Ухвала

Іменем України

07 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ткачука О.С. Висоцької В.С.
Кафідової О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
«Комерційний Банк «Надра» про визнання
кредитного договору недійсним за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - на рішення
апеляційного суду м. Києва від 10 грудня
2013 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що укладаючи 12 вересня 2008 року із
публічним акціонерним товариством
«Комерційний Банк «Надра» (далі - ПАТ КБ
«Надра») кредитний договір, він не
усвідомлював його змісту та наслідків,
не міг керувати своїми діями, у зв'язку
з чим не мав необхідного обсягу
цивільної дієздатності, позивач просив
визнати зазначений кредитний договір
недійсним.

Заочним рішенням Оболонського
районного суду м. Києва від 15 березня 2013
року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано
кредитний договір від 12 вересня 2008 року
недійсним. Розподілено судові витрати.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
10 грудня 2013 року рішення районного суду
скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_5 - просить скасувати рішення
апеляційного суду, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, й залишити
рішення суду першої інстанції в силі.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду та відмовляючи
у задоволенні позову, апеляційний суд,
на підставі поданих сторонами доказів,
які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшов правильного висновку
про те, що підстав, передбачених ст. 225
ЦК України, для визнання кредитного
договору, укладеного 12 вересня 2008 року,
недійсним немає, оскільки відсутній
експертний висновок про абсолютну
неспроможність позивача у момент
укладення договору усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними.

Інших належних та допустимих доказів
для визнання договору недійсним із цих
підстав не надано.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити рішення
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
10 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ткачук О.С. Висоцька В.С.
Кафідова О.В.