Провадження № 2/161/627/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

22 квітня 2014 року

Луцький міськрайонний
суд Волинської області

у складі: головуючого судді
Івасюти Л.В.

при секретарі
Каліщук Л.Г.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку справу за
позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в
інтересах малолітньої дитини ОСОБА_5 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням,
встановлення порядку користування
житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в своїх інтересах та в
інтересах малолітньої дитини ОСОБА_5 21
жовтня 2013 року звернулася в суд з
позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні житловим
приміщенням, встановлення порядку
користування житловим приміщенням.

Позов мотивує тим, що квартира
АДРЕСА_1 з 15.11.2007 року перебуває у
спільній власності її та її
малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
та відповідача - її діда, ОСОБА_3. На
даний час, вона та відповідач по справі,
не можуть досягти згоди щодо порядку
користування житлом. Останній
одноосібно користується вищевказаною
квартирою, після смерті своєї дружини -
ОСОБА_6, яка є бабою, став влаштовувати у
квартирі сварки. Відповідач приховав
від неї належні їй приватизаційні
документи на житло, виставляв з
квартири її речі, замінив без її відому
замки вхідних дверей квартири, ключі
від яких дати їй та її сину
відмовляється. Вона з родиною змушена
проживати у квартирі своїх батьків -
ОСОБА_7 та ОСОБА_12 Усунути перешкоди у
користуванні належною їй на праві
спільної власності спірною квартирою
відповідач у добровільному порядку
відмовляється.

Посилаючись на вищенаведене, позивач
просила суд зобов'язати ОСОБА_3 усунути
перешкоди в користуванні належної їй
та її малолітньому синові ОСОБА_5 на
праві власності квартирою, яка
знаходиться у АДРЕСА_1, шляхом
зобов'язання ОСОБА_3 надати доступ до
квартири, можливість спільного
користування кухнею, санвузлом,
коридором квартири за вказаною адресою
та видачі їй приватизаційних
документів на дане житло на її ім'я та
ім'я її малолітнього сина. Виділити їй і
її синові ОСОБА_5 окреме приміщення у
вигляді кімнати площею 16,7 квадратних
метрів та розділити особові рахунки по
утриманню квартири за адресою: АДРЕСА_1,
по оплаті за теплову енергію (опалення),
газове постачання, електропостачання,
водопостачання, вивезення побутових
відходів між нею та відповідачем -
ОСОБА_3.

Заявою від 11.02.2014р. позивач змінила
позовні вимоги, та просить зобов'язати
ОСОБА_3 усунути перешкоди в
користуванні належної їй та її
малолітньому синові ОСОБА_5 на праві
власності квартирою АДРЕСА_1 шляхом
вселення її - та її малолітнього сина
ОСОБА_5 у квартиру АДРЕСА_1. Встановити
порядок користування житлом шляхом
виділення їй і її синові ОСОБА_5
окремого приміщення у вигляді кімнати
площею 16,7 квадратних метрів, коридор,
кухню та санвузол залишити в
загальному користуванні, розділити між
нею та відповідачем - ОСОБА_3 в рівних
частинах особові рахунки по утриманню
квартири.

В судовому засіданні позивач
підтримала позов з наведених у
уточненій позовній заяві мотивів.

Відповідач в судовому засіданні
позову не визнав та пояснив, що у нього
з позивачем склались неприязні
стосунки, в зв'язку з чим вони не
зможуть проживати в одній квартирі
разом. Крім цього, позивачем пропущено
строки позовної давності для звернення
до суду.

Заслухавши пояснення сторін,
показання допитаних в судовому
засіданні в якості свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_1.
дослідивши письмові докази по справі,
суд прийшов до висновку, що позов
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Згідно зі статтею 358 ЦК України, право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачу, її неповнолітньому сину,
відповідачу ОСОБА_3 на праві спільної
часткової власності належить квартира
АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про
право власності /788-р/ 15.11.2007 /відділу
реєстру житлового фонду департаменту
житлово-комунального господарства і
будівництва Луцької міської ради, про
що свідчить витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно
комунального підприємства «Волинське
обласне бюро технічної
інвентаризації» (а.с.7
інвентаризаційної справи ).

Як вбачається з останнього, спірне
житло на праві спільної часткової
власності належало відповідачу ОСОБА_3,
його дружині ОСОБА_6, ОСОБА_1 та її
малолітньому сину ОСОБА_5 (по ? частці
кожному).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла, що
підтверджується копією повторного
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від
14.08.2013р., виданим відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Луцького
міського управління юстиції
Волинської області.(а.с.10).

З свідоцтва про право на спадщину за
законом вбачається, що 17.07.2013р.
відповідач ОСОБА_3 успадкував після
смерті дружини ОСОБА_6 ? частки
вищевказаного житлового приміщення
(спадкова справа №6/2013, зареєстровано в
реєстрі за №1347).

Таким чином, відповідач є власником ?
частки квартири АДРЕСА_1.

Як встановлено судом, позивач разом з
малолітнім сином також є власником ?
частки цієї ж квартири.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України
передбачено, що власник володіє,
користується і розпоряджається
належним йому майном (у даному випадку
квартирою) на свій розсуд.

Відповідно до ст. 317 ЦК України,
власникові належать право володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 замінив замок на вхідних дверях
квартири, чинить позивачу та її
малолітньому сину перешкоди у
користуванні належною їм на праві
власності квартирою.

Даного факту не заперечив в судовому
засіданні відповідач.

За таких обставин, позовна вимога
ОСОБА_1 щодо зобов'язання відповідача
усунути перешкоди їй та синові у
користуванні квартирою є
обґрунтованою.

З матеріалів справи вбачається, що
спірна квартира складається з двох
кімнат площею 13кв.м. 16,7 кв.м, кухні
площею 3кв.м, коридорів площею 4,5 та 1,9
кв. метри, вбиральні площею 2,9 кв. метри.

Позивач просить встановити порядок
користування вказаним житловим
приміщенням, виділити їй і сину ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, кімнату площею 16,7 кв.м,
коридор, кухню та санвузол за
вищевказаною адресою залишити у
загальному користуванні.

Як слідує зі змісту статті 50 ЖК України,
не допускається заселення однієї
кімнати особами різної статі, старшими
за дев'ять років, крім подружжя.

Сину позивача виповнилось 12 років.

За таких обставин, суд не вправі
виділити в користування позивача та її
сина кімнату площею 16,7 кв.м за
вищевказаною адресою, тому в цій
частині позов ОСОБА_1 не підлягає до
задоволення.

Таким чином, аналізуючи наведені по
справі докази в їх сукупності та
приймаючи до уваги, що позивач та її син
не взмозі користуватись належною їм на
праві спільної часткової власності
квартирою АДРЕСА_1, суд прийшов до
висновку, що відповідача слід
зобов'язати усунути перешкоди у
користуванні позивачу та її
малолітньому сину ОСОБА_5 належної їм
на праві спільної часткової власності
квартири АДРЕСА_1 шляхом вселення
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у квартиру АДРЕСА_1.

Суд вважає, що посилання відповідача на
пропуск позивачем строку позовної
давності є безпідставним, оскільки
законодавством не передбачено
застосування строку позовної давності
до спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, а тому з
відповідача слід стягнути сплачені
позивачем судові витрати в сумі 114,70грн.
за вимогу про усунення перешкод у
користуванні житлом.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 61, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 317, 321 ч.1, 2, 358,
383, 391 ЦК України, ст.ст. 50, 155 ЖК України,
суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у
користуванні ОСОБА_1 та малолітньому
ОСОБА_5 належної їм на праві спільної
часткової власності квартири АДРЕСА_1
шляхом вселення ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у
квартиру АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1
114,70грн. (сто чотирнадцять гривень 70
копійок) судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного
суду Л.В.
Івасюта