Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/1369/14
Головуючий у 1 інстанції: Каряка Д.О.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.

суддів: Каракуші К.В.

Глазкової О.Г.

при секретарі: Камінській О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» на рішення
Приморського районного суду
Запорізької області від 19 грудня 2013
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулося до суду з вказаним позовом
до ОСОБА_3 У позові зазначалось, що
відповідно до укладеного договору
№ZP1RRC41180294 від 11.02.2008 року відповідач
отримала кредит у розмірі 6062,61 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 11.02.2011
року. Відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконала. У зв'язку з чим станом на
26.10.2012 року утворилась заборгованість у
сумі 33820,75 грн., яка складається з
наступного: 5510,63 грн. - заборгованість
за кредитом, 781,44 грн. - заборгованість
по процентах за користування кредитом,
1964,34 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом, 23477,64 грн. - пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором, 500 грн. - штраф (фіксована
частина), 1586,70 грн. - штраф (процентна
складова). Посилаючись на вказані
обставини, позивач просив суд стягнути
з відповідача заборгованість у розмірі
33820,75 грн. за кредитним договором №
ZP1RRC41180294 від 11.02.2008 року та судові
витрати.

Рішенням Приморського районного суду
Запорізької області від 19 грудня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ПАТ КБ «Приватбанк» подано
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду суддю - доповідача,
пояснення представника апелянта,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач ОСОБА_3 не є боржником за
кредитним договором №ZP1RRC41180294 від
11.02.2008 року, оскільки згідно з
висновками почеркознавчої експертизи
підписи від імені ОСОБА_3, що містяться
у заяві в рядках «підпис» кредитного
договору, виконано не ОСОБА_3, а іншою
особою (т.2, а.с.11-14).

Таким чином, суд першої інстанції на
підставі доказів, поданих сторонами,
які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшов до правильного
висновку про те, що позичальник ОСОБА_3
кредитний договір не підписувала, що
підтверджується висновком
судово-почеркознавчої експертизи, тому
відповідач довела (ст. ст. 10, 60 ЦПК
України), що не повинна відповідати за
кредитним договором.

Єдиний довід апеляційної скарги
полягає в тому, що суд першої інстанції
взяв до уваги висновок експерта, який
на думку апелянта, є недопустимим
доказом, оскільки експерту не було
подано достатньої кількості об'єктів
дослідження.

Проте такий довід є неприйнятним
виходячи з такого.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України та ч.1 60 ЦПК
України передбачено, що кожна сторона
повинна і зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 4 статті 60 ЦПК Украни
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно із роз'ясненнями, що містяться в
п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 8 від 30 травня 1997 року "Про
судову експертизу в кримінальних і
цивільних справах" повторна експертиза
призначається, коли є сумніви у
правильності висновку експерта,
пов'язані з його недостатньою
обґрунтованістю чи з тим, що він
суперечить іншим матеріалам справи, а
також за наявності істотного порушення
процесуальних норм, які регламентують
порядок призначення і проведення
експертизи.

Апелянтом всупереч наведеним
приписам ані у скарзі, ані в засіданні
апеляційного суду не заявлялось
відповідне клопотання про призначення
повторної експертизи. Таким чином,
доводи апеляційної скарги фактично
зводяться до формальної незгоди з
висновком експертизи.

Твердження представника апелянта
про те, що ОСОБА_3 отримувала за місцем
роботи довідку про доходи за серпень 2007
року по січень 2008 року не може
слугувати підтвердженням укладання
кредитного договору між сторонами.

За таких обставин судова колегія
вважає, що підстав для скасування
рішення суду першої інстанції не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Приморського районного суду
Запорізької області від 19 грудня 2013
року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: