ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 362/3995/13-ц
Провадження № 2/362/153/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2014 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді Ковбеля М.М.

при секретарі - Боженко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в в приміщені суду в місті
Василькові Київської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи: відділ державної
виконавчої служби Васильківського
міськрайонного управління юстиції
Київської області та ОСОБА_3, про
визнання права власності та звільнення
майна з-під арешту,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом,
посилаючись на те, що у 2003 році вона
розлучилася з відповідачем. У 2005 році
вона придбала квартиру АДРЕСА_1, де
проживає разом з нею проживає її мати
ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зі
слів позивачки, вона дізналася, що
рішенням суду з її колишнього чоловіка
стягнуто заборгованість в сумі 67790,00
гривень, на підставі чого було
складено акт опису й арешту на ? частину
квартири АДРЕСА_1, однак позивачка
стверджує, що до заборгованості ОСОБА_2
вона не має жодного відношення, а тому
арешт на її майно накладено
безпідставно.

Позивачка в судове засідання не
з'явилася, надіславши до суду заяву, в
якій просила слухати справу за її
відсутності, позовні вимоги
підтримала, просила суд їх
задовольнити.

Відповідач в судовому засідання не
з'явився, надіславши до суду заяву, в
якій просить слухати справу за його
відсутності, вимоги позову визнав.

Треті особи в судове засідання не
з'явилися, про день, час та місце
розгляду справи повідомлялися
належним чином.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи, дійшов до наступних висновків.

Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60
ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Судом встановлено, що рішенням
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 22 квітня 2003 року,
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 06 серпня 1994 року у
відділі РАГСу Васильківського
міськвиконкому Київської області,
актовий запис №203 - розірвано.

Відповідно до договору купівлі-продажу
квартири, ОСОБА_1 придбала квартиру
АДРЕСА_1, право власності виключно
позивача на дану квартиру також
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно №7501817 від 13.06.2005 року.

Як вбачається з довідки №2556 виданої КП
«комбінат комунальних підприємств м.
Василькова» в квартирі АДРЕСА_1
проживає ОСОБА_1 разом з дітьми ОСОБА_6
та ОСОБА_5, та матір'ю ОСОБА_4

Постановою державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Васильківського міськрайонного
управління юстиції від 11.11.2011 року
відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого листа №2-1909
виданого 24.10.2011 року Васильківським
міськрайонним судом Київської області,
відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 заборгованість в
розмірі 67790,00 гривень.

Ухвалою Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 15.05.2013 року, подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Васильківського
міськрайонного управління юстиції про
виділення ? частки майна із спільного
сумісного майна подружжя задоволено та
виділено ? частини майна із спільного
сумісного майна подружжя, а саме
квартири АДРЕСА_1.

Постановою заступника начальника ДВС
Васильківського МРУЮ Назаренко О.Ю.
накладено арешт на ? частини квартири
АДРЕСА_1.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області №22ц/780/7729/13 від 22 січня 2014 року у
задоволенні подання державного
виконавця про виділення ? частини майна
із спільного сумісного майна подружжя,
а саме квартири АДРЕСА_1, відмовлено.

Пунктом 22. Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
застосування судами законодавства
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» №11 від 21.12.2007 року
передбачено, що поділ спільного майна
подружжя здійснюється за правилами,

встановленими статтями 69-72 СК України
та ст. 372 ЦК України.

Пунктом 23. Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
застосування судами законодавства
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» №11 від 21.12.2007 року
передбачено, що вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу,
відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК
можуть бути будь-які види майна, за
винятком тих, які згідно із законом не
можуть їм належати (виключені з
цивільного при обороту), незалежно від
того, на ім'я кого з подружжя вони були
придбані чи внесені грошовими
коштами, якщо інше не встановлено
шлюбним договором чи законом. Спільною
сумісною власністю подружжя, зокрема,
можуть бути: квартири, жилі й садові
будинки; земельні ділянки та
насадження на них, продуктивна і
робоча худоба, засоби виробництва,
транспортні засоби; грошові кошти,
акції та інші цінні папери,
паєнакопичення в житлово-будівельному,
дачнобудівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми,
хвороба тощо) самостійного заробітку
(доходу).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60
Закону України «Про виконавче
провадження», особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що
сторони розлучилися ще в 2003 році,
спірне майно було придбано у 2005 році, що
підтверджується договором
купівлі-продажу квартири, а також
враховуючи, що ухвалою Апеляційного
суду Київської області №22ц/780/7729/13 від 22
січня 2014 року у задоволенні подання
державного виконавця про виділення ?
частини майна із спільного сумісного
майна подружжя, а саме квартири АДРЕСА_1
було відмовлено, випливає, що спірне
майно належить ОСОБА_1, а не боржникові,
окрім того судом взято до уваги, що
відповідач позовні вимоги визнав, а
тому вимоги позивача є обґрунтованими
та підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.
60 Закону України «Про виконавче
провадження» , ст. ст. 60, 68, 70, 71 СК
України, ст. ст. ст.ст.10, 11, 60, 79, 208, 209, 212-215,
294, 296 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
відділ державної виконавчої служби
Васильківського міськрайонного
управління юстиції Київської області
та ОСОБА_3, про визнання права власності
та звільнення майна з-під арешту -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1.

Зняти арешт на ? частину квартири
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Васильківський міськрайонний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
М.М. Ковбель