Справа № 125/2026/13-ц Провадження №
22-ц/772/1467/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Єрмічова В. В.Категорія:
46Доповідач: Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Вінницької області у складі:
головуючого - судді Панасюка О.С.,
суддів Іванюка М.В., Камзалова В.В., з
участю секретаря Руденко О.М,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Барського
районного суду Вінницької області від
27 березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача:
Ленінський відділ державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції,
Замостянський відділ державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції, про
стягнення неустойки (пені) від суми
несплачених аліментів, -

встановила:

В липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася в суд
з цим позовом, вказуючи, що вона та
ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Барського районного суду від 4
травня 2012 року, яке набрало законної
сили 16 травня 2012 року, з відповідача на
користь позивачки стягнуто аліменти на
сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в
розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи
їх стягнення з 6 лютого 2012 року і до
досягнення ним повноліття. Виконавчий
лист від 4 травня 2012 року, виданий
17 травня 2012 року, пред'явлено для
примусового виконання до Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції 3 липня 2012 року. Однак ОСОБА_3
аліменти не сплачує. Згідно з
розрахунком Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції заборгованість по сплаті
аліментів станом на 1 липня 2013 року
становить 13462 грн. 7 к. Оскільки фактичне
ухилення від виконання рішення
Барського районного суду Вінницької
області від 4 травня 2012 року
розпочалося з 3 липня 2012 року, просила
стягнути неустойку (пеню) за
прострочення сплати аліментів з 6
лютого 2012 року по 1 липня 2013 року в сумі
30011 грн.

31 січня 2014 року ОСОБА_2 подала до суду
заяву про збільшення позовних вимог із
розрахунком заборгованості та просила
стягнути з ОСОБА_3 за прострочення
сплати аліментів за період з 6 лютого
2012 року по 31 січня 2014 року в
розмірі 55132 грн. 45 к. (а.с.86-89).

18 лютого 2014 року вона надала додатковий
розрахунок щодо збільшення неустойки
(пені) від суми несплачених аліментів
та просила стягнути пеню з 6 лютого 2012
року по 18 лютого 2014 року в розмірі
57312 грн. 62 к. (а.с.117,118).

Рішенням Барського районного суду
Вінницької області від 27 березня 2014
року позов задоволено частково,
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
неустойку (пеню) від суми несплачених
аліментів за період з 12 квітня 2013 року
по 18 лютого 2014 року у розмірі 14219 грн. 50
к., вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду в частині позовних вимог,
у задоволенні яких відмовлено,
скасувати, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
процесуального та неправильне
застосування норм матеріального права,
і ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити повністю.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України передбачено,
що під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції; апеляційний суд
досліджує лише ті докази, які судом
першої інстанції були досліджені з
порушенням встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

За змістом ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права;
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, судова колегія розглядає
справу та перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених ОСОБА_2 в
суді першої інстанції.

Судом встановлено, що заочним рішенням
Барського районного суду Вінницької
області від 4 травня 2012 року з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій
грошовій сумі в розмірі 800 гривень
щомісячно, починаючи з 6 лютого 2012 року
і до досягнення ним повноліття (а.с.163); 18
січня 2013 року ухвалою Барського
районного суду Вінницької області
заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного
рішення залишено без задоволення
(а.с.167); а ухвалою Апеляційного суду
Вінницької області від 12 квітня 2013 року
відхилено його ж апеляційну скаргу,
заочне рішення Барського районного
суду Вінницької області від 4 травня 2012
року залишено без змін (а.с.168-170).

Згідно з розрахунком заборгованості по
сплаті аліментів з виконання
виконавчого листа №2/201/370/12, складеним
державним виконавцем Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції за матеріалами виконавчого
провадження з лютого 2012 року
станом на 27 серпня 2013 року
заборгованість ОСОБА_3 по аліментах
складає 14362 грн. 7 к. За цим же
розрахунком ОСОБА_3 сплатив аліменти за
жовтень 2012 року в розмірі 400 гривень, за
квітень та серпень 2013 року по 150 гривень
(а.с.155).

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Отже, обов'язковою умовою для стягнення
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів є вина особи, яка зобов`язана
їх сплачувати.

Згідно зі ст. 233 ЦПК України заочне
рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що
рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Оскільки заочне рішення Барського
районного суду Вінницької області від 4
травня 2012 року відповідно до ухвали
Апеляційного суду Вінницької області
набрало законної сили 12 квітня 2013 року,
то суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що саме з цього
часу у ОСОБА_3 виник обов'язок погасити
заборгованість перед ОСОБА_2 по сплаті
аліментів, а у неї, відповідне йому
право вимагати стягнення пені за
прострочення їх сплати.

При цьому колегія суддів зазначає, що
суд першої інстанції при розрахунку
розміру пені врахував правову позицію
Верховного Суду України, викладену у
Постанові від 11 вересня 2013 року,
з'ясував розмір несплачених аліментів
по кожному з періодичних платежів,
встановив строк, до якого кожне із цих
зобов'язань мало бути виконано, та з
урахуванням встановленого обчислив
розмір пені, виходячи із суми
несплачених аліментів за кожен місяць
окремо від дня порушення платником
аліментів свого обов'язку щодо їх
сплати до дня ухвалення судом рішення
про стягнення пені, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши
загальну суму.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку, що доводи апеляційної
скарги не є істотними і не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм
процесуального та неправильне
застосування норм матеріального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Барського районного суду
Вінницької області від 27 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: