Справа № 204/2849/2014-ц
Провадження № 6/204/131/2014 р.
У Х В А Л А

30 квітня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді
Самсонової В.В.

при секретарі
Калініченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
подання Красногвардійського відділу
Державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України до виконання аліментних
зобов'язань,-

В С Т А Н О В И В:

25 квітня 2014 року до суду надійшло
подання Красногвардійського відділу
Державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України до виконання аліментних
зобов'язань, в якому вказав на те, що у
них на примусовому виконанні перебуває
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2-1381,
виданого 16.07.2007 року Індустріальним
районним судом м. Дніпропетровська, про
стягнення аліментів з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини зі
всіх видів заробітку (доходу), але не
менше ніж 30% прожиткового мінімуму на
утримання неповнолітньої дитини -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Заборгованість по
виплаті аліментів станом на 01.03.2014 року
за виконавчим листом складає 49255,30 грн.
У зв'язку з цим, Красногвардійський
відділ Державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції просить оголосити
заборону на виїзд за кордон ОСОБА_1.

Подання передано судді Самсоновій В.В.
28 квітня 2014 року цивільною канцелярією
суду.

Представник Красногвардійського
відділу Державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Лисакова І.М. в
судове засідання не з'явилася, про час
та місце слухання справи була
повідомлена належним чином, раніше
надала суду заяву, в якій підтримала
своє подання та просила задовольнити.
Дану заяву просила розглянути без
участі представника
Красногвардійського відділу Державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що подання
задоволенню не підлягає по наступним
підставам.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

У відповідності до ст. 373 ЦПК України, за
зверненням державного виконавця, суд
може встановити певні способи
виконання судового рішення, однак за
наявності обставин, що утруднюють його
виконання.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справі від 30.03.2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України вирішується при виконанні
судових рішень, ухвалених зокрема, за
позовами, що випливають із кредитних
правовідносин, у порядку,
передбаченому статтею 11 Закону України
«Про виконавче провадження» та статтею
377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язання.

У відповідності до ст. 33 Конституції
України і ст. 12 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» кожному,
хто на законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування і вільний вибір
місця проживання, а також право вільно
залишити територію України за винятком
обмежень встановлених законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», право
вільного виїзду за кордон певним чином
тимчасово обмежується в разі, якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
до виконання зобов'язань. Згідно ч. 2
цієї ж статті громадянинові України,
який має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті. Згідно ч. 4
цієї ж статті паспорт може бути
тимчасово затримано чи вилучено у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті, або в разі
використання паспорта для вчинення
злочину, або виявлення у ньому
підробки, а також у випадках припинення
громадянства України.

Згідно до вимог ст. 6 Закону України від
21.01.1994 року № 3857-XII «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України», громадянинові України, який
має документ, що дає право на виїзд за
кордон, може бути тимчасово відмовлено
у виїзді за кордон, зокрема, у випадках,
коли він ухиляється від зобов'язань,
накладених на нього судовим рішенням, -
до виконання зобов'язань.

З наданих суду матеріалів вбачається,
що суду не надано будь-яких достовірних
даних про зміну прізвища боржника,
місце проживання та реєстрації
боржника, його громадянство, наявність
звернень боржника до відповідних
органів з питань видачі паспорту, що
дає право виїзду за кордон, фактичну
видачу йому такого паспорта,
місцезнаходження такого паспорта,
вжиття будь-яких заходів примусового
виконання рішення суду державним
виконавцем, а також даних про
можливість виїзду боржника за кордон.
Також, з подання не вбачається
обґрунтованості припущення, що
вирішення питання про заборону
боржникові виїзду за кордон сприятиме
виконанню рішення суду.

Суд, оглянувши матеріали справи, не
вбачає дійсних обставин, що утруднюють
виконання рішення суду, та давали б
достатні підстави для обмеження права
боржника на виїзд за кордон в якості
способу забезпечення виконання
зобов'язань.

В силу дії ст. ст. 21, 22, 64 Конституції
України, конституційні права
гарантуються та не можуть бути
скасовані чи обмежені, крім випадків
передбачених Конституцією України та
законами України.

За таких обставин подання є
безпідставним, необґрунтованим та
таким що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2, 6 Закону України від 21.01.1994 року №
3857-XII «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»,
Правилами перетинання державного
кордону громадянами України,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 27 січня 1995 року №
57, які визначають порядок перетинання
громадянами України державного
кордону, ст. ст. 5, 11 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. ст. 10, 11, 57-61,
209, 217, 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволені подання
Красногвардійського відділу Державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України до виконання
аліментних зобов'язань - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може
бути подано протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
В.В. Самсонова