№2/255/433/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

03 квітня 2014 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька в складі:

головуючого судді - Цукурова В.П.,

при секретарі - Рябко Ю.В.

за участю позивачки ОСОБА_1,
представника позивачки ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,
визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_3 про поділ майна
подружжя, визнання права власності,
посилаючись на наступне.

06 листопада 1999 року між сторонами було
укладено шлюб, про що міський відділ
реєстрації актів громадянського стану
м. Донецька зробив актовий запис №1016.
Рішенням Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 25.10.2013 року даний
шлюб було розірвано.

За час перебування у шлюбі позивачкою
та відповідачем за сумісні кошти була
придбана трикімнатна квартира АДРЕСА_1,
що підтверджується договором
купівлі-продажу, посвідченим 12.07.2007
року приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за реєстровим №3416, та у встановленому
законом порядку була 03.08.2007 року
зареєстрована у КП «БТІ м. Донецька».
Вказана квартира була оформлена на
відповідача.

Відповідач добровільно відмовляється
розділити спірну квартиру, а також
сплачувати всі комунальні послуги по
квартирі.

Позивачка просила провести розподіл
майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у
вигляді трикімнатної квартири АДРЕСА_1
по ? частині вищезазначеного майна за
кожним, визнати за нею в порядку
розподілу майна, придбаного в період
шлюбу право власності по ? частині за
кожним на трикімнатну квартиру,
житловою площею 40,8 кв.м., загальною
площею 56,0 кв.м., яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позовні вимоги підтримали,
надали пояснення, аналогічні
викладеним у заяві. Просили позов
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
фактичних обставин справи не
оспорював. Пояснив суду, що 20.07.2007 року
дійсно між ним, як покупцем, та ОСОБА_5,
як продавцем, було укладено договір
купівлі-продажу спірної квартири. При
укладанні вказаного договору
позивачка , яка на той час була його
дружиною, надавала згоду на укладання
даного правочину. Просив суд визнати й
за ним право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1.

Суд, вислухавши пояснення позивачки та
її представника, пояснення
відповідача, дослідивши докази у
справі в їх сукупності, прийшов до
висновку про необхідність
задовольнити позовні вимоги з
наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

06 листопада 1999 року між сторонами було
укладено шлюб, про що міським відділом
реєстрації актів громадянського стану
м. Донецька зроблено актовий запис №1016,
свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1
від 06.11.1999 року (а.с. 5). Рішенням
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 25.10.2013 року шлюб між
сторонами було розірвано (а.с. 6).

За час перебування у шлюбі, ОСОБА_3 було
укладено договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
відповідним договором купівлі-продажу,
посвідченим 12.07.2007 року приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстровим №3416, та у встановленому
законом порядку було 03.08.2007 року
зареєстровано у КП «БТІ м. Донецька»
(а.с. 9-10).

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку.

Таким чином, вищевказана квартира
АДРЕСА_1 є спільної сумісною власністю
сторін.

Статтею 70 СК України встановлено, що у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 21.12.2007 року №11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» (п.22)
визначено, що поділ спільного майна
подружжя здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК України
та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом.

Згідно п. 25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 року
№11 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» у разі, коли
неподільні речі не можуть бути реально
поділені між ними відповідно до їх
часток, суд визнає ідеальні частки
подружжя в цьому майні без його
реального поділу і залишає майно у їх
спільній частковій власності.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що майно, яке перебуває у
спільній сумісній власності сторін,
необхідно розподілити між ними в
рівних частках та визнати за кожним з
них по право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,
визнання права власності є законними,
обґрунтованими та такими, що засновані
на законі. Суд приходить до висновку
про необхідність їх задовольнити та
провести поділ квартири АДРЕСА_1
наступним чином: визнати за позивачкою
право власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_3 право
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивачки судовий збір у
розмірі 229,40 гривень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за звернення фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Таким
чином, справу розглянуто в межах
заявлених позивачкою позовних вимог з
урахуванням обраного нею способу
захисту права.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 69-72 СК України, ст. 372 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 21.12.2007 року №11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», ст.ст. 11, 58-60,
88 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
поділ майна подружжя, визнання права
власності - задовольнити.

Провести поділ квартири АДРЕСА_1
наступним чином:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 229 (двісті
двадцять одну) гривню 41 копійку.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано через Ворошиловський
районний суд м.Донецька до
Апеляційного суду Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Рішення надруковано у нарадчій кімнаті
у одному примірнику.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька

В.П. Цукуров