Справа
№256/2876/2014ц
РІШЕННЯ

Іменем України

05 травня 2014 р. Калінінський районний
суд м. Донецька у складі:

головуючого судді - Гавриленка О.М.

при секретарі - Ткачі А.Г,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду у квітні п.р.
позивачка просила визнати за нею право
власності за набувальною давністю на
квартиру АДРЕСА_1. Позовні вимоги
обґрунтувала тим, що їй та її матері на
праві приватної власності належить
квартира АДРЕСА_2 у вказаному
домоволодінні, квартири АДРЕСА_3 та
АДРЕСА_4 належать іншій співвласниці
ОСОБА_2. Спірна квартира АДРЕСА_1 не має
господарів протягом 15 років, тоді як
догляд по ній та утримання здійснює
позивачка. Ця квартира має сумісний
двір з вже наявною у позивачки
квартирою. Крім того, у наявній у себе
квартири позивачка мешкає разом з
малолітнім сином та матір'ю, що
об'єктивно ускладнює їх становище та
потребує суттєвого поліпшення
життєвих умов. А тому, оскільки більше 15
років позивачка фактично добросовісно,
відкрито, безперервно володіла та
користувалася спірною квартирою,
утримувала її, як власне майно, заявляє
про застосування ч.2 ст. 344 ЦК України. За
письмовою заявою позивачка просила
розглянути справу за її відсутності,
наполягала на задоволенні позову.

Відповідачка у судове засідання не
з'явилась, про час та місце розгляду
справи була повідомлена належним
чином. Вона ж звернулась до суду із
заявою про розгляд справи за її
відсутності та позовні вимоги визнала
у повному обсязі і не заперечувала
проти їх задоволення.

Перевіривши матеріали справи, суд
знаходить позов обґрунтованим і
підлягаючим задоволенню на підставі
ст,ст 344, 346 ЦК України, п. 8 Перехідних
положень ЦК України. За вимогами
останніх, зокрема, особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном
і продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років набуває право власності
на це майно (набувальна давність).
Правила статті 344 Цивільного кодексу
України про набувальну давність
поширюються також на випадки, коли
володіння майном почалося за три роки
до набрання чинності цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів справи,
згідно до свідоцтва про право
власності на квартиру АДРЕСА_2 від
10.05.2000 р. за № 28493 її власниками по ?
частині квартири є ОСОБА_3 та ОСОБА_1

У вказаній квартирі позивачка проживає
разом з матір'ю ОСОБА_3 та малолітнім
сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Загальна
площа квартири складає 21,3 кв.м. (житлова
площа - 17 кв.м.). В цій кімнаті проживають
три різностатеві людини.

Господарі ж спірної квартири АДРЕСА_1
відсутні понад 15-20 років. Квартира
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 мають одне подвір'я
та зручності. Позивачка 15 років
підтримує господарство та належний
стан спірної квартири АДРЕСА_1. За весь
цей час вона робила необхідні для життя
поліпшення, доглядала за будинком,
прибирала на подвір'ї, встановила
двері, вікна, зробила ремонт даху,
зробила можливий за своїм фінансовим
станом ремонт, тобто добросовісно
користувалася майном та зробила
будинок здатним для проживання. Окрім
того, за ці роки ніхто з заявою про
визнання права власності на будинок
або бажанням отримати його у власність
не з'являвся. Несення позивачкою витрат
по утриманню квартири підтверджено
актом сусідів.

Наведені обставини підтверджені
документально та ставити під сумніви
вірогідність яких суд не убачає
підстав.

Згідно ст.41 Конституції України право
приватної власності набувається в
порядку, визначеному законом. Слідуючи
змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України право
власності на нерухоме майно, що
підлягає державній реєстрації, виникає
за набувальною давністю з моменту
державної реєстрації. Набувальна
давність є юридичним фактом. Рішення
суду про встановлення факту спливу
строку набувальної давності не
замінюватиме собою державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, а буде лише підставою для її
проведення. Набувальна давність (або
давність володіння) відноситься до
первісних способів набуття права
власності, тому що права набувача
основані не на минулій власності чи
відносинах правонаступництва, а на
обов'язковій сукупності обставин,
передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК України, до
яких насамперед відносяться законний
об'єкт володіння, добросовісність
володіння, відкритість володіння,
давність володіння та його
безперервність (тобто строк володіння).

Тобто, виходячи із першої необхідної
умови об'єктом володіння є спірна
квартира, про що свідчить відповідна
технічна документація.
Добросовісність володіння спірною
квартирою, на який поширюється строк
давності - підтверджується складеним
актом від 14.04.2014 р.

Так, позивачка більше 15 років володіла
та відкрито користувався зазначеним
майном як власниця. Продовжує вона
володіти та користуватися квартирою й
по цей час. Позивачка відкрито,
добросовісно і безперервно володіє та
користується зазначеним нерухомим
майном по цей час, а саме на протязі
більш ніж 15 років, однак у зв'язку із
тим, що не набула права власності на
спірну частину квартири, то в повній
мірі не може реалізувати свої права як
власниці.

За викладених обставин суд виходить з
того, що відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини справи на які вона
посилається, як на підставу своїх
вимог. Позивачка у суді достовірно
довела факт набуття нею права
власності за набувальною давністю,
оскільки вона добросовісно і відкрито
користується нерухомим майном у
вигляді вказаної квартири на протязі
більше 15 років, інших осіб, які б
заявляли вимоги щодо повернення
вказаного нерухомого майна не має, отже
визнання права власності не суперечить
закону і не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, таким чином суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню в повному обсязі
і є підстави для визнання права
приватної власності за набувальною
давністю за позивачкою. А тому позов
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст,ст 10-11, 60, 209, 212-214 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН
НОМЕР_1) право власності на квартиру
АДРЕСА_1 за набувальною давністю,
задовольнивши її вимоги у повному
обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення, а особи, які
брали участь у розгляді справи, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя -

05.05.2014