Справа № 456/2781/13
Головуючий у 1 інстанції: Янко Б.Я.
Провадження № 22-ц/783/2455/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: представника Служби
автомобільних доріг у Львівській

області - Лущак О.Є., представника
Дочірнього підприємства

«Львівський облавтодор ВАТ Державна
акціонерна компанія

«Автомобільні дороги» Кондрашова Д.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Служби
автомобільних доріг у Львівській
області на рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 23 грудня 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись з позовом
до Служби автомобільних доріг у
Львівській області, третя особа
Дочірнє підприємство "Львівський
облавтодор ВАТ "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги" про
стягнення на їх користь матеріальної
шкоди у розмірі 15000 грн., моральної
шкоди в розмірі 100 000 грн по 50 000 грн.
кожній з них.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено, стягнуто зі Служби
автомобільних доріг у Львівській
області на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5
матеріальну шкоду у розмірі 15 000 грн.,
моральну шкоду по 50 000 грн. кожній, а в
загальному 100 000 грн.

Рішення в апеляційному порядку
оскаржила Служба автомобільних доріг у
Львівській області, в апеляційній
скарзі просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Апелянт вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що 24.12.2010 р. Служба автомобільних доріг
у Львівській області уклала договір з
ДП "Львіський облавтодор" на виконання
робіт з поточного ремонту та
експлуатаційного утримання
автомобільних доріг загального
користування державного та місцевого
значення, атому вважає, що Служба
автомобільних доріг у Львівській
області виконала свої обов»язки по
забезпеченню безпечних умов
дорожнього руху, шляхом укладення
підрядного контракту з ДП "Львівський
облавтодор", а відтак відповідальність
за забезпечення безпечних і
безперешкодних умов руху на дорозі
повинно нести ДП "Львівський
облавтодор". Апелянт зазначає про те, що
відповідно до ст. 13 згаданого договору
відповідальність за відшкодування
збитків, заподіяних фізичним або
юридичним особам при виникненні ДТП,
пов"язаних з незадовільними дорожніми
умовами, визначається згідно чинного
законодавства, при цьому підрядник
несе відповідальність за
незабезпечення безпеки дорожнього
руху згідно діючих нормативів при
виконанні підрядних послуг, якщо ці
порушення виникли з вини підрядника та
призвели до ДТП. Підрядник ДП
"Львівський облавтодор" взяв на себе
зобовязання з врегулювання спорів при
виникненні ДТП, розгляд справ у судових
органах спільно з замовником,
відшкодування завданих збитків. Згідно
з п. 1.1. договору ДП "Львівський
облавтодор" зобов"язався виконувати
роботи згідно нормативів, які
передбачають забезпечення споживчої
якості дороги, систематичний нагляд за
дорогою для виявлення дефектів і
визначення орієнтовного обсягу роботи
з усунення. Службою автомобільних
доріг за виконані роботи в травні,
липні, жовтні 2011 року було сплачено ДП
"Львівський облавтодор" 1067890,0 грн., а
тому в діях служби відсутні ознаки
бездіяльності щодо вжиття заходів для
забезпечення безпеки дорожнього руху
та належного експлуатаційного
утримання даної дороги.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника Служби
автомобільних доріг у Львівській
області - Лущак О.Є. на підтримання
доводів апеляційної скарги,
заперечення представника Дочірнього
підприємства «Львівський облавтодор»
ВАТ Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги» Кондрашова Д.І.
щодо задоволення апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Положеннями ст.214 ЦПК України
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їхнє
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення відповідає
зазначеним вимогам.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що суб»єктом
відповідальності за завдану ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 майнову та моральну шкоду є
Служба автомобільних доріг у
Львівській області, доведеності її
вини у незабезпеченні безпечних умов
дорожнього руху, що призвело до ДТП, в
результаті якої загинув ОСОБА_6

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Встановлено, що 02.08.2011 року, близько 19
год., ОСОБА_7, керуючи автомобілем «Фіат
- Скудо», реєстраційний номер НОМЕР_1,
рухаючись автомобілем по дорозі
сполученням «Стрий-Мединичі» між с.
Касько та с. Вівня Стрийського району
Львівської області, виїхав за ліву межу
проїзної частини дороги та заїхав в
меліоративний канал. Внаслідок ДТП
пасажир автомобіля ОСОБА_6 загинув на
місці пригоди, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2 від 03.08.2011 р., виданого
Вівнянською сільською радою
Стрийського району Львівської області.

З наявних у матеріалах справи копій
свідоцтва про укладення шлюбу серії
НОМЕР_4 від 12.09.1992 р. та свідоцтва про
народження серії НОМЕР_3 від 23.07.1993 р.,
виданих Вівнянською сільською радою
Стрийського району Львівської області,
вбачається, що ОСОБА_6 доводився
позивачці ОСОБА_4 - чоловіком, а
позивачці ОСОБА_5 - батьком.

З копії постанови про закриття
кримінальної справи від 16.11.2012 р. видно,
що в порушенні кримінальної справи
відносно ОСОБА_7, водія автомобіля, в
якому загинув ОСОБА_6, було відмовлено
на підставі п.2 ст.6 КПК України за
відсутністю складу злочину; згідно
висновку автотехнічної експертизи №3801
від 11.11.2011р. автомобіль «Фіат - Скудо»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, перед
пригодою знаходився в технічно
справному стані, будь-яких
несправностей системи гальмування та
рульового управління даного
автомобіля виявлено не було.

Згідно з висновками проведеної під час
кримінального провадження судово
дорожньо - технічної експертизи № 3822
від 22.11.2011 р., ділянка дороги між с.
Касько та с. Вівня Стрийського району
Львівської області, де 02.08.2011 р. сталася
ДТП, за своїми
техніко-експлуатаційними показниками
не відповідає вимогам регламентуючих
документів та не забезпечує безпеку
дорожнього руху транспортних засобів з
дозволеною максимальною швидкістю
поза межами населених пунктів 90 км/год,
оскільки на ній були наявні окремі ями,
гранична глибина яких досягала: першої
28 см, другої 6,7 см, що значно перевищує
граничну глибину 4 см окремих вибоїн
для доріг ІІІ-Ї технічної категорії, а
дорожні знаки, які б попереджували про
дані невідповідності і вводили
обмеження швидкості руху, були
відсутні. Дорожньо - експлуатаційні
служби повинні були ліквідувати окремі
вибоїни та колійність в термін не
більше 3-х діб (для доріг III категорії в
літній період) з моменту їх виявлення
при перевірці стану дорожнього
покриття проїзної частини дороги
автодороги між с. Касько та с. Вівня
Стрийського району. При неможливості
ліквідувати дані вибоїни в зазначені
терміни, дорожньо-експлуатаційні
служби, з моменту виявлення їх, повинні
були негайно встановити за 150-300 м до
небезпечної ділянки тимчасовий
попереджувальний дорожній знак 1.12
«Вибоїна» та ввести обмеження
максимальної швидкості руху до 50
км/год. за допомогою ступінчастого
обмеження швидкості з кроком 20 км/год.
послідовним встановленням знаків 3.29
«Обмеження максимальної швидкості»,
розміщених один відносно одного на
відстані від 100 до 150 м.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 9 Закону України «Про
дорожній рух» до компетенції власників
автомобільних доріг, вулиць та
залізничних переїздів або
уповноважених ними органів у сфері
дорожнього руху належить, зокрема,
компенсація витрат власникам
транспортних засобів, якщо
дорожньо-транспортні події сталися з
причин незадовільного
експлуатаційного утримання
автомобільних доріг, вулиць та
залізничних переїздів, за рішеннями
судових органів; забезпечення
безпечних економічних та комфортних
умов дорожнього руху; забезпечення
учасників дорожнього руху інформацією
з питань аварійності та дорожнього
покриття, гідрометеорологічних та
інших умов, своєчасне виявлення
перешкод дорожньому руху та їх
усунення, а у разі неможливості
невідкладне позначення дорожніми
знаками, огороджувальними і
направляючими засобами.

Відповідно до ст. 24 цього ж Закону
власники доріг, вулиць та залізничних
переїздів або уповноважені ними
органи несуть відповідальність за
створення безпечних умов руху на
дорогах, вулицях та залізничних
переїздах, що знаходяться у їх
віданні.

Статтею 13 Закону України «Про
автомобільні дороги» передбачено, що
орган державного управління
автомобільними дорогами загального
користування відповідає за
відшкодування коштів користувачам
автомобільних доріг загального
користування у порядку, визначеному
Законом.

Згідно з п. 1.2 Положення про Службу
автомобільних доріг у Львівській
області, Служба автомобільних доріг у
Львівській області є державною
організацією, що належить до сфери
управління Державної служби
автомобільних доріг України,
підвідомча їй та здійснює функції
управління автомобільними дорогами
загального користування і є
одержувачем бюджетних коштів, що
спрямовуються на розвиток мережі
автомобільних доріг загального
користування. Метою діяльності служби
автомобільних доріг у Львівській
області є організація утримання в
належному технічному стані та розвиток
мережі автомобільних доріг загального
користування, постів та інших штучних
споруд, створення умов для безпечного
руху транспорту на них (п. 2.1 Положення).
Предметом діяльності служби
автомобільних доріг у Львівській
області серед іншого є організація
будівництва, ремонту та утримання
автомобільних доріг загального
користування, а також відповідних
інженерних комунікацій і споруд

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
джерела фінансування дорожнього
господарства України" від 18.09.1991 року
(зі змінами та доповненнями)
автомобільні дороги загального
користування та сільські дороги
України - це дороги державного та
місцевого значення, які забезпечують
внутрішньодержавні та міжнародні
перевезення пасажирів і вантажів
врахуванням
адміністративно-територіального
поділу держави, з'єднують населені
пункти і є складовою частиною єдиної
транспортної системи держави.

З матеріалів справи вбачається, що
автодорога загального користування
Стрий - Меденичі розміщена на землях
державної власності та перебуває на
балансі Служби автомобільних доріг.
Даний факт також не спростовувався та
не заперечувався в суді першої
інстанції представником Служби
автомобільних доріг у Львівській
області.

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що саме
Служба автомобільних доріг у
Львівській області є належним
відповідачем у справі, оскільки вона є
органом уповноваженим державою на
здійснення функцій по утриманню
автомобільних доріг загального
користування у належному технічному
стані, створення умов для безпечного
руху транспорту.

Стверджуючи про незаконність
оскаржуваного рішення, Служба
автомобільних доріг у Львівській
області посилалася на договір № 4-ПЕ на
надання послуг (виконання робіт) з
поточного (планово - попереджувального)
ремонту та експлуатаційного утримання
автомобільних доріг державного та
місцевого значення загального
користування Львівської області від
24.12.2010 р., укладений між Службою
автомобільних доріг у Львівській
області та ДП «Львівський облавтодор»,
відповідно до умов якого, на думку
апелянта, саме ДП «Львівський
облавтодор» повинно нести перед
відповідальність перед позивачами за
завдану майнову та моральну шкоду, як
організація яка безпосередньо
здійснює роботи з експлуатаційного
утримання автомобільної дороги, де
08.02.2011 року сталась ДТП. Даний договір
по своїй суті є договором підряду.

Відповідно до ст. ст. 837, ч.1 ст. 849 ЦК
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобовязується за
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобовязується прийняти та
оплатити виконану роботу. Замовник має
право у будь який час перевірити хід і
якість роботи не втручаючись у
діяльність підрядника.

Тобто, відповідно до умов договору №
4-ПЕ на надання послуг (виконання робіт)
з поточного (планово -
попереджувального) ремонту та
експлуатаційного утримання
автомобільних доріг державного та
місцевого значення загального
користування Львівської області від
24.12.2010 р., сторони наділені взаємними
правами та обовязками щодо предмету
договору, Служба автомобільних доріг у
Львівській області, як замовник, вправі
була у будь- який час перевірити хід і
якість роботи ДП «Львівський
облавтодор» та у випадку неналежного
виконання своїх зобовязань за
договором вправі була вимагати
застосування визначених договором чи
законом правових наслідків порушення
зобовязань.

Правильним є висновок суду першої
інстанції, що укладення Службою
автомобільних доріг у Львівській
області договору № 4-ПЕ на надання
послуг (виконання робіт) з поточного
(планово - попереджувального) ремонту
та експлуатаційного утримання
автомобільних доріг державного та
місцевого значення загального
користування Львівської області від
24.12.2010 р., не позбавляє Службу
автомобільних доріг обовязку нести
відповідальність перед позивачами,
оскільки відповідно до ст. 1172 ЦК
України замовник відшкодовує шкоду,
завдану іншій особі підрядником, якщо
він діяв за завданням замовника

А відтак, безпідставними є доводи
апелянта про те, що відповідальність за
майнову та моральну шкоду повинно
нести ДП «Львівський облавтодор», з
яким 24.12.2010 р. Службою автомобільних
доріг у Львівській області було
укладено договір № 4-ПЕ на надання
послуг (виконання робіт) з поточного
(планово - попереджувального) ремонту
та експлуатаційного утримання
автомобільних доріг державного та
місцевого значення загального
користування Львівської області,
згідно з умовами якого на думку
апелянт, саме ДП «Львівський
облавтодор», повинен нести
відповідальність, як організація яка
безпосередньо здійснює роботи з
експлуатаційного утримання
автомобільної дороги, де 08.02.2011 року
сталась ДТП.

На підставі вищенаведеного, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що суб»єктом
відповідальності за завдану шкоду є
Служба автомобільних доріг у
Львівській області, оскільки саме з її
вини позивачам була завдана майнова
шкода, так як ними понесено витрати на
виготовлення та спорудження
надгробного пам»ятника на могилі
ОСОБА_6, який загинув у ДТП, яка сталася
02.08.2011 р. на автодорозі Стрий - Меденичі,
внаслідок неналежного технічного
стану дороги, що підтверджуються
висновками дорожньо-технічної
експертизи № 3822 від 22.09.2011 р., тобто, у
результаті неправомірних дій
відповідача, а саме неналежного
виконання Службою автомобільних доріг
у Львівській області обовязків по
організації ремонту та утримання
доріг у належному технічному стані.
Крім того, вина відповідача полягає
також у неналежному контролі за
виконанням підрядною організацією, а
саме, ДП «Львівський облавтодор»
договірних зобовязань.

Статтею 1201 ЦК України передбачено, що
особа, яка завдала шкоди смертю
потерпілого, зобов'язана відшкодувати
особі, яка зробила необхідні витрати на
поховання та на спорудження
надгробного пам'ятника, ці витрати.

За наявності в матеріалах справи копії
накладної від 12.10.2012 р. про оплату
позивачами 15000 грн. за виготовлення та
спорудження надгробного пам»ятника на
могилі ОСОБА_6, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
стягнення зі Служби автомобільних
доріг у Львівській області на користь
позивачів на відшкодування понесених
позивачами витрат на спорудження
надгробного пам'ятника, тобто, завданої
позивачам 15000 грн. майнової шкоди,
розмір якої апелянтами не оспорюється.

Судом першої інстанції також
встановлено, що крім майнової шкоди,
дружині та дочці загиблого, позивачам
по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, була
заподіяна також і моральна шкода, яку
позивачі оцінили у 100000.00 грн., тобто, по
50000.00 грн. кожна.

Відповідно до ч.1 ст.1167, ч.2 ст.1168 ЦК
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.
Моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім»єю.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди,
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вони є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Крім того, згідно роз'яснень, які
містяться в пункті 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Що ж стосується розміру морального
відшкодування, то при визначені
розміру моральної шкоди, суд першої
інстанції вірно взяв до уваги те, що
позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 внаслідок
протиправних дій, що призвели до
загибелі їх чоловіка та батька, у
зв»язку з чим вони зазнали моральних
страждань, які виразились у глибоких
душевних переживаннях та перенесеному
стресі, повязаних зі смертю близької та
дорогої їм людини, що призвело до
погіршення стану їх здоровя, внаслідок
стресу, смерть члена сім»ї, який був
годувальником сім»ї, був офіційно
працевлаштованим та отримував
достатньо високий дохід, що
стверджується наявною у матеріалах
справи довідкою про доходи від 18.08.2011
року, що давало можливість гідно
забезпечувати свою сімю та створювати
домашній затишок та гармонію, призвела
до порушення нормального усталеного
способу їх життя, до змін у житті. Суд
першої інстанції вірно врахував ті
негативні наслідки, які настали для
позивачів після смерті ОСОБА_6, а саме
той факт, що через втрату дорогої
людини та годувальника сім»ї, позивачі
позбавлені необхідної та вагомої для
них як моральної, так і матеріальної
підтримки, постійних доходів.
Внаслідок втрати годувальника сімї,
позивачам стало значно складніше жити,
довелось понести додаткові витрати та
змінити сталий спосіб життя.

А відтак вірним є висновок суду першої
інстанції про те, що заявлений
позивачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розмір
морального відшкодування по 50000.00 грн.
кожній з них, відповідає вимогам
розумності та справедливості. Доводи
апеляційної скарги щодо недоведеності
спричинення позивачам моральної шкоди
у такому розмірі, не спростовують
правильних висновків суду першої
інстанції.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що висновки суду відповідають
обставинам справи, а оскаржуване
рішення є законним та обґрунтованим.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильних висновків
суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та
всебічно з»ясував обставини справи,
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального та процесуального
закону, а тому колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування оскаржуваного
рішення суду.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу Служби
автомобільних доріг у Львівській
області - відхилити,

Рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 23 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою апеляційного суду
законної сили.

Головуюча:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П