АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 413/1976/12
Головуючий в І інстанції
Провадження № 22-ц/774/1060/К/14
Суддя-доповідач - Соколан
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого-судді: Соколан Н. О.

суддів: Бондар Я. М.,
Зубакової В. П..

при секретарі: Бевзі М. О.

В зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється на
підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Кривому Розі
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Євраз Суха Балка» на рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу від 26 березня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка» про стягнення недоплаченої
заробітної плати за час відпусток,-

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2012 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка» ( надалі - ПАТ "Євраз Суха балка")
про стягнення недоплаченої заробітної
плати за час відпусток, компенсації
втрати частини заробітної плати у
зв'язку з порушенням строків її
виплати, посилаючись на те, що він
працював у відповідача та за час його
роботи на підприємстві наказами
неодноразово підвищувались тарифні
ставки і посадові оклади, однак
нарахування заробітної плати за час
відпустки провадилось із порушенням
законодавства.

Уточнивши свої вимоги, просив стягнути
з відповідача на свою користь
недоплачену заробітну плату за час
відпусток за період з 01.01.1995 року по
27.11.2009 р.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 26 березня 2014 року
позов ОСОБА_5 до ПАТ «Євраз Суха Балка»
задоволено, стягнуто з ПАТ "Євраз Суха
Балка" на користь ОСОБА_5 недоплачену
заробітну плату за час відпусток у сумі
3657,90 грн. без урахування податків з
доходів фізичних осіб.

Стягнуто з ПАТ "Євраз Суха Балка" на
користь держави судовий збір у розмірі
243,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
"Євраз Суха Балка", посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду в частині
стягнення заборгованості по
заробітній платі за час відпусток у
розмірі 2599,78 грн. та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити ці позовні
вимоги у сумі 1389,97 грн. Зокрема,
посилаються на те, що судом першої
інстанції допущено неповне з'ясування
обставин справи. Так, з положень п. 10
Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого 08.02.1995
року ПКМУ №100 та введеного в дію з 01.01.1995
року, вбачається, що коригування на
коефіцієнт підвищення при обчисленні
середньої заробітної плати є
обов'язковим у випадках підвищення
тарифних ставок і посадових окладів на
підприємстві, в установі, організації
відповідно до актів законодавства, а
також за рішеннями, передбаченими в
колективних договорах (угодах). З 01.01.2005
року на підприємстві було підвищено
тарифні ставки (оклади) згідно наказу
по ВАТ "Суха Балка" №83 від 24.01.2005 року з
метою матеріальної зацікавленості
працівників, підвищення ефективності
виробництва та перевиконання планових
завдань. У цьому ж році ВАТ "Суха Балка"
на підставі п. 3.1. розділу 3 Галузевої
угоди гірничо-металургійного
комплексу України на 2005-2006 роки та п. 3.27
Колективного договору ВАТ "Суха Балка"
на 2005 рік наказом по ВАТ "Суха Балка" №331
від 24.03.2005 року встановлено провести з
01.03.2005 року підвищення тарифних ставок
у 1,2014 рази, без зміни положень про
оплату праці. Оскільки підприємством
не порушено умови Галузевої угоди
гірничо-металургійного комплексу
України на 2005-2006 роки та п. 3.27
Колективного договору ВАТ "Суха Балка"
на 2005 рік та було проведено підвищення
тарифних ставок з 01.01.2005 року з власної
ініціативи, на думку відповідача,
відсутні підстави для застосування до
наказу №83 від 24.01.2005 року положень 10
Порядку обчислення середньої
заробітної плати та врахування цього
коефіцієнту при обчисленні
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток. Крім того, судом не взято до
уваги, що на госпрозрахункових
підприємствах і в організаціях
коригування заробітної плати та інших
виплат провадиться з урахуванням їх
фінансових можливостей, та не
враховано, що підприємство на власний
розсуд вже визначило корегуючи
коефіцієнти для визначення середньої
заробітної плати у випадках підвищення
тарифних ставок і посадових окладів у
відповідності з актами законодавства і
прийняло рішення про розрахунок цих
суми за формулою: корегуючий
коефіцієнт = 1 + розмір підвищення
тарифних ставок та окладів (в частках
одиниці) Х 0,71, а тому незастосування
судом цієї формули є незаконним.

Крім того судом першої інстанції не
застосовано строк позовної давності до
спірних правовідносин.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник позивача ОСОБА_6 просить
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги та заперечень на неї, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що у період з 28.05.1986
року по 27.11.2009 року позивач ОСОБА_5
працював на підприємстві ПАТ "Євраз
Суха Балка".

Наказами по підприємству № 543 від 29
липня 1994 року, № 786 від 31 жовтня 1994 року,
№ 191 від 28 лютого 1995 року, № 84 від 31
січня 1996 року, № 462 від 28 червня 1996 року,
№ 522 від 29 липня 1997 року, № 312 від 25
квітня 2000 року, № 1252 від 19 грудня 2001
року, № 637 від 29 липня 2003 року, № 717 від 20
серпня 2003 року, № 391 від 21 квітня 2004
року, № 952 від 15 вересня 2004 року, № 83 від
24 січня 2005 року, № 331 від 21 березня 2005
року, № 92 від 31 січня 2006 року, № 367 від 05
квітня 2006 року, № 1117 від 02 жовтня 2006
року, № 23 від 05 січня 2007 року, № 624 від 08
травня 2007 року, № 1432 від 10 жовтня 2007
року, № 103 від 22 січня 2008 року, № 614 від 18
квітня 2008 року, № 1269 від 30 липня 2008 року,
№ 1705 від 13 жовтня 2008 року неодноразово
підвищено тарифні ставки і посадові
оклади працівникам підприємства.

Позивач неодноразово у період роботи
на підприємстві перебував у
відпустках, отримував заробітну плату,
йому нараховувалися та виплачувалися
відпускні.

Спір виник з приводу невірного
застосування розміру середньої
заробітної плати при нарахуванні сум
оплати за час відпусток, починаючи з 01
січня 1995 року по 27 листопада 2009 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5,
суд першої інстанції виходив із
доведеності позову у зв'язку з
порушенням відповідачем п.п.2,10 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №100 від 08.02.1995 року
(далі - Порядок), що призвело до
неправильного нарахування заробітної
плати за час відпусток та
несвоєчасного проведення розрахунку.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону України
"Про відпустки" порядок обчислення
заробітної плати працівникам за час
відпусток, додаткових відпусток у
зв'язку з навчанням, творчої відпустки,
додаткової відпустки працівникам, які
мають дітей та компенсації за
невикористані відпустки
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Кабінетом Міністрів України
Постановою №100 від 08.02.1995р. затверджено
Порядок обчислення середньої
заробітної плати, який застосовується
при наданні працівникам відпусток.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що у
випадках підвищення тарифних ставок і
посадових окладів на підприємстві, в
установі, організації відповідно до
актів законодавства, а також за
рішеннями, передбаченими в колективних
договорах (угодах), як у розрахунковому
періоді, так і в періоді, протягом якого
за працівником зберігається середній
заробіток, заробітна плата, включаючи
премії та інші виплати, що враховуються
при обчисленні середньої заробітної
плати, за проміжок часу до підвищення
коригується на коефіцієнти підвищення.
На госпрозрахункових підприємствах і в
організаціях коригування заробітної
плати та інших виплат провадиться з
урахуванням їх фінансових можливостей.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідачем в період роботи ОСОБА_5
підвищувались тарифні ставки і
посадові оклади на підставі наказів:
№543 від 29.07.1994р. на коефіцієнт 2; №786 від
31.10.1994р. на коефіцієнт 2; №84 від 31.01.1996р.
на коефіцієнт 2,5; №462 від 28.06.1996р. на
коефіцієнт 2,5; №522 від 29.07.1997р. на
коефіцієнт 1,15; №312 від 25.04.2000р. на
коефіцієнт 1,3; №1252 від 19.12.2001р. на
коефіцієнт 1,61; №717 від 20.08.2003р. на
коефіцієнт 1,7; №391 від 21.04.2004р. на
коефіцієнт 1,1360; №952 від 15.09.2004р. на
коефіцієнт 1,0584; №83 від 24.01.2005р. на
коефіцієнт 1,25; №331 від 21.03.2005р. на
коефіцієнт 1,2014; №92 від 31.01.2006р. на
коефіцієнт 1,06481; №367 від 05.04.2006р. на
коефіцієнт 1,0269; № 1117 від 02.10.2006р. на
коефіцієнт 1,0181; №23 від 05.01.2007р. на
коефіцієнт 1,1; № 624 від 08.05.2007р. на
коефіцієнт 1,0686; № 1432 від 10.10.2007р. на
коефіцієнт 1,0125; №103 від 22.01.2008р.на
коефіцієнт 1,1144; № 614 від 18.04.2008р. на
коефіцієнт 1,0221; № 1705 від 13.10.2008р. на
коефіцієнт 1,05.

У зв'язку з чим, на думку колегії суддів,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про необхідність
коригування заробітної плати при
розрахунку середнього заробітку для
нарахування оплати часу відпусток.

06 лютого 2012 року Генеральним
директором ПАТ "Євраз Суха Балка" з
профспілковими комітетами з метою
усунення виявлених порушень прийнято
спільну постанову №3, якою встановлено,
що, виходячи із фінансових можливостей
підприємства при розрахунку
заробітної плати за час відпусток за
період з 01.01.1995р. по 22.07.2008р., як
працівникам, так і колишнім
працівникам, коригуючи коефіцієнти для
визначення середньої заробітної плати
у випадках підвищення тарифних ставок
і посадових окладів у відповідності з
актами законодавства та рішеннями,
передбаченими колективним договором,
розраховуються за формулою: коригуючий
коефіцієнт = 1 + розмір підвищення
тарифних ставок та окладів (в частках
одиниці) х 0,71.

Не застосовуючи вказану спільну
постанову, суд першої інстанції
виходив з того, що з матеріалів справи
не вбачається, що виконавчим органом -
генеральним директором в межах
повноважень на підставі Статуту
приймалось відповідне рішення у
вигляді акту щодо зменшення
коефіцієнту при розрахунку оплати
праці в період відпусток працівників,
крім того, спільна постанова носить
погоджувальний характер із
профспілками і не є належним рішенням
уповноваженого органу ПАТ "Євраз Суха
Балка".

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до пункту 10 Порядку у
випадках підвищення тарифних ставок і
посадових окладів на підприємстві, в
установі, організації відповідно до
актів законодавства, а також за
рішеннями, передбаченими в колективних
договорах (угодах), як у розрахунковому
періоді, так і в періоді, протягом якого
за працівником зберігається середній
заробіток, заробітна плата, включаючи
премії та інші виплати, що враховуються
при обчисленні середньої заробітної
плати, за проміжок часу до підвищення
коригуються на коефіцієнт їх
підвищення; на госпрозрахункових
підприємствах і в організаціях
коригування заробітної плати та інших
виплат провадиться з урахуванням їх
фінансових можливостей (тобто
зазначена норма передбачає можливість
госпрозрахункового підприємства у
випадку скрутного фінансового стану
дещо зменшити коефіцієнт коригування,
але не позбавляє ці підприємства від
коригування). Положення Порядку
обов'язкові для виконання
підприємствами усіх форм власності та
господарювання на підставі пункту 2
постанови Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1995 р. N100 "Про затвердження
Порядку обчислення середньої
заробітної плати".

Однак, виконавчим органом - генеральним
директором підприємства в межах
повноважень на підставі Статуту
відповідне рішення у вигляді акту щодо
зменшення коефіцієнту при розрахунку
оплати праці в період відпусток
працівників не приймалося, а спільна
постанова носить погоджувальний
характер із профспілками і не є
належним рішенням уповноваженого
органу ПАТ "Євраз Суха Балка".

На виконання спільної постанови було
видано Наказ № 296 від 16.02.2012 року, яким
визначено порядок розрахунку. Проте
вказаний Наказ також не містить
відповідного рішення з приводу питання
щодо зменшення коефіцієнту.

У зв'язку з чим, доводи апеляційної
скарги відповідача про те, що на
госпрозрахункових підприємствах і в
організаціях коригування заробітної
плати та інших виплат провадиться з
урахуванням їх фінансових можливостей,
та що підприємство на власний розсуд
вже визначило корегуючи коефіцієнти
для визначення середньої заробітної
плати у випадках підвищення тарифних
ставок і посадових окладів у
відповідності з актами законодавства і
прийняло рішення про розрахунок цих
сум за формулою: корегуючий коефіцієнт
= 1 + розмір підвищення тарифних ставок
та окладів (в частках одиниці) Х 0,71, а
тому незастосування судом цієї формули
є незаконним, не можуть бути взяті до
уваги колегією суддів з вищенаведених
підстав.

Висновок суду першої інстанції щодо
застосування коефіцієнту 1,25 з 01.01.2005
року на підставі наказу № 83 від 24.01.2005
року, на думку колегії суддів, є
правильним, оскільки таке підвищення
відбулося відповідно умов Галузевої
Угоди на 2005 рік, яка передбачає
підвищення посадових окладів, Наказ
стосується всіх працівників
підприємства і таке підвищення
відповідає положенню п.10 Порядку.

У зв'язку з чим, колегія суддів не може
взяти до уваги доводи апеляційної
скарги відповідача щодо відсутні
правових підстав для застосування до
наказу №83 від 24.01.2005 року положень 10
Порядку обчислення середньої
заробітної плати та врахування цього
коефіцієнту при обчисленні
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток з вищенаведених підстав.

Не може погодитись колегія суддів і з
доводами апеляційної скарги щодо
пропуску позивачем строку для
звернення до суду за захистом свого
порушеного права з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦПК України перебіг
позовної давності починається від дня
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач дізнався про порушення свого
права лише із Спільної постанови
Генерального директора та
профспілкових комітетів від 06.02.2012
року, і саме з цього часу починається
перебіг позовної давності, а підстави
для застосування до правовідносин
сторін обмеженого строку позовної
давності тривалістю три місяці у
відповідності до трудового
законодавства, яке було чинне на час
порушення ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка»
трудових прав позивача щодо оплати
праці відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, в
редакції чинній станом на 06.02.2012 року, у
разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у справі за
конституційним зверненням громадянки
ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення
положень частини другої статті 233
Кодексу законів про працю України,
статей 1, 12 Закону України "Про оплату
праці", визнано, що у разі порушення
роботодавцем законодавства про оплату
праці не обмежується будь-яким строком
звернення працівника до суду з позовом
про стягнення заробітної плати, яка
йому належить, тобто усіх виплат, на які
працівник має право згідно з умовами
трудового договору і відповідно до
державних гарантій, встановлених
законодавством, зокрема й за час
простою, який мав місце не з вини
працівника, незалежно від того, чи було
здійснене роботодавцем нарахування
таких виплат.

Отже, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, фактично зводяться до
переоцінки доказів та незгодою з
висновками суду по їх оцінці. Проте
відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України
оцінка доказів є виключною
компетенцією суду, переоцінка доказів
діючим законодавством не передбачена.
Судом першої інстанції повно та
всебічно досліджені обставини справи,
перевірені письмові докази та надано
їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
відповідача повинна бути залишена без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції, на підставі ст.308 ЦПК
України, залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Євраз Суха
Балка" відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 26 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: