Справа № 154/1005/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Лященко О.В. Провадження №
22-ц/773/729/14 Категорія: 79 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів Стрільчука В.А., Карпук А.К.,

при секретарі Шугаловій О.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
поданням відділу державної виконавчої
служби Володимир-Волинського
міськрайонного управління юстиції
Волинської області про обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1 за
апеляційною скаргою відділу державної
виконавчої служби
Володимир-Волинського міськрайонного
управління юстиції Волинської області
на ухвалу Володимир-Волинського
міського суду Волинської області від 03
квітня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Володимир-Волинського
міського суду від 03 квітня 2014 року в
задоволенні подання відділу державної
виконавчої служби
Володимир-Волинського міськрайонного
управління юстиції Волинської області
(далі - ВДВС) про обмеження у праві
виїзду за межі України ОСОБА_1
відмовлено.

В поданій на ухвалу суду апеляційній
скарзі ВДВС, покликаючись на порушення
судом норм процесуального та
матеріального права, просить скасувати
оскаржувану ухвалу та постановити
нову, якою подання про тимчасове
обмеження виїзду за межі України
боржника ОСОБА_1 задовольнити.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу відповідно до
положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України не
ведеться.

Колегія суддів, приходить до висновку,
що апеляційну скаргу слід відхилити, а
ухвалу суду першої інстанції залишити
без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконанні у ВДВС Володимир-Волинського
міськрайонного управління юстиції
перебуває виконавче провадження №
26965174 щодо стягнення по виконавчому
листу № 2-444/08 від 14.05.2008 року, виданому
Снятинським районним судом
Івано-Франківської області про
стягнення з ОСОБА_1 у користь
Залучанського дитячого
будинку-інтернату аліментів на
утримання неповнолітньої дитини сина
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4
частини усіх видів заробітку, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
27.03.2008 року і до досягнення дитиною
повноліття (а. с. 5, 6).

Як вбачається із змісту довідки (а. с. 4),
станом на 01.03.2014 року заборгованість
ОСОБА_1 по сплаті аліментів на
утримання сина ОСОБА_2, становить 23463,22
грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК
України питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Статтею 33 Конституції України
передбачено, що кожному, хто на
законних підставах Закон України від 21
січня 1994 року «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» регулює порядок здійснення
права громадян України на виїзд з
України і в'їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Так п. 5 ст. 6 Закону України "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України" передбачено, що
громадянинові України, який має
паспорт може бути тимчасово відмовлено
у праві виїзду за кордон, якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" надано право
державному виконавцю у процесі
здійснення виконавчого провадження у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань покладених на нього
рішенням, звертатись до суду з таким
поданням.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
України наявність умислу та інші факти,
як обставини, які є предметом
посилання суб'єкта подання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України як на підставу його вимог,
підлягають доведенню.

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді обмеження у праві виїзду не за
сам факт невиконання зобов'язань, а за
ухилення від їх виконання. У зв'язку з
цим, з метою всебічного і повного
з'ясування всіх обставин справи,
встановлення дійсних прав та
обов'язків учасників спірних
правовідносин, суду належить з'ясувати,
чи дійсно особа мала намір не
виконувати належні до виконання
зобов'язання в повному обсязі.

Однак, звертаючись із даним поданням
державний виконавець ВДВС
Володимир-Волинського міськрайонного
управління юстиції Авраменко Н.В.
подала докази, які підтверджують факт
невиконання зобов'язань, проте доказів
ухилення боржника від виконання
зобов'язань суду подано не було.

Разом з тим в матеріалах справи
відсутні дані, з яких би вбачалося, що
ОСОБА_1 належним чином була повідомлена
про виконавчі провадження, про надання
їй терміну для добровільного виконання
рішення суду.

Звертаючись до суду з даним поданням,
державний виконавець долучив до
матеріалів копії викликів-попереджень
про необхідність сплати боргу, які
скеровувалась на адресу боржника (а. с. 6
зворот, 7), однак у них відсутні дати їх
направлення, а також відсутні дані про
отримання ОСОБА_1 попереджень. За таких
обставин дані попередження не можуть
вважатись тими доказами, які свідчать
про ухилення боржника від виконання
рішення суду.

З врахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
відділом ДВС Володимир-Волинського
міськрайонного управління юстиції не
доведено, та в матеріалах подання
відсутні будь-які докази того, що
боржник ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на неї судовим
рішенням.

А тому, суд першої інстанції правильно
відмовив у задоволенні даного подання,
оскільки не було передбачених законом
підстав для обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, ухвала постановлена з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстав для її
скасування немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відділу державної
виконавчої служби
Володимир-Волинського міськрайонного
управління юстиції Волинської області
відхилити, а ухвалу
Володимир-Волинського міського суду
Волинської області від 03 квітня 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: