Справа № 369/207/13-ц Головуючий у І
інстанції Ковальчук Л.М.Провадження №
22-ц/780/1347/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка
О.І.,

при секретарі Власенко О.В.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1
та ОСОБА_2 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 20 грудня 2013 року
в справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору:
Софійсько-Борщагівська сільська рада
Києво-Святошинського району Київської
області, про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою,
знесення частини огорожі,
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, зобов'язання
пересадити дерева,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулися до суду із вказаним позовом
до ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою,
посилаючись на те, що вони, як подружжя,
разом проживають у жилому будинку
АДРЕСА_1, який розташований на
земельній ділянці площею 0,2036 га. Дані
стосовно меж земельної ділянки вказані
в плані меж земельної ділянки
державного акту.

Вказану земельну ділянку вони купили в
1997 році, а в 1998 році почали будівництво
будинку. Будинок було збудовано в кінці
1999 року. В цьому ж році вони вказали
сусідам ОСОБА_3, які проживають по
АДРЕСА_2, що вони хочуть поставити забор
між їхніми земельними ділянками (у них
же стояв забор із сітки).

Під час встановлення забору між ними та
ОСОБА_3 останній заявив, що не заперечує
проти забору, але він його повинен
встановити не знімаючи їхнього забору
на своїй земельній ділянці. Тоді вони
відступили від їх сітки 40-50 см і
поставили свій забор з бетонних секцій
у внутрішньому дворі, а забор ОСОБА_3 з
сітки залишився за їхнім забором на
протязі 60 м.

Під час встановлення забору вони не
виміряли свою земельну ділянку і не
відбивали їхні точки на межі між
ОСОБА_3, а поставили забор по їх забору.
Так забор простояв до 2006 року, а потім
декілька секцій забору почали хилитися
в сторону ОСОБА_3. Тоді вони помітили, що
за цей час ОСОБА_3 зняв свій сітчатий
забор, розкопав «стакани», в яких
кріпляться секції забору, а до верху
їхнього забору, де знаходяться
технічні петлі, прикрутив товстий дріт,
на якому ріс виноград. З ростом
винограду їхній забор став все більше
хилитися до ОСОБА_3.

27 квітня 2012 року земельною комісією
було зроблено ОСОБА_3 попередження

Але при наступній перевірці 11 травня 2012
року ОСОБА_3 попередження земельної
комісії було проігноровано. А тому
позичачем 17 травня 2012 року було
замовлено геодезію в ТОВ «Земельні
інформаційні системи» згідно договору
№ВН-225. З виїздом на місцевість було
проведено геодезичні виміри за
показами супутників, які показали, що
точки, які знаходяться у нього з
сусідом згідно приватизаційних
документів в натурі, знаходяться за
його забором на різних відстанях
(згідно схеми вимірів).

Після проведення вимірів, які
проводились з представниками
депутатської земельної комісії, були
встановлені межові знаки, які ОСОБА_3
знищив, про що було написано заяву в
міліцію. За послуги геодезії він
сплатив 1500 грн. згідно квитанції до
прибуткового касового ордеру №40 від 18
травня 2012 року.

Після цього ОСОБА_3, зламавши межові
знаки, перестав впускати земельну
комісію у свій двір та не визнав
результати обмірів геодезії.

Тому 28 вересня 2012 року знову було
замовлено геодезію, яка підтвердила
результати перших вимірів. За друге
виконання топографо-геодезичних робіт
для встановлення меж земельної ділянки
на місцевості йому знову прийшлось
сплатити 1030 грн. згідно договору №690
від 26 листопада 2012 року. При проведенні
повторних вимірів також були присутні
члени земельної комісії.

Позивач також вказував, що за забором
ОСОБА_3 знаходиться його земельна
ділянка для обслуговування бетонного
забору, але ОСОБА_3 перешкоджають йому в
користуванні його земельною ділянкою і
виставили 4 вулики з бджолами на його
земельній ділянці. Втретє ОСОБА_3
заварив його вихід до його земельної
ділянки і при цьому наніс йому і його
дружині тілесні ушкодження. Крім того,
за цей час йому прийшлось більше 10
разів викликати земельну комісію і
витрачати час на виклик співробітників
міліції.

Також він викликав неодноразово
депутатську земельну комісію, яка у
своїх висновках вказала, що їм потрібно
укріпити свій забор, але вони не можуть
виконати цього висновку, оскільки
заважають це зробити їхні сусіди, які
заварили вихід до їхнього проходу.

Враховуючи викладене, позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2 просили усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою
шляхом зобов'язання ОСОБА_3 перенести
забор ОСОБА_3 згідно висновків
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), точку 1-на 0,30 м
від його бетонного забору, точку 6 на 0,39
м від його бетонного забору, точку 5-на
0,28 м. від металевої труби, яка
знаходиться на території ОСОБА_3 в
сторону земельної ділянки ОСОБА_3,
точку 4 на 0,17 м від його металевого
забору в сторону земельної ділянки
ОСОБА_3, а також зобов'язати ОСОБА_3
зняти свою хвіртку з їхнього забору,
стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3
матеріальну шкоду у вигляді витрат за
проведення геодезичних вимірів в
розмірі 2530 грн., а також стягнути на
його користь моральну шкоду, завдану
неправомірними діями відповідача,
нанесенням йому і його дружині
тілесних ушкоджень, його звернення до
правоохоронних органів, неодноразові
виклики депутатської земельної
комісії, невиконання рішень цієї
комісії відповідачем, псування його
забору, тобто нанесення моральної
шкоди в розмірі 10000 грн.

У грудні 2013 року позивачі ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 подали суду заяву про зміни до
позовної заяви про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою,
посилаючись на те, що 14 травня 2012 року
було обстежено весь забор між ними і
ОСОБА_3 і складено акт обстеження. На
момент обстеження виявлено, що зі
сторони ОСОБА_3 на нижніх металевих
петлях забору прикручено шланг чорного
кольору. Плодові дерева сусіда ОСОБА_3
висаджені на межі між їхніми
земельними ділянками. Дерева ОСОБА_3
більше 6 метрів заввишки, що порушує
правила «Планування та забудови
територій... СНІП 30-02-97»

Враховуючи викладене, позивачі ОСОБА_1
і ОСОБА_2 просили зобов'язати ОСОБА_3
знести частину огорожі, яка іде по
вулиці Щорса від їхнього забору (від
точки 1 по лінії АБ) в сторону будинку
ОСОБА_3 протягом 30 см, та зобов'язати
ОСОБА_3 пересадити дерева, які
посаджені з порушенням норм
«Планування та забудови
територій...СНІП30-02-97».

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 20
грудня 2013 року відмовлено у
задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі з підстав
порушення судом норм матеріального і
процесуального права ставиться
питання про скасування рішення та
ухвалення нового, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно задовольнити
частково, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, згідно Державного
акту на право приватної власності на
землю серії ЯИ №495251 від 14 вересня 2010
року ОСОБА_2 є власником земельної
ділянки площею 0,2036 га в АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 11 червня 1997 року
№2-0069/97 для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель.

22 жовтня 2009 року відповідачу ОСОБА_3 був
виданий Державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,1950 га, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_2 (цільове призначення
(використання) земельної ділянки - для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель).

Протягом тривалого часу між позивачами
ОСОБА_1, ОСОБА_2 і їхнім сусідом
(відповідачем) ОСОБА_3 тривають
суперечки з приводу суміжного
землекористування.

Так, за заявою ОСОБА_2 від 17 травня 2012
року ТОВ «Земельні інформаційні
системи» було розроблено технічну
документацію із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_3.

Згідно пояснювальної записки, яка
міститься у складеній технічній
документації, в ході робіт було
проведено обстеження
землекористування, під час якого
визначено межі земельної ділянки,
визначено місця закладання та
закладено знаки геодезичної мережі
згущення і погоджено межі із суміжними
землевласниками та представником
сільської ради. Для здійснення
координатної прив'язки точок
геодезичної мережі згущення та
зовнішніх меж земельної ділянки було
обстежено та проаналізовано наявні
пункти державної геодезичної мережі.

Відповідно до Акту про погодження
(встановлення), закріплення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) від 18 травня 2012 року
представником ТОВ «Земельні
інформаційні системи» в присутності
власника земельної ділянки ОСОБА_2 та
суміжних землевласників
(землекористувачів) ОСОБА_4, ОСОБА_3
проведено погодження (встановлення) та
закріплення в натурі (на місцевості)
існуючих меж земельної ділянки,
переданої (наданої) ОСОБА_2 Межі
земельної ділянки чітко визначені в
натурі (на місцевості), проходять по
існуючим твердим ознакам і передані
під нагляд на зберігання землевласнику
в кількості 6 шт. Під час складання
даного акту суміжними
землекористувачами (землевласниками)
ніяких претензій та спірних питань при
погодженні існуючих меж не виявлено.

Згідно актів депутатської земельної
комісії на протязі 2012 року
неодноразово проводилися обстеження
земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в
результаті чого комісією неодноразово
було запропоновано провести ОСОБА_2
укріплення бетонного паркану, знайти
мирну згоду між сусідами, а в разі
виникнення суперечок звернутися до
суду.

28 вересня 2012 року було складено Акт на
зберігання межових знаків та
установлення, погодження меж
землекористування. Згідно даного акту
було виконано установлення меж на
місцевості меж землекористування.

Також судом встановлено, що рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 07 березня 2013 року
задоволено позов Заступника прокурора
Києво-Святошинського району Київської
області в інтересах держави в особі
Державної інспекції сільського
господарства у Кивській області
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області до ОСОБА_3 про
визнання недійсним рішення сільської
ради, державного акту на право
власності на земельну ділянку,
витребування земельної ділянки у
державну власність. Скасовано рішення
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради від 15 березня 2007 року №6/6 8 сесії 5
скликання в частині затвердження
проекту землеустрою щодо передачі у
власність земельної ділянки площею 0,1950
га ОСОБА_3 для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель в АДРЕСА_2,
визнано недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку,
виданий на ім'я ОСОБА_3 серії ЯЗ №342189 та
скасовано державну реєстрацію
Державного акту на право власності на
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель в АДРЕСА_2 на
ім'я ОСОБА_3, витребувано з незаконного
володіння ОСОБА_3 на користь
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради земельну ділянку з
кадастровим номером :01:012:0014, яка
знаходиться в АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 20 травня 2013 року рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 07 березня 2013 року
в частині стягнення судових витрат
скасовано і ухвалено в цій частині нове
рішення, яким звільнено ОСОБА_3 від
сплати судових витрат. В іншій частині
рішення суду залишено без змін.

Суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку, відмовивши у
задоволенні позовних вимог в частині
зобов'язання ОСОБА_3 пересадити дерева,
які посаджені з порушенням норм
«Планування та забудови території…
СНІП30-02-97», оскільки позивачем на
підтвердження вказаних позовних вимог
додано копію акту депутатської
земельної комісії від 18 травня 2012 року,
в якому зазначено порушення норм СНІП,
що не ґрунтується на вимогах чинного
законодавства України.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що доводи позивачів щодо
знищення відповідачем покриття легкої
бесідки в розмірі 3500 грн. і дерев на
загальну суму 28 112 грн. не підтверджені
належними доказами.

Також суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку щодо відмови у
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення моральної шкоди у розмірі 10
000 грн. кожному з позивачів, оскільки
наданий в якості підтвердження
позовних вимог висновок спеціаліста у
галузі судово-медичної експертизи від
06 жовтня 2012 року за №1074/ж не може бути
прийнятий судом в якості доказування
так як суду не було надано доказів того,
що відповідач був притягнутий до
кримінальної відповідальності, де
встановлена його вина, а звернення до
правоохоронних органів і депутатських
комісій є правом позивачів і сам факт
такого звернення не може бути
обґрунтуванням нанесеної відповідачем
моральної шкоди відповідачу, а лише
відповідні висновки компетентних
органів, які в справі відсутні.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог в частині
зобов'язання ОСОБА_3 знести частину
огорожі по вулиці Щорса від забору
позивачів в сторону будинку ОСОБА_3 суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не надано належних доказів в
обґрунтування заявлених вимог.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з таким висновком.

Відповідно до ст.95 ЗК України
землекористувачі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
мають право: самостійно господарювати
на землі; на відшкодування збитків у
випадках, передбачених законом;
споруджувати жилі будинки, виробничі
та інші будівлі і споруди. Порушені
права землекористувачів підлягають
відновленню в порядку, встановленому
законом.

Власники та землекористувачі суміжних
земельних ділянок повинні жити за
правилами добросусідства, тобто
зобов'язані співпрацювати при вчиненні
дiй, спрямованих на забезпечення прав
на землю кожного з них, не порушувати
законні права один одного (ст.ст.91, 96, 103
ЗК України).

Всупереч цих вимог ОСОБА_3 порушив межі
земельної ділянки позивачів,
встановивши паркан, огорожу та хвіртку,
що підтверджується актами обстеження
депутатської земельної комісії, актами
про передачу сторонами межових знаків,
а також вимірами технічної
документації із землеустрою згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку ОСОБА_2 серії ЯИ №495251.

Відповідно до ст.152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою і відшкодування
завданих збитків. Захист прав громадян
та юридичних осiб на земельнi дiлянки
здійснюєтъся шляхом, зокрема: визнання
прав; відновлення стану земельної
ділянки, який існував до порушення
прав, і запобігання вчиненню дій, що
порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; застосування
інших, передбачених законом способiв.

Як видно з плану частини земельної
ділянки площа земельної ділянки ОСОБА_2
згідно з Державним актом ЯИ №495251
становить 0,2036 га, площа згідно вимірів
на місцевості - 0,1996 га і частина площі
земельної ділянки 0,0040 га, що належить
ОСОБА_2, знаходиться за огорожею.

Суд першої інстанції не звернув уваги
на письмовий доказ - Схеми земельної
ділянки, який знаходиться у технічній
документації ТОВ «Земельні
інформаційні системи» (а.с.13), в якому
конкретно наведені точки та відстані
від заборів в сторону відповідача
ОСОБА_3 Наведена частина земельної
ділянки, яка належить ОСОБА_2,
знаходиться за залізобетонною та
сітчатою огорожами.

Жоден з представлених відповідачем
ОСОБА_3 документів не спростовує
технічну документацію із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі від 18 травня 2012 року.

Відповідно до ст.212 ЗК України
самовільно зайняті земельні ділянки
повертаються за їх належністю без
відшкодування затрат, проведених за
час незаконного користування.

Всі акти земельної комісії є
легітимними, підписані головою комісії
та приймалися більшістю членів
комісії.

Також судом першої інстанції не
прийнято до уваги висновки експертиз
від 6 жовтня 2012 року за №№1073, 1074.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає за необхідне скасувати
рішення і ухвалити нове, яким позовні
вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у користуванні
земельною ділянкою площею 0,2036 га за
адресою: будинок АДРЕСА_1 шляхом
перенесення паркану та знесення
частини огорожі ОСОБА_3 в сторону
земельної ділянки, якою він
користується відповідно до вимірів
технічної документації із землеустрою
згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку ОСОБА_2
серії ЯИ №495251.

Зобов'язати ОСОБА_3 зняти хвіртку з
паркану ОСОБА_1 та ОСОБА_2

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316 України, колегія
суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 20
грудня 2013 року скасувати і ухвалити
нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у користуванні
земельною ділянкою площею 0,2036 га за
адресою: АДРЕСА_1 шляхом перенесення
паркану та знесення частини огорожі
ОСОБА_3 в сторону земельної ділянки,
якою він користується відповідно до
вимірів технічної документації із
землеустрою згідно державного акту на
право власності на земельну ділянку
ОСОБА_2 серії ЯИ №495251.

Зобов'язати ОСОБА_3 зняти хвіртку з
паркану ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення апеляційного суду Київської
області набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:
Олійник В.І.

Судді:
Іванова І.В.

Сліпченко О.І. v