Провадження №: 2/752/902/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2014 року Голосіївський районний суд
м. Києва у складі:

Головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

при секретарі Короткій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» про визнання
недійсними пунктів кредитного
договору та відшкодування суми
неправильно нарахованих процентів за
кредитним договором,

встановив:

14.08.2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про
визнання недійсними пунктів
кредитного договору та відшкодування
суми неправильно нарахованих
процентів за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивачем зазначено, що 14.11.2011
року між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» в
особі Радянського відділення ПАТ
«Укрсоцбанк» укладено договір кредиту
на купівлю транспортних засобів №
030.3015-62/11-34/KR строком дії на 5 років зі
сплатою 15,5 % річних в період
користування кредитом, а саме строком
до 30.06.2012 року.

Відповідно до умов, визначених
пунктами 2.7.,3.3.3.,6.1. укладеного ним із
відповідачем 14.11.2011 року договору
кредиту № 030.3015-62/11-34/KR на купівлю
автотранспортних засобів визначено,
що: базова процентна ставка
кредитування є змінною, її розмір
переглядається кредитором щорічно 01
липня, починаючи з дати укладення цього
договору; позичальник зобов»язаний
оформити договір страхування
транспортного засобу (до моменту
повного погашення кредиту із
нарахованими процентами) на користь
кредитора як вигодонабувача в
страховій компанії, узгодженій з
кредитором; всі спори між сторонами за
договором повинні вирішуватись
виключно у Третейському суді. Вважає,
що зазначеними пунктами, укладеного з
відповідачем договору, останній
порушив його законні права та
інтереси, оскільки в порушення вимог
Закону України «Про захист прав
споживачів» у такий спосіб порушено
його право на інформацію щодо сукупної
вартості кредиту та неможливість
визначити розмір процентної ставки на
будь-який час протягом строку дії
договору, обмежено його право на вибір
страховика з урахуванням його
інтересів, а також захист порушених
умовами договору та діями відповідача
його інтересів на судовий захист з боку
держави.

В обґрунтування заявлених вимог
послався на те, що з моменту отримання
кредиту він добросовісно та своєчасно
здійснює погашення тіла кредиту та
сплачує відсотки за користування
кредитом. У липні 2012 року процентна
ставка за користування кредитом була
піднята кредитором в односторонньому
порядку, без письмового його
повідомлення щодо зміни процентної
ставки. На момент укладення кредитного
договору у відповідача був
встановлений чіткий перелік страхових
компаній, де можна застрахувати
автомобіль, а на його звернення від
23.05.2013 року про надання згоди на
укладення ним договору страхування зі
страховою компанією «QBE Україна»,
однак, листом № 301.5-51/96-7769 від 05.06.2013 року
відповідачем було відмовлено йому у
наданні згоди на укладення договору
страхування з вибраним ним
страховиком. Умови договору, щодо
вирішення спорів третейським судом
протирічать Конституції України, якою
визнано право кожного будь-якими, не
забороненими законом засобами
захистити свої права та свободи від
порушень і протиправних посягань, а
тому це конституційне право не може
бути скасовано або обмежене. Вказав, що
внаслідок застосування відповідачем
зазначених пунктів договору, останнім
безпідставно отримано від нього 7 458, 71
грн., що складаються з безпідставно
виплачених відсотків за користування
кредитом, які просив зобов»язати
відповідача зарахувати в рахунок
погашення кредиту.

Крім того, позивач стверджував, що
наявність в укладеному з відповідачем
кредитному договорі, оспорюваних ним
пунктів, є наслідком завдання шкоди
його майновим інтересам, оскільки він,
будучи добросовісним позичальником,
намагався вчасно виконувати
зобов»язання за договором вимушений
був обмежувати себе в речах, які є
звичайними і необхідними в його житті.
Зазначив також, що внаслідок
незаконних дій відповідача йому
завдано моральної шкоди, яку просить
компенсувати йому стягненням з
відповідача грошової компенсації на
його користь у розмірі 12 000, 00 грн..

07.03.2014 року позивач подав уточнення
його позовних вимог, відповідно до
яких, підтримав заявлені ним позовні
вимоги, однак у зв»язку з проведенням
розрахунку сплати ним відсотків за
користування кредитом з 13.07.2012 року і
по 14.02.2014 року, просив зобов»язати
відповідача зарахувати в рахунок
погашення тіла кредиту відсотки в
сумі 6 814, 58 грн..

У судовому засіданні, позивач
підтримав заявлені позовні вимоги у
повному обсязі, просив задовольнити їх
із зазначених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача заявлений
ОСОБА_1 позов не визнав, просив
відмовити в задоволенні заявлених
вимог у повному обсязі, посилаючись на
те, що на момент укладення договору,
кредитором не було допущено порушень
вимог, передбачених частинами першою -
третьою, п»ятою та шостою ст. 203 ЦК
України. При укладенні договору,
сторони були вільними у визначенні
його умов, з приводу порядку
встановлення розміру процентної
ставки щодо плати позичальника
кредитору за користування кредитними
коштами, який відповідає вимогам ч.1 ст.
1056-1 ЦК України та законодавству, яке
регулює діяльність банків. Умови
договору щодо страхування
транспортного засобу, придбаного за
кредитні кошти тільки в страховій
компанії, яка акредитована кредитором
не є виключними та не порушують права
позичальника, оскільки відповідно до
умов п.3.3.3. кредитного договору
останній мав можливість погодити з
кредитором іншу страхову компанію,
однак позивач не скористався таким
правом. Оспорюваний пункт договору 6.1.
відповідає вимогам ст. 12 Закону
України «Про третейські суди» та не
виключає право за договором на
звернення до суду загальної
юрисдикції за захистом порушених прав
та інтересів. При підвищенні розміру
відсоткової ставки щодо плати за
користування кредитом, відповідач
вчинив такі дії з дотриманням умов
договору та чинного законодавства, у
визначений договором спосіб повідомив
позивача про таке підвищення. Вимоги
щодо відшкодування позивачу
моральної шкоди не обґрунтовані та не
доведені позивачем суду.

Заслухавши позивача та представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 липня 2011 року
між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі
Радянського відділення ПАТ
«Укрсоцбанк» укладено договір кредиту
№ 030.3015-62/11-34/KR на купівлю транспортних
засобів, за умовами якого кредитор
надає позичальнику грошові кошти на
умовах забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання в сумі 142 110, 00
грн., зі сплатою процентів в розмірі, в
порядку та на умовах, визначених цим
договором, процентна ставка за
кредитом встановлена в розмірі 15,50 %
річних у період користування кредитом,
тобто строком до 30 червня 2012 року,
щомісячним погашенням кредиту до 13
числа кожного місяця, починаючи з
серпня 2011 року та з кінцевим терміном
повернення заборгованості по кредиту
до 13 липня 2016 року (а.с.4-8).

За правилами ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.
Правилами ст. 10 цього Кодексу
визначено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків
встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст.ст. 60,61,131 ЦПК України,
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір: обставини визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі не підлягають
доказуванню.

Звертаючись в суд з позовом, позивач
просив визнати недійсними п.п.
2.7.,3.3.3.,6.1., укладеного ним із ПАТ
«Укрсоцбанк» договору кредиту №
030.3015-62/11-34/KR на купівлю транспортних
засобів з тих підстав, що останні не
відповідають вимогам ч. 4 , ч.6 ст. 11,
Закону України «Про захист прав
споживачів», ст. 12 Закону України «Про
третейські суди», Конституції України,
ст. 1056-1 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України,
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам, а ч. 1 ст. 215 ЦК України
визначено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п»ятою та
шостою ст. 203 цього Кодексу.

За правилами ст.ст. 11,12,13,14,627,629 ЦК
України: підставами виникнення
цивільних прав та обов»язків є
договори та інші правочини; особа
здійснює свої цивільні права вільно, на
власний розсуд; цивільні права особа
здійснює у межах, наданих їй договором
або актами цивільного законодавства;
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання, або оспорювання;
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору , виборі контрагента та
визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.; Договір
є обов»язковим для виконання.

Відповідно до умов, визначених
пунктами 2.7.,3.3.3.,6.1. укладеного
сторонами у справі 14.11.2011 року договору
кредиту № 030.3015-62/11-34/KR на купівлю
автотранспортних засобів визначено,
що: враховуючи, що базова процентна
ставка кредитування є змінною, її
розмір переглядається кредитором
щорічно 01 липня, починаючи з дати
укладення цього договору. При зміні
розміру базової процентної ставки
кредитування Національним банком
України протягом поточного річного
періоду користування кредитом, розмір
процентної ставки за кредитом зміні не
підлягають до завершення поточного
річного періоду користування кредитом;
позичальник зобов»язаний оформити
договір страхування транспортного
засобу (до моменту повного погашення
кредиту із нарахованими процентами) на
користь кредитора як вигодонабувача
за пакетом «повне КАСКО» в страховій
компанії, узгодженій з кредитором, та
надати кредитору оригінальний
примірник цього договору або його
нотаріально засвідчену копію, а також
протягом двох робочих днів після
внесення змін та/або доповнень до
вищезазначеного договору страхування
надавати кредитору оригінальний
примірник або нотаріально засвідчені
копії цих змін та/або доповнень; всі
розбіжності щодо укладення, виконання,
розірвання, зміни, визнання недійсним
повністю або частково, а також з
будь-яких інших питань, що стосуються
даного договору, становлять предмет
спору та підлягають розгляду в
постійно діючому Третейському суді
при Асоціації українських банків за
адресою:02202, м. Київ, вул.М.Раскової,15.
Розгляд здійснюється одноособово
суддею постійно діючого Третейського
суду при Асоціації українських банків
ОСОБА_2, згідно з регламентом
зазначеного третейського суду, який є
нвід»ємною частиною даної третейської
угоди, і з яким сторони ознайомились.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 1056-1 ЦК України,
процентна ставка за кредитом може бути
фіксованою або змінюваною. Тип
процентної ставки визначається
кредитним договором. У разі
застосування змінюваної процентної
ставки кредитор самостійно, з
визначеною у кредитному договорі
періодичністю, має право збільшувати
та зобов2язаний зменшувати процентну
ставку відповідно до умов і в порядку,
встановлених кредитним договором.
Кредитодавець зобов»язаний письмово
повідомити позичальника, поручителя та
інших зобов»язаних за договором осіб
про зміну процентної ставки не пізніш,
як за 15 календарних днів до дати, з
якої застосовуватиметься нова ставка.
У кредитному договорі встановлюється
порядок розрахунку змінюваної
процентної ставки із застосуванням
погодженого сторонами індексу. Порядок
розрахунку змінюваної процентної
ставки повинен дозволити точно
визначити розмір процентної ставки за
кредитом на будь-який момент часу
протягом строку дії кредитного
договору. Кредитор не має права
змінювати встановлений кредитним
договором порядок розрахунку
змінюваної процентної ставки без згоди
позичальника.

Як видно зі змісту укладеного
сторонами у справі договору кредиту,
він містить дані про визначення
термінів. Так, за даними про визначення
термінів: Базова процентна ставка
кредитування - змінна складова
частина загального розміру
процентної ставки за кредитом, що
визначається як середньозважена
процентна ставка за депозитами,
залученими на рахунки домашніх
господарств у гривні на строк до 1
року, що оприлюднена Національним
банком України станом на перше число
місяця, в якому відбуватиметься зміна
розміру процентної ставки за кредитом
згідно з цим договором. Під офіційним
оприлюдненням слід вважати публікацію
відомостей щодо розміру ставок за
депозитами, залученими на рахунки
домашніх господарств у гривні на строк
до 1 року, розміщену на сайтах
Національного банку України в мережі
Інтернет (http://www.bank.gov.ua/Statist/elbul.htm п.4.1.2.11,
колонка 9) або надруковану в офіційних
виданнях, визначених Національним
банком України; Маржа - постійна
складова частина загального розміру
процентної ставки за кредитом, яка
становить - 3,4 (три цілих чотири десятих)
процентів річних; Процентна ставка за
кредитом - це процентна ставка за
кредитом, яка є плаваючою та
визначається як сума базової
процентної ставки кредитування та
маржі в розмірі 15,50 (п»ятнадцять цілих
п»ять десятих) та в порядку,
визначеному цим Договором, та не може
перевищувати встановленого
максимального розміру процентної
ставки за кредитом.

Відповідно до п. 1.1. зазначеного
договору , процентна ставка за кредитом
встановлюється в розмірі 15,50% річних у
період користування кредитом, тобто до
30 червня 2012 року. Детальний розпис
сукупної вартості кредиту, значення
реальної процентної ставки та
абсолютне подорожчання кредиту
наведено в додатку №2 до цього, що є
невід»ємною частиною. При зміні
процентної ставки за кредитом кредитор
за вимогою позичальника надає
оновлений детальний розпис сукупної
вартості кредиту, значення реальної
процентної ставки та абсолютне
подорожчання кредиту, а п.2.7.1.
визначено, що новий розмір процентної
ставки за кредитом
встановлюватиметься кредитором «01»
липня кожного річного періоду
користування кредитом без укладання
відповідного договору про внесення
змін до цього договору між сторонами.

Наразі, судом встановлено, що при
укладенні кредитного договору сторони
визначилися, що процентна ставка
кредитування є змінною, зазначені
умови договору відповідають вимогам
ч.1 ст. 1056-1 ЦК України, а також вимогам
ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів», якою визначено
обов»язкове зазначення у кредитному
договорі розміру річної відсоткової
ставки за кредитом, а також визначено
порядок її щорічного розрахунку,
станом на « 01» липня та чітко визначено
джерело для отримання інформації,
необхідної для проведення розрахунку
процентної ставки на поточний рік і
передбачено умови за яких позичальник
має право не погодитись із новим
зміненим розміром процентної ставки за
кредитом, встановленим у порядку,
передбаченому п. 2.7.. Крім того додатком
№2 до кредитного договору розписано
сукупну вартість кредиту з
урахуванням розміру процентної
ставки, що визначена на перший рік
строку дії договору.

Посилання позивача у справі, що
зазначений пункт договору не
відповідає правилам ч. 4 ст. 1056-1 ЦК
України у частині відсутності умови
щодо повідомлення позичальника про
зміну процентної ставки, то зазначена
норма закону в цій частині стосується
виконання кредитором обов»язку щодо
повідомлення позичальника про
підвищення розміру змінюваної
процентної ставки про, що також
стверджував сам позивач.

Крім того, посилаючись на
невідповідність вимогам абзацу 4 ч. 4
ст. 11 Закону України «Про захист прав
споживачів» розрахунку сукупної
вартості кредиту, що є додатком №2 до
кредитного договору позивач не заявляє
позовної вимоги щодо визнання його
таким, що порушує його законні права та
застосування наслідків цього
порушення.

Звертаючись в суд з позовом, про
визнання недійсним п. 3.3.3. кредитного
договору з тих підстав, що його умови
про обов»язкове страхування
придбаного ним за кредитні кошти
транспортного засобу у страховій
компанії узгодженій з кредитором є
несправедливими, посилається на
невідповідність оспорюваного пункту
кредитного договору вимогам ст. 17
Закону України «Про захист прав
споживачів», у частині щодо заборони
примушувати споживача придбавати
продукцію неналежної якості або
непотрібного йому асортименту та
стверджував про різну якість
страхування в страхових компаніях.

Відповідно до вимог ст. 10 Закону
України «Про заставу» та ст. 581 ЦК
України, при страхуванні предмету
застави, яке не підлягає обов»язковому
страхуванню, то при його страхуванні
обов»язковому узгодженню підлягає
сума, що не може бути більшою за його
ринкову вартість.

Стаття 7 Закону України «Про
страхування» визначає перелік
обов»язкового страхування майна, до
якого не включено страхування
транспортного засобу позивача у
справі.

Отже, чинним законодавством, яке
стосується правовідносин, які існують
між сторонами у справі не передбачено
обов»язкового страхування
транспортного засобу, а тільки
дотримання вимог щодо визначення
вартості предмету страхування.

Крім того, добровільне страхування
здійснюється виключно на основі
договору між страхувальником і
страховиком.

Між ти, оспорюваний пункт договору
містить умову ро узгодження
позичальником із кредитором
страхової компанії, відповідно
зазначений пункт не порушує вимоги
Закону України «Про захист прав
споживачів», якими передбачено
заборону права вимоги кредитора на
укладення договору з третьою особою.

Твердження позивача у справі, що
відповідач не пішов йому на зустріч
щодо узгодження обраної ним страхової
компанії не заслуговують на увагу
суду, оскільки така обставина не може
бути підставою для визнання
зазначеного пункту недійсним, до того ж
позивач не виконав умови кредитора
щодо надання необхідних матеріалів для
вирішення цього питання.

Що ж стосується вимог про визнання
недійсним п. 6.1., укладеного сторонами у
справі кредитного договору, то вони не
порушують прав та інтересів позивача,
оскільки зміст зазначеного пункту не
містить відмови сторін за договором
від звернення за захистом порушених
прав та інтересів до суду, як
державного органу, а тільки визначено
право сторін на звернення за захистом
порушених прав та інтересів до
третейського суду, що є одним із
способів захисту таких прав та
інтересів, що визначений ст. 17 ЦПК
України та Законом України «Про
третейські суди» .

Оспорюваний позивачем пункт договору
містить третейське застереження, яке
за змістом відповідає вимогам ст.ст. 5,12
Закону України «Про третейські суди».

Позовні вимоги ОСОБА_1 у частині
зобов»язання ПАТ «Укрсоцбанк»
зарахувати сплачені ним грошові кошти
у зв»язку з підвищенням процентної
ставки за договором у рахунок
погашення тіла кредиту не підлягають
задоволенню оскільки суд прийшов до
висновку, що пункт договору за яким
сторони визначили процентну ставку за
користування кредитом, як змінювану
відповідає вимогам закону, а
твердження про порушення
відповідачем порядку визначення
змінюваної процентної ставки з тих
підстав, що останнім не було його
повідомлено про змінювану процентну
ставку за 15 днів до її запровадження
спростовано відповідачем, який надав
суду підтвердження про повідомлення
позичальника щодо запровадження
нової процентної ставки з 01.07.2013 року,
що було вчинено у порядку визначеному
умовами п.7.2. кредитного договору
(а.с.149-151).

Зазначені позивачем обставини щодо
завдання відповідачем моральної шкоди
не містять обґрунтування, якими саме
протиправними діями або ж
бездіяльністю така шкода завдана йому
ПАТ «Укрсоцбанк», а висновки суду про
відсутність підстав для визнання
оспорюваних ним пунктів кредитного
договору, спростовують його твердження
про наявність у нього права на
відшкодування моральної шкоди з тих
підстав, що його право порушено
укладенням договору, який містить
недійсні та несправедливі умови.

Відтак, у суду відсутні підстави для
висновку, що діями відповідача
позивачу завдано моральної шкоди, яка
підлягає відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України «Про захист прав
споживачів», Законом України «Про
третейські суди», Законом України «Про
страхування», 11,12,13,14,23,627,629,203,215,1056-1 ЦК
України ст.ст. ст.ст. 10,11,60,88,137,179,208,213,218
ЦПК України суд -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
про визнання недійсними пунктів
кредитного договору та відшкодування
суми неправильно нарахованих
процентів за кредитним договором,
залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разу подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду м.Києва
через Голосіївський районний суд
м.Києва протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Плахотнюк К.Г.