Справа № 249/540/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 квітня 2014 р.
м.Шахтарськ

Шахтарський міськрайонний суд
Донецької області в складі:

головуючого - судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі - Коваленко О.Л.,

за участі представника позивача -
Дубіна І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Шахтарську цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання кредитного договору
недійсним та відшкодування упущеної
вигоди,

встановив:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про визнання кредитного
договору недійсним та відшкодування
упущеної вигоди, мотивуючи свої вимоги
наступним. 27 липня 2005 року філією
Шахтарське відділення № 6687 ВАТ
«Державний ощадний банк України» було
укладено кредитний договір № 7780671 з
ОСОБА_2 про надання кредиту в сумі 4950,00
грн. За умовами кредитного договору №
7780671 від 27 липня 2005 року відповідачу
надано кредит на 24 місяці з терміном
остаточного погашення кредиту не
пізніше 26 липня 2007 року та виконанні
усі зобов»язання за ним.

Шахтарським міськрайонним судом
Донецької області 08 лютого 2013 року
винесено постанову по справі № 249/143/13-к
про закриття кримінальної справи за
обвинуваченням ОСОБА_3, звільнивши її
від кримінальної відповідальності у
зв»язку із закінченням строків
давності.

В Шахтарському міськрайонному суді
Донецької області розглядалася
кримінальна справа за обвинуваченням
ОСОБА_3 за дії кваліфіковані за ст.222 ч.1,
ст.366 ч.2 КК України, як шахрайство з
фінансовими ресурсами та службове
підроблення. Так, будучі посадовою
особою, ОСОБА_3, з 22 липня по 23 вересня
2005 року внесла в офіційні документи -
довідки для одержання кредиту в філії -
Шахтарське відділення № 6687 АТ
«Ощадбанк» свідомо неправдиві дані
відносно ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, які нібито працювали у неї в
товаристві та отримували заробітну
плату.

Постановою Шахтарського
міськрайонного суду Донецької області
від 08 лютого 2013 року встановлено, що
ОСОБА_3 оформила на вищевказаних осіб
споживчі кредити у філії - Шахтарське
відділення № 6687 АТ «Ощадбанк» та
отримала без їх відома кошти.

Відповідно до постанови правління
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» від 07
лютого 2012 року № 81 філія - Шахтарське
відділення № 6687 Ощадбанку України
перетворено у територіально
відокремлене безбалансове відділення
№ 10004/0423 філії - Донецького обласного
управління публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» та приєднане до філії
Донецького обласного управління АТ
«Ощадбанк». 27 квітня 2012 року філія -
Шахтарське відділення № 6687 Ощадбанку
України припинила свою діяльність.

У зв»язку із неправомірними діями
ОСОБА_3 щодо оформлення на ОСОБА_2
споживчого кредиту № 7780671 від 27 липня
2005 року у філії - Шахтарське відділення
№ 6687 АТ «Ощадбанк» спонукало у 2013 році
ТВБВ № 10004/0423 філії - Донецького
обласного управління АТ «Ощадбанк» до
подачі позову про стягнення
заборгованості за кредитним договором
до Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області.

Рішенням Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області по справі №
249/1237/13-ц від 18 жовтня 2013 року стягнуто з
ОСОБА_3 заподіяну матеріальну шкоду в
розмірі 3895,43 грн. У встановлюючій
частині свого рішення Шахтарський
міськрайонний суд Донецької області
встановив, що оформлення ОСОБА_3
кредитних договорів за паспортними
даними третіх осіб, був способом
присвоєння нею коштів, фактично
договори із зазначеннями в якості
сторони особами позивачем не
укладалися.

У зв»язку із неправомірними діями
ОСОБА_3 щодо оформлення на ОСОБА_2
споживчого кредиту № 7780671 від 27 липня
2005 року у філії - Шахтарське відділення
№ 6687 АТ «Ощадбанк» та отримання без
його відома коштів, ТВБВ № 10004/0423 філії -
Донецького обласного управління АТ
«Ощадбанк» не отримало доходи (упущену
вигоду) в розмірі 5217,16 грн., які
складаються з розміру простроченої
заборгованості за користування
кредитом та мало б місце за звичайних
обставин, якби право позивача ОСОБА_3 не
було порушене. Просив визнати
недійсним кредитний договір №7780671 від
27 липня 2005 року між філією - Шахтарське
відділення №6687 ВАТ «Державний ощадний
банк України» та ОСОБА_2 та стягнути з
ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний
ощадний банк України в особі ТВБВ
№10004/0423 філії - Донецького обласного
управління АТ «Ощадбанк» у
відшкодування упущеної вигоди в
розмірі 5217,16 грн. і судові витрати за
подачу позовної заяви.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_12 підтримав позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» та просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з»явився, надав суду заяву про
розгляд справи в його відсутності,
просив відмовити в задоволені позову,
оскільки він ніяких договорів не
укладав.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання
не з»явилась, надала суду заяву про
розгляд справи в її відсутності, з
позовними вимогами не погодилась,
просила відмовити в задоволені позову.

Вислухавши представника позивача,
вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у відповідності
із постановою Шахтарського
міськрайонного суду №249/143/13-к від 08
лютого 2013 року ОСОБА_3, перебуваючи на
посаді директора ТОВ «Мир», будучі
посадовою особою, в період з 22 липня 2005
року по 23 вересня 2005 року, не маючи
умислу на заволодіння чужими грошовими
коштами, надала до Шахтарського
відділення № 6687 ВАТ «Ощадбанк» свідомо
неправдиву інформацію - довідки
відносно ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
які нібито працювали у неї в товаристві
та отримували заробітну плату, та на
підставі вказаних документів оформила
на вищевказаних осіб споживчі кредити
на загальну суму 49 500 грн., яку і
отримала без відома останніх.
Кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_3 було закрито, останню звільнено
від кримінальної відповідальності в
зв'язку із закінченням строків
давності, роз'яснено ВАТ «Ощадбанк»
його право звернення із цивільним
позовом до ОСОБА_3 в порядку цивільного
судочинства. Постанова набрала
законної сили.

Відповідно до постанови правління
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» від 07
лютого 2012 року № 81 філія - Шахтарське
відділення № 6687 Ощадбанку України
перетворено у територіально
відокремлене без балансове відділення
№ 10004/0423 філії - Донецького обласного
управління публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» та приєднане до філії
Донецького обласного управління АТ
«Ощадбанк». 27 квітня 2012 року філія -
Шахтарське відділення № 6687 Ощадбанку
України припинила свою діяльність.

На підставі рішення Шахтарського
міськрайонного суду Донецької області
по справі № 249/1237/13-ц від 18 жовтня 2013
року стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України»
заподіяну матеріальну шкоду в розмірі
3895,43 грн., судовий збір в розмірі 55,10
грн., а всього стягнуто 3950,53 грн. У
мотивувальній частині рішення
Шахтарський міськрайонний суд
Донецької області встановив, що
оформлення ОСОБА_3 кредитних договорів
за паспортними даними третіх осіб, був
способом присвоєння нею коштів,
фактично договори із зазначеннями в
якості сторони особами позивачем не
укладалися.

Згідно із ст. 61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Частина 2 статті 60 ЦПК
Украині передбачає, що докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Частина 4
статті 60 ЦПК України передбачає, що
доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного
Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними», відповідно до частини
першої статті 215 підставою недійсності
правочину є недодержання стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
статтею 203 ЦК, а саме на момент вчинення
правочину. Не може бути визнаний
недійсним правочин, який не вчинено.
Зокрема, не є укладеними правочини
(договори), у яких відсутні встановлені
законодавством умови, необхідні для їх
укладання (відсутня згода за всіма
істотними умовами договору; не
отримано акцепт стороною, що направила
оферту; не передано майно, якщо
відповідно до законодавства для
вчинення правочину потрібна його
передача тощо). Згідно із статтями 210 та
640 ЦК не є вчиненим також правочин у
разі нездійснення його державної
реєстрації, якщо правочин підлягає
такій реєстрації.

Тому суд надходить до висновку, що в
задоволені позовних вимог Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» про визнання
правочину кредитного договору №7780671
від 27 липня 2005 року недісним слід
відмовити.

Вимоги щодо стягнення з ОСОБА_3 у
відшкодування упущеної вигоди в
розмірі 5217,16 грн. задоволенню не
підлягають, оскільки під час складання
фіктивних кредитних договорів від
імені третіх осіб ОСОБА_3 мала на меті
незаконне отримання коштів, а не
укладання реальних договорів з метою
їх належного та повного виконання
(сплати процентів за користування
кредитом), тому положення п. 2 ч. 2 ст.22 ЦК
України (упущена вигода) не можуть бути
застосовані в даному випадку.

Що стосується стягнення з ОСОБА_3
судових витрат за подачу позовної
заяви, то в задоволені цих позовних
вимог також слід відмовити, оскільки
відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст.203,215,236,640 ЦК України, ст.ст.
10,60,61,88,208,212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И
В:

В задоволені позовних вимог Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання кредитного
договору недійсним та відшкодування
упущеної вигоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н.Ф. Карабаза