Справа № 734/4084/13-ц Провадження №
22-ц/795/632/2014 Головуючий у I інстанції -
Бузунко О. А. Доповідач - Шевченко В.
М.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШевченка
В.М.,суддів:Скрипки А.А., Хромець Н.С.,при
секретарі:Руденко О.М., за
участю:представника ПАТ КБ
„ПриватБанк" Рожка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6
на рішення Козелецького районного суду
Чернігівської області від 31 січня 2014
року в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк „ПриватБанк" до ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення Козелецького
районного суду Чернігівської області
від 31 січня 2014 року та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позовну ПАТ
КБ "ПриватБанк" відмовити повністю.

Оскаржуваним рішенням Козелецького
районного суду Чернігівської області
від 31 січня 2014 року позов ПАТ КБ
„ПриватБанк" до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на
користь ПАТ КБ „ПриватБанк" грошові
кошти в розмірі: 23 745 грн 71 коп.
заборгованості за Кредитним договором
від 14 грудня 2007 року за період з 14
грудня 2007 року по 17 вересня 2013 року (з
яких 3 000,00 грн - заборгованість за
кредитом, 11 788,77 грн - заборгованість по
процентам за користування кредитом, 7
350,00 грн - заборгованість по комісії за
користування кредитом, 500,00 грн - штраф
(фіксована частина), 1 106,94 грн штраф
(процентна складова) та 237 грн 46 коп.
судового збору.

Апелянт не погоджується з рішенням
суду першої інстанції в зв'язку з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, недоведеністю
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, порушенням та
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, апелянт зазначає, що суд
першої інстанції не з'ясовував
наявність чи відсутність таких
невід'ємних частин Кредитного договору
як Пам’ятка клієнта та Тарифи. Жодним з
наданих позивачем суду документів не
підтверджується факт ознайомлення чи
отримання відповідачем Пам’ятки
клієнта і Тарифів, а це прямо вказує на
те, що спірний кредитний договір між
сторонами укладений не був. Також
апелянт зазначає, що в матеріалах
справи відсутні докази того, що він
отримував у відділенні Банку платіжну
картку і нею користувався. Позивачем не
було надано суду жодного документу з
підписом відповідача, який
підтверджував би отримання ним коштів
в межах кредитної лінії, наданої ПАТ КБ
„ПриватБанк". Крім того, апелянт
зазначає, що суд безпідставно відмовив
в задоволенні заяви представника
відповідача про застосування строку
позовної давності.

Оскільки ОСОБА_6 та його представник -
адвокат ОСОБА_8, у відповідності із
правилами ст. 74 ЦПК України належним
чином повідомлені про час і місце
розгляду справи, їх неявка в судове
засідання, відповідно до правил ст. 305
ЦПК України, не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача Рожка С.М.,
дослідивши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду - залишенню
без змін, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що 14 грудня 2007
року між Закритим акціонерним
товариством комерційний банк
„ПриватБанк", правонаступником якого є
ПАТ КБ „ПриватБанк", та ОСОБА_6 був
укладений кредитний договір б/н,
відповідно до умов якого банк надав
останньому кредит у розмірі 3000,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 2 % на місяць; строк дії
кредитного ліміту відповідає строку
дії картки (а.с.11-22).

На виконання своїх зобов'язань за
договором Банком було відкрито
картковий рахунок відповідачу в
гривнях і проводилося здійснення його
обслуговування згідно з договором.

Відповідно до правил п.1ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до Умов і правил надання
банківських послуг, укладений договір
складався із письмової заяви
позичальника від 14 грудня 2007 року,
Пам’ятки клієнта, Умов і правил
надання банківських послуг та Тарифів.

Факт ознайомлення із умовами і
тарифами кредитування, отримання
відповідачем Пам’ятки клієнта, Умов і
правил надання банківських послуг та
тарифів банку за вищевказаним
кредитним договором і згода
відповідача на отримання банківських
послуг, а відтак і укладення кредитного
договору, підтверджується підписаною
відповідачем ОСОБА_6 письмовою заявою
від 14 грудня 2007 року (а.с. 11-12). Тому
доводи апеляційної скарги в цій
частині не заслуговують на увагу.

При цьому не відповідають дійсності
твердження апелянта про те, що він не
підписував та не отримував від
ПриватБанку Пам’ятки клієнта, яка є
невідємною частиною Договору, Умов і
правил надання банківських послуг та
Тарифів, оскільки такі твердження
ОСОБА_6 спростовуються підписаною ним
письмовою заявою від 14 грудня 2007 року.

Суд першої інстанції у відповідності
із правилами ст. 212 ЦПК України виходячи
з принципу належності та допустимості
доказів оцінив надані сторонами докази
і прийшов до обґрунтованого висновку
про укладення 14.12.2007 року між КБ
„ПриватБанк" та ОСОБА_6 договору,
відповідно до умов якого останній
отримав кредит в розмірі 3000 грн у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 24% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

За положеннями п. 2, 3.1, 6.5-6.6 вищевказаних
Умов і правил надання банківських
послуг, які є невід'ємною частиною
укладеного сторонами кредитного
договору, відповідач мав погашати
заборгованість по кредиту, процентам
за його використання, перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії. Оскільки за положеннями п. 8.6
вищевказаних Умов і правил надання
банківських послуг, які є невід'ємною
частиною укладеного сторонами
кредитного договору, передбачено
обов'язок відповідача сплатити штрафи
500 грн. за фіксованою ставкою та штраф,
який розраховується за умовами
договору виходячи з 5% від суми позову,
що свідчить про розрахунок штрафних
санкцій виходячи з фіксованої суми.

Відповідач свої зобов'язання за
договором не виконував, у результаті
чого внаслідок користування картковим
рахунком у відповідача виникла
прострочена заборгованість по
наданому кредиту у розмірі 23 745,71 грн. за
період з 14 грудня 2007 року по 17 вересня
2013 року (з яких 3 000,00 грн -
заборгованість за кредитом, 11 788,77 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 7 350,00 грн -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 500,00 грн. - штраф
(фіксована частина), 1 106,94 грн - штраф
(процентна складова), що
підтверджується відповідним
розрахунком (а.с.6-10). Жодних доводів на
спростування наданого позивачем
розрахунку заборгованості
відповідачем не надано, тому цей
розрахунок обґрунтовано покладено в
основу судового рішення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Частиною 1 ст. 631 ЦК України передбачено,
що строком договору є час, протягом
якого сторони можуть здійснити свої
права і виконати свої обов'язки
відповідно до договору.

Відповідно до п.3.1.1. Умов і Правил
надання банківських послуг, строк дії
Картки зазначений на лицьовій стороні
Картки (місяць, рік). Картка дійсна до
останнього календарного дня
зазначеного місяця.

Як вбачається із зазначених Умов та
Правил надання банківських послуг,
зокрема, п. 9.3, картрахунки відкриті на
невизначений строк за виключенням
умов, передбачених в п.п. 9.6, 9.7 даних
умов.

Пунктом 9.12 передбачено, що договір діє
12 місяців з моменту підписання. Якщо
протягом цього строку жодна із сторін
не проінформує іншу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично лонгується на такий же
строк

По закінченню строку дії відповідна
карта продовжується банком на новий
строк (шляхом надання клієнту карти з
новим строком дії), якщо раніше (до
начала місяця закінчення строку дії) не
надійшла письмова заява Держателя
карти про закриття картрахунку, а також
за умови наявних грошових коштів на
картрахунку для сплати послуг за
виконання розрахункових операцій по
картрахунку (в передостанній день
місяця закінчення строку дії), та при
дотриманні інших умов продовження,
передбачених договором (п. 3.1.3 розділу II
„Правила користування платіжною
карткою") (а.с.18).

Надані апеляційному суду
представником позивача документи
підтверджують, що протягом дії
укладеного 14.12.2007 року з ОСОБА_6
кредитного договору жодна з його
сторін не заявляла про його припинення.
Згідно інформації, отриманої позивачем
з ПК Приват 48 (в якому здійснюється
облік банківських операцій за
платіжними картками, строк їх дії,
інформація про тримача та ін.) строк дії
картки НОМЕР_1, виданої ОСОБА_6 був
встановлений до січня 2011 року
(відображення на пластиковій картці -
01/11), перевипуск вказаної картки
здійснений банком на 4 роки з строком
дії до січня 2015 року (відображення на
пластиковій картці - 01/15).

Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за
зобов'язаннями із визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Згідно зі ст.253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Таким чином, виходячи з умов договору
щодо його дії, строк дії договору не
сплинув, і строк позовної давності
позивачем не пропущено, тому суд
першої інстанції обґрунтовано не
застосував строк позовної давності,
про що зазначав в заяві до суду ОСОБА_6

Зважаючи на наведене, підстави для
задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6
та ухвалення нового рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог
відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Козелецького районного суду
Чернігівської області від 31 січня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: