
перешкод у користуванні квартирою
АДРЕСА_1 та він був вселений у спірну
квартиру.

На підставі рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 25.02.2013 р. він
04 липня 2013 року зареєструвався у спірну
квартиру та за виконавчим листом у
серпні 2013 року вселився до житла, свої
речі розмістив у прохідній кімнаті,
якою також постійно користується
ОСОБА_2 Відповідачка заявила, що його
присутність у квартирі перешкоджає їй
користуватися балконом, на який
наявний вихід із прохідної кімнати.
Завезені ним меблі були викинуті із
квартири, іншу кімнату ОСОБА_2 закриває
на замок, тому він не може
користуватися нею. Через це між ним та
ОСОБА_2 з приводу користування
квартирою склалися конфліктні
відносини.

Зі скасуванням заочного рішення суду
від 15.06.2009 року та набранням чинності
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 25.02.2013 р. встановлюється, що
з 10 квітня 1984 року він не втрачав право
користування вказаним жилим
приміщенням.

Разом з тим, ОСОБА_4 без його згоди
вселив у квартиру свою співмешканку
ОСОБА_2, а нині його дружину ОСОБА_2 та її
доньку ОСОБА_3

Він не надавав ні письмової, ні усної
згоди на вселення та проживання
відповідачів у квартирі АДРЕСА_1. У
зв»язку з цим відповідачі заселилися
до спірного житла не у встановленому
законом порядку із порушенням положень
ст. 65 ЖК України, самоуправно, а тому
підлягають виселенню на підставі ч. 3
ст. 116 ЖУК України без надання іншого
жилого приміщення.

ОСОБА_2 добровільно виселитися із
квартири відмовляється, ОСОБА_3 на
даний час в квартирі не проживає, але
продовжує у ній бути зареєстрованою, що
дає їй можливість у будь-який час
повернутися до квартири.

Користування квартирою відповідачів
порушуються його права та інтереси
щодо повноцінного проживання у
квартирі та відпочинку.

Протокольною ухвалою Дніпровського
районного суду м. Києва від 15.04.2014 року
зазначену у позові третю особу КП по
УЖГ Дніпровського району м. Києва було
замінено на балансоутримувача будинку
сторін у справі Комунальне
підприємство «Дирекція Дніпровського
району м. Києва».

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_8 підтримав позов та
викладені у ньому обставини.

Представник відповідачки ОСОБА_2
ОСОБА_9 проти задоволення позову
заперечував, посилаючись на те, що
вимоги є безпідставними, вселення та
реєстрація відповідачів відбулася у
законний спосіб, реєстрація по даний
час не скасована та не визнана
недійсною, право позивача на
користування житловим приміщенням не
обмежується, він має вільний доступ до
квартири та безперешкодно нею
користується.

Відповідачка ОСОБА_3 та третя особа
ОСОБА_4 суду подали заяви з проханням
розглянути справу у їхню відсутність
та відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи КП «Дирекція
Дніпровського району м. Києва» в судове
засідання не з»явився, про дату, час та
місце розгляду справи третя особа була
повідомлена належним чином, про
причини неявки представника суд не
повідомлено.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, представника відповідачки
ОСОБА_2, дослідивши матеріалах справи,
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ордер на спірну
квартиру № Б 82337 від 21.02.1968 року був
виданий виконавчим комітетом
Київської міської ради депутатів
трудящих на ім»я ОСОБА_10 (а.с. 7).

Відповідно довідки ЖРЕО № 413 від 31.07.2013
року у квартирі АДРЕСА_1, яка не
приватизована, зареєстровані позивач з
04.07.2013 року, відповідачка ОСОБА_2 з 17.09.2009
року, відповідачка ОСОБА_3 з 03.12.2009 року
та третя особа ОСОБА_4 з 03.07.1979 р. (а.с. 15).

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 15.06.2009 року,
ухваленим за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5
та ОСОБА_1 про визнання особи такою, що
втратила право на користування жилим
приміщенням було визнано ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 такими, що втратила право на
користування квартирою АДРЕСА_1.

На підставі даного рішення суду від
15.06.2009 року ОСОБА_1 10.09.2009 року було знято
з реєстраційного обліку зі спірної
квартири (а.с. 17).

За поданою ОСОБА_5 та ОСОБА_1 заявою про
перегляд заочного рішення ухвалою
Дніпровського районного суду м. Києва
від 16 грудня 2011 року заочне рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 15 червня 2009 року було скасоване.

За результатами розгляду позову ОСОБА_4
та зустрічного позову ОСОБА_5 і ОСОБА_1
про зобов»язання не чинити перешкод в
користуванні квартирою та вселення
Дніпровським районним судом м. Києва
25.02.2013 р. було постановлене рішення, яке
залишене без змін ухвалою Апеляційного
суду м. Києва від 15.05.2013 року, відповідно
якого, серед іншого, було вселено
ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 та
зобов»язано ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не
чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні
спірною квартирою.

За заявленими вимогами позивач просить
виселити відповідачів з посиланням на
ст. ст. 65, 116 ч. 3 ЖК України, при цьому
зазначає, що відповідачі заселилися до
квартири АДРЕСА_1 без його згоди,
самоуправно, чим порушуються його
житлові права.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 ЖК України,
наймач вправі в установленому порядку
за письмовою згодою всіх членів сім»ї,
які проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб.

Згідно ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які
самоправно зайняли жиле приміщення,
виселяють без надання їм іншого жилого
приміщення.

Судом встановлено, що відповідачка
ОСОБА_2 є дружиною третьої особи ОСОБА_4,
яка ще до реєстрації шлюбу у травні 2007
році вселилася у спірну квартиру, як
член сім»ї останього. Відповідачка
ОСОБА_3 є донькою відповідачки ОСОБА_2,
заселилася вона у квартиру АДРЕСА_1
влітку 2007 року за згодою наймача ОСОБА_4
коли її матір вже мешкала у спірному
житловому приміщенні.

Як зазначено вище, на підставі заочного
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 15.06.2009 року позивача 10.09.2009
року було знято з реєстрації зі спірної
квартири та до скасування цього
заочного рішення суду ОСОБА_4
зареєстрував у квартирі свою другу
дружину ОСОБА_2 17.09.2009 року та її доньку
ОСОБА_3 03.12.2009 року, які по даний час
залишаються зареєстрованими та
відповідачка ОСОБА_2 постійно проживає
у спірному житловому приміщенні.

Враховуючи викладене, суд не може
прийняти до уваги доводи ОСОБА_1 про те,
що відповідачі поселилися у спірну
квартиру без його згоди, оскільки на
час їх вселення та реєстрації позивач у
спірній квартирі постійно не проживав
та не був зареєстрований, при цьому
вселилися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за згодою
наймача житла ОСОБА_4, з яким вели
спільне господарство, спірне
приміщення було їхнім постійним місцем
мешкання, тобто вселилися відповідачі
на законних підставах.

Відповідно до ст. 47 Конституції
України, кожен має право на житло. Ніхто
не може бути примусово позбавлений
житла інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Згідно ч. 3 ст. 9 ЖК України, ніхто не може
бути виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Вимоги позивача є безпідставними та
такими, що не ґрунтуються на нормах
чинного законодавства, у зв»язку з чим
позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст.
ст. 9, 65 ЖК України, п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового
кодексу України» від 12.04.1985 р. N 2, ст. ст.
10, 11, 60, 61, 79, 88, 208, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, Комунальне
підприємство «Дирекція Дніпровського
району м. Києва» про усунення перешкод
у користуванні квартирою шляхом
виселення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя