Справа №592/1932/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Костенко В. Г.Номер
провадження 22-ц/788/901/14 Суддя-доповідач -
Семеній Л. І. Категорія - 48
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Білецького О. М., Кононенко О.
Ю.,

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 03 квітня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа - ОСОБА_5,

про стягнення аліментів,

в с т а
н о в и л а:

26 лютого 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з даним позовом й, уточнивши свої
вимоги, просила стягнути з відповідача
аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно до
досягнення сином ОСОБА_6 23-річного віку.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що від
спільного шлюбу з відповідачем мають
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. За рішенням суду
відповідач сплачував аліменти на обох
дітей в розмірі 1/3 частини свого
заробітку, що становило по 310 грн. на
кожну дитину, проте з ІНФОРМАЦІЯ_3 року
син став повнолітнім, а з 01.10.2013 року
навчається у Варміньсько-Мазурському
Університеті в м. Ольштин /Польща/ та у
зв'язку з навчанням потребує
матеріальної допомоги, яку відповідач
має можливість надавати.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 03 квітня 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
аліменти на утримання сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 600 грн. щомісячно
до закінчення навчання до 30.06.2016 року,
починаючи стягнення з 26.02.2014 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

ОСОБА_3 з рішенням частково не
погодився, в апеляційній скарзі,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального
права, просить рішення місцевого суду
змінити та зменшити розмір стягнутих
аліментів до 310 грн.

Вказує, що місцевий суд не врахував
його матеріальне становище, численні
борги перед бюджетом, щомісячний дохід
1200 грн., а також те, що у нього є інші
утриманці, а тому необґрунтовано
стягнув 600 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення відповідача ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_8, які підтримали
доводи апеляційної скарги, заперечення
позивачки ОСОБА_4, дослідивши матеріали
справи, перевіривши рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
місцевий суд виходив з того, що
відповідач є підприємцем, і, оскільки
він має можливість утримувати матір,
сплачувати орендну плату, утримувати
автомобіль, сплачувати аліменти на
дочку, то має також можливість
сплачувати аліменти і на сина, який
навчається, у сумі 600 грн. щомісячно до
досягнення ним 23-річного віку.

Проте, з таким висновком суду колегія
суддів повністю погодитись не може.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що з
29.07.1995 року по 12.10.2011 року ОСОБА_4
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем.

Від цього шлюбу вони мають сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітню дочку
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 12.10.2011 року з
відповідача стягнуто аліменти на
утримання сина ОСОБА_6 та дочки ОСОБА_7 у
розмірі 1/3 частини усіх видів доходів,
але не менше 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку, до їх
повноліття.

Син ОСОБА_6 має постійне зареєстроване
місце проживання з позивачкою,
ІНФОРМАЦІЯ_3 року йому виповнилося 18
років, в зв'язку з чим виплата аліментів
на його утримання за рішенням суду
припинена.

З матеріалів справи також вбачається,
що ОСОБА_6 з 01.10.2013 року навчається у
Варміньсько-Мазурському Університеті
в м. Ольштин Республіки Польща на
платній основі, кінцевий строк
навчання - 30.06.2016 року. Усі витрати по
його навчанню та утриманню несе
позивачка.

До досягнення сином повноліття
відповідач сплачував аліменти на
кожного з дітей по 310 грн.

Вказані факти вірно встановлені судом
першої інстанції на підставі зібраних,
досліджених та оцінених доказів.

Відповідно до ст.199 СК України якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі ст.200 СК України суд визначає
розмір аліментів на повнолітню дитину
в твердій грошовій сумі та (або) у
частці від заробітку (доходу) платника
аліментів з урахуванням обставин,
зазначених у ст. 182 СК України.

Місцевий суд прийшов до правильного
висновку, що син відповідача є
повнолітнім, навчається і потребує у
зв'язку з цим матеріальної допомоги, а
відповідач є приватним підприємцем і
має нерегулярний щомісячний дохід,
тому обґрунтовано визначив стягнення
аліментів у твердій грошовій сумі.

Проте, колегія суддів не може
погодитись з висновком місцевого суду
в частині розміру стягнутих з ОСОБА_3
аліментів.

З роз'яснень п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року N 3 "Про застосування окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" вбачається, що
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне
становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне
значення.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач є приватним підприємцем,
дійсно має власний транспортний засіб,
сплачує певні суми за договорами
оренди, проте висновок суду про
здатність ОСОБА_3 сплачувати аліменти у
розмірі 600 грн. щомісячно належними
доказами не підтверджений.

Так, з довідки ДПІ в м. Суми від 19.03.2014
року №15021/м/17432 вбачається, що доходом
відповідача є його виручка від
підприємницької діяльності за 2013 рік
на суму 14 400 грн. (а.с.28).

Інших доказів, які б підтверджували
більші суми його доходів позивачка
суду не надала, а тому суд першої
інстанції при визначенні розміру
аліментів не врахував матеріальне
становище платника аліментів, а також
наявність у нього зобов'язань зі сплати
аліментів на дочку ОСОБА_7.

Таким чином, обґрунтовано встановивши
наявність у повнолітнього ОСОБА_6
потребу у матеріальній допомозі у
зв'язку із навчанням в університеті та
вказавши на обов'язок відповідача його
утримувати, суд першої інстанції
належним чином не мотивував свій
висновок про визначення розміру
аліментів у сумі 600 грн. Крім того, без
врахування положень ст.57 ЦПК України в
основу рішення суд поклав висновки про
можливість сплачувати вказану суму
аліментів, фактично виходячи з його
статусу, як приватного підприємця, а не
з фактичних доказів його прибутків та
матеріального становища.

За таких обставин, суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини справи щодо
наявності у відповідача можливості
надавати утримання повнолітньому сину
у сумі 600 грн. щомісяця з урахуванням
матеріального стану позивача, що має
значення для визначення розміру
аліментів.

Враховуючи вище викладене, колегія
суддів вважає, що розмір аліментів на
утримання сина ОСОБА_6 до закінчення
ним навчання слід визначити в розмірі
400 грн. на місяць, який відповідає
матеріальному становищу ОСОБА_3, з
урахуванням його обов'язку сплачувати
аліменти на другу дитину, у зв'язку з
чим рішення суду першої інстанції в цій
частині відповідно до ст.309 ЦПК України
слід змінити.

Керуючись ст. 303, ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і
ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 03 квітня 2014 року в частині
розміру аліментів, що підлягають
стягненню з ОСОБА_3, змінити та
визначити його у сумі 400 грн., а не 600
грн., як зазначено в рішенні місцевого
суду.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу протягом двадцяти днів може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -