Справа № 404/4563/13-ц
Номер провадження 2/404/7/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року Кіровський районний
суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді-
Бершадської О.В.

при секретарі-
Вітохіній Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ПУАТ "
Фідобанк", треті особи - ОСОБА_2,
приватний нотаріус Кіровоградського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
про визнання договору іпотеки , що
витікає з кредитного договору
частково недійсним ,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернулась в
суд із позовом до Публічного
акціонерного товариства »Ерсте банк»" ,
правонаступник якого є ПУАТ "
Фідобанк", зазначивши третіми особами
ОСОБА_2, приватного нотаріуса
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, та
згідно якого просить визнати
недійсним договір іпотеки
№014/0456/3/16242/01, посвідчений 27 травня 2008
року приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 за № 1413,
укладений між Відкритим акціонерним
товариством "Ерсте Банк" та ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_1 27 травня 2008 року, в
частині іпотеки 1 / 3 частки квартири
АДРЕСА_1.

Вимоги мотивує тим, що 27 травня 2008
року між ОСОБА_2 та ПАТ »Ерсте банк»
було укладено кредитний договір ,
відповідно якого позичальник отримав
кредит в сумі 35600 доларів СЩА зі
строком користування кредитними
коштами до 26.05.2018 року, зі сплатою
відсотків за користування кредитом
розмірі 14, 5 % річних. З метою
забезпечення виконання кредитного
зобов»язання 27.05. 2008 року між банком
та ОСОБА_4, ОСОБА_2

Михайловичем та позивачем ОСОБА_1 було
укладено договір іпотеки №014/0456/3/16242/01,
посвідчений 27 травня 2008 року приватним
нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 за №
1413.Згідно вказаного договору ,
предметом іпотеки є нерухоме майно, а
саме квартира АДРЕСА_1, яка належить
іпотекодавцям на праві спільної
сумісної власності на підставі
свідоцтва про право власності на
житло, виданого Кіровоградською
міською радою 13.11.1996 року за №18249,
зареєстрованого в ОКП »Кіровоградське
ООБТІ» 13.11.1996 року за № 21592 в книзі№87.

Вважає, що оскаржуваний договір є
недійсним в частині включення її в
склад іпотекодавців, так як вона не
була присутня при його посвідченні,
не підписувала його і взагалі не
знала про його існування до жовтня 2011
року, тобто до моменту звернення банку
в суд із позовом до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором. Крім того, на момент
укладання договору , предмет іпотеки-
квартира належала іпотекодавцям на
праві приватної спільної сумісної
власності , і на момент його укладання
була відсутня згода співвласника, а
саме її, позивача, на передачу
належної їй частки майна у заставу.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Вона є
єдиним спадкоємцем першої черги за
законом на спадщину, яка відкрилась
після смерті її чоловіка ОСОБА_4 Так
як даний договір іпотеки суттєво
порушує її майнові права, вона змушена
звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач та
її представник адвокат, вимоги
підтримали повністю, просили
задовольнити, пославшись на обставини
які викладені у позовній заяві та
доповненнях до неї ( т.1 а.с. 2-4, 93-94).

Відповідач -Публічне акціонерне
товариство »Ерсте банк», в подальшому
залучений правонаступник -ПУАТ "
Фідобанк" ( т.1 а.с. 81, 203) , його
представник в суді позовні вимоги не
визнав, у їх задоволенні просив
відмовити за безпідставністю,
необгрунтованістю. Крім того,
вказав, що позивачем пропущено строк
позовної давності , а відтак є
необхідність застосування ч.4 ст. 267 ЦК
України ( т.1 а.с. 42-43).

Третя особа -ОСОБА_2 в судове
засідання не з»явився, повідомлявся
належно.

Третя особа-приватний нотаріус
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 в суді ,
яка була в подальшому допитана в
якості свідка за клопотанням
відповідача, пояснила, що дійсно нею
посвідчувався оскаржуваний правочин ,
при вчиненні нею відповідно
нотаріальної дії були присутні всі
особи , встановлювались нею особи за
паспортном громадянина України,
перевірялась їх дієздатність.
Позивач також була присутня в
нотаріальній конторі та поставила
свій підпис на договорі.

Свідок ОСОБА_5, яка також була
допитана за клопотанням представника
банку, в суді пояснила що вона
працювала в 2008 році начальником
відділення Кіровоградського ВАТ»
Ерсте банк» , та готувала всі
докумени згідно Алгоритма для
посвідчення іпотечного договору, який
підписувався також в її присутності .
Обставини, як в нотаріальній конторі
підписувався договір не пам»ятає,
пройшов вже тривалий час.

Заслухавши пояснення позивача,
її представника, представника
відповідача, третьої особи, свідка,
вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку щодо відмови у
задоволенні заявлених позовних вимог,
виходячи з наступного.

Нормою, викладеною у статті 3 ЦК
України, визначено, що загальними
засадами цивільного законодавства є
зокрема, свобода договору, яка полягає
у визнанні за суб»єктом цивільного
права можливості укладати договори
(або утримуватись від укладення
договорів) і визначати їх зміст на свій
розсуд відповідно до досягнутої з
контрагентом домовленості.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

В суді з»ясовано, що 27 травня 2008 року
між Відкритим акціонерним
товариством »Ерсте банк», останнім
правонаступником якого є ПУАТ "
Фідобанк», та третьою особою ОСОБА_2
було укладено кредитний договір
№014/0456/3/16242 (невідновлювальної
кредитної лінії) на суму 37 600, 00
доларів США, зі строком користування
кредитними коштами до 26.05.2018 року, із
сплатою 14, 5 % відсотків річних ( т.1
а.с. 7-8).

Крім того, з метою забезпечення
виконання вказаного кредитного
зобов»язання третьою особо, 27.05. 2008
року між банком та ОСОБА_4, ОСОБА_2
та позивачем ОСОБА_1 було укладено
договір іпотеки №014/0456/3/16242/01, який
посвідчений 27 травня 2008 року приватним
нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 за № 1413.

Згідно договору , предметом іпотеки є
нерухоме майно, а саме іпотекодавцям (
ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ) на
праві спільної сумісної власності
на підставі Свідоцтва про право
власності на житло, виданого
Кіровоградською міською радою від
13.11.1996 року за №18249, зареєстрованого в
ОКП »Кіровоградське ООБТІ» 13.11.1996 року
, за № 21592, в книзі №87 ( т.1 а.с. 9-14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , який є чоловіком
позивача, та батьком третьої особи,
помер ( т.1 а.с.5, 15).

Згідно висновку додаткової
судово-почеркознавчої експертизи №5
від 12.03.2014 року , підписи від імені
ОСОБА_1 в пункті 9»Реквізити та
підписи сторін» у оригіналі договору
іпотеки №014/0456/3/16242/01 від 27.05.2008 року,
наданого ОСОБА_1 на 3 аркушах;
оригіналі договору іпотеки
№014/0456/3/16242/01 від 27.05.2008 року, вилученого
згідно акту №1 від 28.11.2013 року у
приватного нотаріуса ОСОБА_3 на 4
аркушах; оригіналі договору іпотеки
№014/0456/3/16242/01 від 27.05.2008 року наданого
ПУАТ »Фідобанк» на 3 аркушах виконані
не ОСОБА_1С ., а іншою особою ( т.1 а.с.
234-238).

Позивач вказувала, що вона не була
присутня при посвідченні
оскаржуваного договору у
нотаріальній конторі, не підписувала
його і взагалі не знала про його
існування до жовтня 2011 року, а тому
просила суд , враховуючи висновки
проведених судових експертиз,
визнати недійсним договір іпотеки
№014/0456/3/16242/01, посвідчений 27 травня 2008
року приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 за № 1413,
укладений між Відкритим акціонерним
товариством "Ерсте Банк" та ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_1 27 травня 2008 року, в
частині іпотеки 1 / 3 частки квартири
АДРЕСА_1.

Так дійсно, суд погоджується з тим, що
підписи від імені ОСОБА_1 в пункті 9
»Реквізити та підписи сторін»
виконані не позивачем, а іншою особою.

При цьому, також було з»ясовано, що
згідно заяви поданої до приватного
нотаріуса ОСОБА_3 27.05. 2008 року ОСОБА_4
та ОСОБА_1, як майнові поручителі
ОСОБА_2 , передали в іпотеку Банку
квартиру АДРЕСА_1, яка належить їм на
праві спільної сумісної власності.
З умовами кредитного договору ,
згідно якого ОСОБА_2 надається кредит,
вони були ознайомлені ( т.1 а.с. 75).
Тому, твердження позивача про те, що на
момент укладання договору була
відсутня згода співвласника, а саме
її, позивача, на передачу належної їй
частки майна у заставу є
безпідставним, нічим не спростовано.

Разом з тим, квартира АДРЕСА_1
належить позивачу , третій особі та
ОСОБА_4 на праві спільної сумісної
власності, проте не було відповідно
до положень ст. ст. 5, 6 Закону України
«Про іпотеку» виділення в натурі
часток кожного із співвласників та
реєстрації права власності як на
окремий об'єкт нерухомості для
можливого укладення кожним з них
договору іпотеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України одним
із юридичних фактів, який є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків, є договори та інші
правочини. Правочином (різновидом яких
є договори) є дії особи, безпосередньо
спрямовані на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Правочин є дійсним, якщо він відповідає
загальним вимогам, додержання яких є
необхідним для його чинності. Частиною
1 ст. 215 ЦК України передбачено, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Зі змісту наведених вище положень
закону слідує, що волевиявлення
учасника правочину полягає у визнанні
за суб'єктом цивільного права
можливості укладати договори або
утриматися від їх укладення, визначати
їх зміст на свій розсуд.

Згідно з ст. 578 ЦК України майно, що є у
спільній власності, може бути передане
у заставу лише за згодою усіх
співвласників.

Частиною 3 ст. 5 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що частина
об'єкта нерухомого майна може бути
предметом іпотеки лише після її
виділення в натурі і реєстрації права
власності на неї як на окремий об'єкт
нерухомості, якщо інше не встановлено
цим Законом.

Згідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про
іпотеку» майно, що є у спільній
власності, може бути передано в іпотеку
лише за нотаріально посвідченою згодою
усіх співвласників. Співвласник
нерухомого майна має право передати в
іпотеку свою частку в спільному майні
без згоди інших співвласників за умови
виділення її в натурі та реєстрації
права власності на неї як на окремий
об'єкт нерухомості.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України "Про
іпотеку" іпотечний договір укладається
між одним або декількома
іпотекодавцями та іпотекодержателем у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
іпотеку» іпотека - вид забезпечення
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Загальні вимоги до предмета іпотеки
встановлюються ч. 1 ст. 5 Закону України
«Про іпотеку»- предмет іпотеки має
належати іпотекодавцеві на праві
власності; іпотекодавець має право
відчужувати предмет іпотеки і на цей
предмет може бути звернене стягнення;
нерухоме майно має бути зареєстрованим
у встановленому порядку як окремий
виділений в натурі об'єкт права
власності.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що заявлені саме позивачем
вимоги про визнання недійсним
договору іпотеки, в частині іпотеки
1 / 3 частки квартири АДРЕСА_1, є
безпідставними , оскільки тим самим
позивач бажає в даному судовому
процесі визначення в натурі її
частки у спільній сумісній власності
співвласників , яка на даний період
їй не визначалась та реєстрація
права власності як на окремий об'єкт
нерухомості не проводилась; до
участі в справі не залучались всі
співвласники іпотечного майна .

Право на захист є складовою частиною
самого суб'єктивного права поряд із
правом на власні дії, а також правом
вимагати певної поведінки від
зобов'язаних осіб. Цивільний інтерес
підлягає захисту, якщо він не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

У відповідно до ст. 11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 10,11, 60, 88, 213- 215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ПУАТ " Фідобанк", треті
особи - ОСОБА_2, приватний нотаріус
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору іпотеки
№014/0456/3/16242/01, посвідченого 27 травня 2008
року приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 за № 1413,
укладений між Відкритим акціонерним
товариством "Ерсте Банк" та ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_1 27 травня 2008 року, в
частині іпотеки 1 / 3 частки квартири
АДРЕСА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення
до апеляційного суду Кіровоградської
області, через суд першої інстанції.

Суддя Кіровського
О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда