справа № 619/5209/13-ц
провадження 2/619/243/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 року
Дергачівський
районний суд

Харківської
області

у складі: головуючого
судді Якименко Л.О.

при секретарі
Ломановій І.А.

за участю
представника

позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Дергачі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2, який
діє в інтересах неповнолітніх дітей:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, ПАТ «КБ «Надра», треті особи
служба у справах дітей Дергачівської
районної державної адміністрації,
приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу у
Харківській області ОСОБА_8 про
визнання недійсним договору іпотеки.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, який діє в інтересах
неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_7, ПАТ «КБ «Надра»,
треті особи служба у справах дітей
Дергачівської районної державної
адміністрації, приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу у Харківській області ОСОБА_8
про визнання недійсним договору
іпотеки.

В підтвердження позову позивач
посилається на те, що 26.07.2007 року був
укладений договір іпотеки № 6/4/2007/980-І/458
між ОСОБА_7 і ВАТ КБ «Надра» (на даний
час ПАТ «КБ «Надра») в особі заступника
начальника управління з роздрібного
продажу філії ВАТ КБ «Надра»
Харківське РУ Голованова Геннадія
Анатолійовича. Договір посвідчений
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу
Харківської області ОСОБА_8,
зареєстровано в реєстрі за № 368.

Зазначений договір був укладений
для забезпечення зобов'язання ОСОБА_7
за кредитним договором № 6/4/2007/840-К/458
від 26.07.2007 року між іпотекодержателем
(ВАТ КБ «Надра») та іпотекодавцем
(ОСОБА_7).

Предметом іпотеки є жилий будинок
за адресою: АДРЕСА_1.

Про укладення зазначеного
договору іпотеки позивачу стало відомо
з постанови про відкриття виконавчого
провадження від 13.06.2013 року головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Дергачівського районного управління
юстиції Садикова О.В. про примусове
виконання виконавчого напису № 3002 від
21.05.2013 року, виданого приватним
нотаріусом Дніпропетровського МНО
ОСОБА_11 про звернення стягнення на
предмет іпотеки нерухоме майно -
житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

Житловий будинок, розташований за
вищевказаною адресою належить
позивачу та відповідачу ОСОБА_7 на
праві спільної сумісної власності на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
Дергачівського районного
нотаріального округу ОСОБА_12 15.11.2006
року за реєстровим № 2943.

В зазначеному будинку
зареєстровані та мешкають - позивач,
відповідач ОСОБА_7 та їх неповнолітні
діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

На момент укладення договору
іпотеки від 26.07.2007 року в будинку були
зареєстровані їх малолітні діти -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до вимог ст. 12 Закону
України № 2623-IV «Про основи соціального
захисту бездомних осіб і безпритульних
дітей»: держава охороняє і захищає
права та інтереси дітей під час
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна; неприпустиме зменшення або
обмеження прав та інтересів дітей під
час вчинення будь-яких правочинів щодо
жилих приміщень; органи опіки та
піклування здійснюють контроль за
дотриманням батьками та особами, які їх
заміняють, житлових прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
відповідно до закону; для вчинення
будь-яких правочинів щодо нерухомого
майна, право власності на яке або право
користування яким мають діти,
необхідний попередній дозвіл органів
опіки та піклування, що надається
відповідно до закону. Посадові особи
органів опіки та піклування несуть
персональну відповідальність за
захист прав та інтересів дітей при
наданні дозволу на вчинення правочинів
щодо нерухомого майна, яке належить
дітям.

Однак, у порушення зазначених
вимог закону сторони договору іпотеки
від 26.07.2007 року дозвіл органу опіки та
піклування на укладення договору
іпотеки не отримали. Таке порушення
закону направлене всупереч інтересам
малолітніх дітей і є підставою для
визнання договору іпотеки недійсним.

Сторони договору іпотеки від 26.07.2007
року, не отримавши попереднього
дозволу органу опіки та піклування на
вчинення правочину, порушили вимоги
закону, а саме ч. 4 ст. 12 Закону України №
2623-IV «Про основи соціального захисту
бездомних осіб і безпритульних дітей».
Конвенція ООН про права дитини від 20
листопада 1989 року, ратифікована ВР
України встановлює, що у всіх діях щодо
дітей, незалежно від того, здійснюються
вони державними чи приватними
установами, що займаються питаннями
соціального забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється як найкращому
забезпеченню інтересів дитини. Статтею
55 ЦК України передбачено, що опіка і
піклування встановлюється з метою
забезпечення особистих немайнових і
майнових прав та інтересів малолітніх,
неповнолітніх осіб, а також
повнолітніх осіб, які за станом
здоров'я не можуть самостійно
здійснювати свої права та виконувати
обов'язки. Інтереси таких осіб
захищаються, зокрема, органом опіки та
піклування.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_2 позов підтримав в повному
обсязі і пояснив, що про укладення
договору іпотеки йому стало відомо в
серпні 2013 року від державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Дергачівського
районного управління юстиції.
Договором іпотеки вважає, що порушені
права його неповнолітніх дітей.
Кредитний договір дружиною ОСОБА_7
укладався в 2007 році. Під час укладання
кредитного договору в 2007 році він
підписував у нотаріуса якісь папери.

Представник позивача ОСОБА_2 -
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав і
просив визнати недійсним договір
іпотеки, так як на момент укладання
договору іпотеки неповнолітні діти
були зареєстровані в житловому
будинку, а дозвіл органу опіки та
піклування на вчинення правочину не
було витребувано.

Відповідач ОСОБА_7 позовні вимоги
визнала і пояснила, що кредитний
договір укладався нею в липні 2007 року з
ВАТ КБ «Надра». Діти були зареєстровані
в будинку із самого початку його
придбання. При укладанні договору вона
надавала копію будинкової книги та
довідку про склад сім'ї, де були
зазначені неповнолітні діти. При
укладанні договорів кредиту та іпотеки
її чоловік ОСОБА_13 не був присутнім у
нотаріуса.

Представник відповідача ПАТ КБ
«Надра» Стешак Ю.П. в судовому
засіданні 13 лютого 2014 року позовні
вимоги не визнала і пояснила, що
договір іпотеки був укладений у
відповідності до чинного
законодавства. 26.07.2007 року ОСОБА_7
уклала кредитний договір, в
забезпечення якого у той же день
укладено договір іпотеки. Кредит не
повернутий банку, тому було звернуто
стягнення на предмет іпотеки. Доказів
про проживання та реєстрацію дітей в
іпотечному будинку надано не було.
Навпаки ОСОБА_7 надала банку довідку
міської ради про те, що має склад сім'ї -
чоловіка ОСОБА_2. Останнім було надано
заяву нотаріусу про те, що він не
заперечує проти укладання дружиною
договору іпотеки. В судові засідання на
13.03.2014 року та 02.04.2014 року представник
банку не прибула, про поважні причини
неявки суду не повідомила, тому суд
ухвалив про продовження розгляду
справи за її відсутності.

Представник третьої особи - служби
у справах дітей Дергачівської районної
державної адміністрації в судове
засідання не з'явився, надав заяву,
згідно якої начальник служби у справах
дітей Дергачівської
райдержадміністрації Власенко О.І.
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі та вважає позов таким, що
підлягає задоволенню, а справу просить
розглядати без участі представника
служби у справах дітей Дергачівської
районної державної адміністрації, що
суд вважає за можливе.

Третя особа - приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_8 в
судове засідання не з'явилася,
сповіщалася про час і місце розгляду
справи належним чином. Про поважні
причини неявки суду не повідомила, тому
суд вважає за можливе розглянути
справу за її відсутності, так як про
свій вступ у справу вона суду не
повідомила.

Суд, вислухавши сторони,
дослідивши матеріали цивільної справи,
як докази, вважає, що позов ОСОБА_2 не
підлягає задоволенню.

Судом було достовірно
встановлено, що 26.07.2007 року був
укладений договір іпотеки № 6/4/2007/980-І/458
між ОСОБА_7 і ВАТ КБ «Надра» в особі
заступника начальника управління з
роздрібного продажу філії ВАТ КБ
«Надра» Харківське РУ Голованова
Геннадія Анатолійовича. Договір
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_8,
зареєстровано в реєстрі за № 368.

Зазначений договір був укладений
для забезпечення зобов'язання ОСОБА_7
за кредитним договором № 6/4/2007/840-К/458
від 26.07.2007 року між іпотекодержателем
(ВАТ КБ «Надра») та іпотекодавцем
(ОСОБА_7).

Предметом іпотеки є жилий будинок
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Вищевказаний будинок на підставі
договору купівлі-продажу від 15
листопада 2006 року, засвідченого
приватним нотаріусом Дергачівського
районного нотаріального округу ОСОБА_12
за реєстровим номером 2943, належить
ОСОБА_7.

На підставі ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених сторонами
обставин.

У відповідності до ст. 15 ЦК
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Доказами відповідно до ст. 57 ЦПК
України є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Докази
мають бути належними (ст. 58 ЦПК України)
та допустимими (ст. 59 ЦПК України).

Крім того, відповідно до вимог ст.
60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

За ст. 6 ч. 3 Закону України «Про
іпотеку» іпотекодавець зобов'язаний до
укладення іпотечного договору
попередити іпотекодержателя про всі
відомі йому права та вимоги інших осіб
на предмет іпотеки, в тому числі ті, що
не зареєстровані у встановленому
законом порядку.

Відповідно до частини 1 ст. 37 Закону
України «Про іпотеку»,
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

У статті 1 Закону України «Про іпотеку»
зазначено, що іпотека - вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки.

Іпотека є способом забезпечення
виконання зобов'язання (як правило,
грошового), а не правочином щодо
розпорядження майном, належним
іпотекодавцю, договір іпотеки не
створює обов'язків для будь-яких інших
осіб, крім сторін за договором.

Пунктом 7 Постанови Пленуму № 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» роз'яснено, що правочин
може бути визнаний недійсним лише з
підстав, визначених законом та із
застосуванням наслідків недійсності
передбачених законом. Невиконання
сторонами зобов'язань, які виникли з
правочину, має значення лише для
визначення наслідків його недійсності,
а не для визнання правочину недійсним.

Загальними вимогами чинності
правочину є такі: зміст правочину не
може суперечити ЦК України та іншим
вимогам цивільного законодавства , а
також моральним засадам суспільства;
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятись у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на спільне настання
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним; не може
суперечити правам та інтересам осіб.
Правочин може визнаватись недійсним за
наявності дефектів у будь-якому
елементі правочину.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено,
що підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 6 ст. 203 ЦК України
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

На час укладення вказаного вище
договору іпотеки право власності на
предмет іпотеки в цілому належало
відповідачу ОСОБА_7 У вказаному вище
будинку, який був предметом іпотеки, на
час укладення договору іпотеки були
зареєстровані: відповідачка ОСОБА_7, її
чоловік ОСОБА_2 та їх неповнолітні діти.
Представником ПАТ «КБ «Надра» в
судовому засіданні 13.02.2014 року було
надано ксерокопію довідки
Дергачівської міської ради без номера
і дати (а.с. 56), про те, що ОСОБА_7 має
склад сім'ї: чоловік ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_5. Ця довідка начебто була
надана банку на час укладання
кредитного договору та договору
іпотеки. Оригінал вищевказаної довідки
суду надано не було, у довідці
відсутній вихідних номер та дата
видачі, тому суд вважає, що даний доказ
не є належним і допустимим і не приймає
його до уваги.

Однак позивачем також не надано суду
належних доказів про те, що на 26 липня
2007 року подружжя ОСОБА_2 повідомило
банку та нотаріусу про реєстрацію в
будинку їх неповнолітніх дітей.
Пояснення відповідача ОСОБА_7 про те, що
вона надала копію будинкової книги та
довідку про склад сім'ї з даними про
реєстрацію неповнолітніх дітей, не
підтверджені ніякими доказами.
Пояснення сторін у справі можуть бути
доказами лише тоді, коли сторони
допитуються як свідки у справі. Таких
клопотань на адресу суду не надходило.

У відповідності до ст. 185 ЦПК України
письмові докази оголошуються в
судовому засіданні та надаються для
ознайомлення особам, які беруть участь
у справі. Таким чином судом досліджені:

копія заяви ОСОБА_7 від 26.07.2007 року (а.с.
57), у якій вона зобов'язалась не
прописувати в будинку, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
неповнолітніх дітей до закінчення
строку дії кредитного договору №
6/4/2007/840-К/458 від 26.07.2007 року. Відповідачка
не заперечувала, що вона подавала та
підписала зазначену вище заяву, тому
суд зазначений доказ визнає, як
допустимий і належний;

копія заяви ОСОБА_2 від 26.07.2007 року (а.с.
58), у якій він дав згоду своїй дружині -
ОСОБА_7 на передачу в іпотеку житлового
будинку з надвірними будівлями та
спорудами, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, придбаного ними на спільні
кошти в період зареєстрованого шлюбу.
Зміст ст.ст. 60, 65 Сімейного кодексу
України нотаріусом роз'яснено. Позивач
не заперечував свій підпис на
зазначеній заяві, тому суд зазначений
доказ також визнає допустимим та
належним. Крім того, вищевказана заява
належним чином засвідчена приватним
нотаріусом ОСОБА_8 за реєстровим № 366.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
нотаріат» нотаріальна дія або відмова
у її вчиненні, нотаріальний акт
оскаржуються до суду. Право на
оскарження нотаріальної дії або
відмови у її вчиненні, нотаріального
акта має особа, прав та інтересів якої
стосуються такі дії чи акти.

Матеріали справи не містять доказів
звернення позивача зі скаргою на дії
нотаріуса та визнання дій нотаріуса
незаконними.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що дії приватного нотаріуса
ОСОБА_8 відповідають вимогам,
передбаченим Законом України «Про
нотаріат».

Таким чином, на час укладання договору
іпотеки суд вважає, що у першу чергу
саме батьки неповнолітніх дітей
повинні були охороняти і захищати
права та інтереси своїх неповнолітніх
дітей і не допустити їх порушення. У
відповідності до п. 44 постанови № 5
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» від 30.03.2012
року дійсно вказано, що згідно зі ст. 32
ЦК, ст. 177 СК та ст. 17 Закону України від 26
квітня 2001 року «Про охорону дитинства»
батьки не мають права без дозволу
органу опіки і піклування укладати
договір, який підлягає нотаріальному
посвідченню або спеціальній
реєстрації, відмовлятися від належних
дитині майнових прав, здійснювати
розподіл, обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди
повинні виходити із того, чи мала
дитина право власності на предмет
іпотеки чи право користування
предметом іпотеки на момент укладення
договору іпотеки.

Зважаючи на викладене, суд вважає,
що обставини, на які посилається
позивач, як на підстави визнання
договору іпотеки недійсним, не
свідчать про його недійсність.

Ухвалою Дергачівського районного
суду від 08 листопада 2013 року в
забезпечення позову ОСОБА_2 було
заборонено відчуження житлового
будинку, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1. Суд вважає, що відповідно до ч.
6 ст. 154 ЦПК України необхідно скасувати
заходи забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.10, 11, 58, 59, 60, 154, 185 ЦПК
України, ст.ст. 15, 203, 215 ЦК України,
Законом України «Про іпотеку», суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 -
відмовити.

Скасувати заходи забезпечення
позову за ухвалою Дергачівського
районного суду від 08 листопада 2013 року
в вигляді накладеної заборони на
відчуження житлового будинку, який
розташований в АДРЕСА_1

Виконання рішення в частині
скасування заходів забезпечення
позову покласти на начальника відділу
Державної виконавчої служби
Дергачівського районного управління
юстиції у Харківській області.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення вступної і резолютивної
частини рішення апеляційної скарги
через Дергачівський районний суд, а
особами, які приймали участь у справі,
але не були присутні під час
проголошення рішення у той же строк з
моменту отримання копії рішення. Строк
виготовлення мотивувальної частини
рішення 07 квітня 2014 року.

Суддя:
Якименко Л.О.