Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 квітня 2014 року
м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд
Донецької області в складі:

головуючого судді
Любчик В.М.

при секретарі
Сафроновій К.М.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Добропільського міськрайонного суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

25 лютого 2014 року до
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області надійшла позовна
заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором позики з
урахуванням індексу інфляції, 3 % річних
від простроченої суми, витрат на
правову допомогу та судових витрат.

Свій позов ОСОБА_1 мотивує тим, що 25
квітня 2011 року позичила ОСОБА_3 135000
гривень, строком до 20.07.2011 року. Договір
було укладено в письмовій формі у
вигляді розписки. Відповідачка
відмовляється добровільно повернути
кошти, тому остання вимушена
звернутися до суду. Позивач вважає, що
відповідачка ОСОБА_3 повинна сплатити
суму боргу з урахуванням індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 % річних від простроченої суми.

В відкритому судовому засіданні
позивачка ОСОБА_1 та її представник
адвокат ОСОБА_2, що діє на підставі
договору про надання правових послуг,
підтримали вимоги в повному обсязі,
просили стягнути суму боргу за
договором позики, з урахуванням
індексу інфляції, 3 % річних від
простроченої суми на загальну суму 146127,
32 грн., витрати на правову допомогу в
розмірі 1000 грн., а також витраті по
сплаті судового збору в сумі 1461,28 грн.

Відповідачка, ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилась, однак про
розгляд справи була повідомлена
належним чином, про що свідчать
неодноразово направленні на її адресу
рекомендованими листами з
повідомленням судові повістки про
виклик до суду.

Враховуючи, що позивач не заперечував
проти заочного розгляду справи, суд
вважає за можливе розглянути справу у
відсутність відповідача на підставі
ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши позивача, представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до розписки ОСОБА_3
взяла у борг у ОСОБА_1 135000 гривень, та
зобов'язалась повернути 20.07.2011 року (а.с.
7).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими-ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на
підтвердження укладання договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Оскільки в силу наведених положень ст.
ст. 1046 - 1047 ЦК України розписка є саме
підтвердженням укладання договору, а
останній є укладеним з моменту
передачі грошей, суд приходить до
висновку, що позивачем надано належний
доказ на підтвердження укладення
договору позики.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
й 3 % річних виступають способом захисту
майнового права та інтересу, який
полягає у відшкодуванні матеріальних
витрат стягувача від знецінення
грошових коштів унаслідок інфляційних
процесів і отриманні компенсації
(плати від боржника за користування ним
коштами, належними до сплати
стягувачеві.

Отже, інфляційні нарахування на суму
боргу та 3 % річних входять до складу
грошового зобов'язання.

Позивачем у справі наведений
розрахунок індексу інфляції, де сума
боргу помножена на індекс інфляції за
прострочені місяці. Так сума боргу з
урахуванням інфляції склала 135675
гривень. Визначено три відсотки річних
в розмірі 10452,32 гривні.

Розрахунки надані позивачем
відповідають вимогам закону та
обставинам справи.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що є всі законні підстави для ухвалення
рішення про задоволення позову.

Щодо стягнення витрат на правову
допомогу адвоката, слід відмовити,
оскільки вони не підтверджені
належними доказами.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
відповідача також слід стягнути на
користь позивача судові витрати по
сплаті судового збору у розмірі 1461
гривні 28 копійок.

Керуючись ст.ст. 526, 625, 1046, 1047 ЦК
України, ст. ст. 10, 11, 60, 84, 88, 210-215, 224,
ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики, -
задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1
паспорт серія НОМЕР_3, виданий
Добропільським МРВ УМВС України в
Донецькій області 11.06.2002 року, ІПН
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженки села Тулиголове
Городоцького району Львівської
області , проживаючої за адресою
АДРЕСА_2, паспорт серія НОМЕР_4 виданий
Добропільським МРВ УМВС України в
Донецькій області 03.09.1997 року, ІН НОМЕР_2
суму боргу за договором позики з
урахуванням встановленого рівня
інфляції за весь час прострочення в
сумі 135675 (сто тридцять п'ять тисяч
шістсот сімдесят п'ять ) гривень і 3%
річних від простроченої суми за весь
час прострочення в сумі 10452 (десять
тисяч чотириста п'ятдесят дві) гривні 32
коп., всього на суму 146127 (сто сорок шість
тисяч сто двадцять сім) гривень 32 коп.,
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 1461 (одна тисяча чотириста
шістдесят одна) гривня 28 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через
Добропільський міськрайонний суд
Донецької області шляхом подання в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Копію заочного рішення направити за
місцем знаходження відповідача для
відома.

Рішення надруковано власноручно у
нарадчій кімнаті в одному примірнику 24
квітня 2014 року.

Головуючий суддя
В.М.Любчик

24.04.2014