інстанції Волчко А.Я.Провадження №
22-ц/780/2735/14 Доповідач у 2
інстанції БілоконьКатегорія 24
УХВАЛА

Іменем України

28 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого - судді Білоконь О.В.,

суддів: Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

при секретарі Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 14
березня 2014 року у справі за позовом
Моторного (транспортного) страхового
бюро України до ОСОБА_1 про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування ,-

встановила:

У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом.

Позов мотивував тим, що 03 жовтня 2010 року
в м. Києві на вул. Зодчих, 66, з
вини відповідача який керував
автомобілем «ВАЗ-21214», д.н.з. НОМЕР_3,
була скоєна дорожньо-транспортна
пригода, в результаті якої було
пошкоджено автомобіль «Мерседес»,
д.н.з. НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2,
розмір завданого збитку становить 30573,35
грн.

Власник пошкодженого автомобіля з
метою отримання відшкодування
звернувся до МТСБУ з відповідною
заявою.

21 січня 2011 року МТСБУ здійснило
виплату відшкодування потерпілій
особі у розмірі 25477,79 грн. без
врахування ПДВ, а також МТСБУ понесло
додаткові витрати пов'язані із
встановленням розміру збитків та
збиранням документів по справі у
розмірі 870 грн.

16 жовтня 2012 року між МТСБУ та ТОВ
«ЕмВіПартнерс» було укладено контракт
про надання правової допомоги,
відповідно до якого розмір винагороди,
що включає в себе послуги за надання
правової допомоги становить 2000 грн.

Враховуючи викладене, позивач
просив стягнути з ОСОБА_1 на користь
Моторного (транспортного) страхового
бюро України кошти у розмірі 26347,79 грн.,
витрат на правову допомогу у розмірі 2000
грн. та судовий збір у розмірі 263,48 грн.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
14 березня 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного
(транспортного) страхового бюро
України кошти у розмірі 26347,79 грн.,
витрати на правову допомогу у розмірі
2000 грн. та судовий збір у сумі 263,48 грн.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням, посилаючись на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи, порушення судом норм
процесуального права при його
ухваленні, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити

нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційних скарг та вимог, заявлених у
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив із того, що у позивача виникло
право зворотної вимоги до відповідача
у розмірі виплаченого відшкодування
потерпілій особі.

Колегія суддів із такими висновками
погоджується, оскільки вони
ґрунтуються на матеріалах справи та
відповідають вимогам закону.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається, що 03 жовтня 2010 року в
м. Києві на вул. Зодчих, 66, з вини
відповідача який керував автомобілем
«ВАЗ-21214», д.н.з. НОМЕР_3, була скоєна
дорожньо-транспортна пригода.

В результаті ДТП було пошкоджено
автомобіль «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2, що
належить ОСОБА_2, згідно звіту про
визначення вартості матеріального
збитку від 12.10.2010 року його розмір
становить 30573,35 грн.

Вина відповідача у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди
підтверджується постановою
Святошинського районного суду м. Києва
від 10.11.2010 року у справі № 3-7531/2010.

На момент вчинення
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1
не мав чинного договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

ОСОБА_2 як власник пошкодженого
автомобіля з метою отримання
відшкодування звернувся до позивача з
відповідною заявою, до якої було додано
копію полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВЕ/6384468 термін дії з 01.10.2010
року до 30.09.2011 року включно.

МТСБУ 21.01.2011 року здійснило виплату
відшкодування потерпілій особі в
розмірі 25477,79 грн., що підтверджується
відповідним платіжним дорученням.

МТСБУ також понесло додаткові витрати
на встановлення розміру збитків та
збір документів по справі у сумі 870 грн.,
що підтверджується актом виконаних
робіт від 07.10.2010 року, рахунком № 237 від
24.11.2010 року, платіжним дорученням № 4882
від 01.12.2010 року.

Всього МТСБУ понесло витрати, пов'язані
з виплатою страхового відшкодування по
вказаній події у розмірі 26347,79 грн.

Крім цього 16 жовтня 2012 року між МТСБУ та
ТОВ «ЕмВіПартнерс» було укладено
контракт про надання правової
допомоги, відповідно до якого розмір
винагороди, що включає в себе послуги
за надання правової допомоги становить
2000 грн.

За змістом ст. 1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги (
регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Пунктом «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що МТСБУ за
рахунок коштів фонду захисту
потерпілих, відшкодовує шкоду на
умовах, визначених цим Законом, у разі
її заподіяння транспортним засобом,
власник якого не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність.

Положеннями ст. 22 цього Закону
передбачено, що МТСБУ відшкодовує у
встановленому Законом порядку оцінену
шкоду, яка була заподіяна життю,
здоров'ю та майну третіх осіб під час
дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на викладене суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
щодо виникнення права у позивача
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи, відповідача по справі, у розмірі
виплаченого відшкодування.

Посилання апелянта на пропущення
позивачем строків позовної давності в
порядку ст. 257 ЦПК України є
необґрунтованими, оскільки право на
звернення з регрес ним позовом до суду
у позивача виникло з дня, коли позивач
відшкодував завдану відповідачем
шкоду і виплатив страхове
відшкодування потерпілій особі, тобто
з 21 січня 2011 року, що підтверджується
платіжним дорученням № 136 від 20 січня
2011 року (а.с.45).

З позовом до суду позивач звернувся 13
грудня 2013 року (а.с.1), тобто в межах
загального трирічного строку позовної
давності.

За таких обставин суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив відповідачу у
клопотанні про застосування до даних
правовідносин строку позовної
давності і як наслідок відмову в
задоволенні позову.

Інших підстав для скасування рішення
суду першої інстанції апелянт не
вказав.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
враховуючи, що судом першої інстанції
правильно застосовано норми
матеріального права, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, рішення суду не підлягає
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
14 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: