Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Коротких О.Г.
Справа № 427/9020/13-ц
Провадження № 22ц/782/1885/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Луганської області в
складі

головуючого: Коротких О.Г.

суддів: Масенка Д.Є., Орлова І.В.

при секретарі: Булгаковій М.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Луганську апеляційну скаргу ДП
„Свердловантрацит" на рішення
Свердлоського міського суду
Луганської області від 21.03.2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ДП „Свердловантрацит" про
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої пошкодженням здоров'я, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Свердлоського міського суду
Луганської області від 21.03.2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково: з ДП
„Свердловантрацит" на користь
позивача стягнуто 4000,00/чотири тисячі/
гривень на відшкодування моральної
шкоди, спричиненої ушкодженням
здоров'я.

В апеляційній скарзі відповідач ДП
„Свердловантрацит", посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просив: рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити за необґрунтованістю. В
обґрунтування доводів апеляційної
скарги представник ДП
„Свердловантрацит" зазначив, що суд
порушив норми матеріального права,
твердження позивача про спричинення
йому моральної шкоди бездоказові.
Адміністрацією підприємства
виконуються вимоги Закону України «Про
охорону праці».

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. Під час ухвалення
рішення суд серед інших вирішує
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин, яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Вирішуючи спір та частково
задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції застосував положення
статті 237-1 КЗпП України; вважав
доведеними обставини заподіяння
позивачеві моральної шкоди внаслідок
професійного захворювання; визначив
справедливою компенсацію моральної
шкоди у розмірі 4.000,00 гривень.

Вказані висновки суду узгоджуються з
повністю з'ясованими та доведеними
обставинами справи. Суд першої
інстанції повно і всебічно оцінив
надані сторонами докази, правильно
визначив природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується, що ОСОБА_2
працював на підприємствах вугільної
промисловості з 1982року по 31.08.2012рік,
коли був звільнений з ВП
„Шахта"Довжанська-Капітальна" за
пунктом 2 статті 40 КЗпП України у
зв'язку з виявленою невідповідністю
працівника виконуваній роботі
внаслідок стану здоров'я, який
перешкоджає продовженню даної роботи.

Згідно довідки МСЕК № 041935 серія 2-20СУ
від 10.09.2009року ОСОБА_2 встановлено
стійку втрату професійної
працездатності в розмірі 20% з 19.08.2009року
безстроково за хронічним
обструктивним захворюванням легенів
та 10% за каліцтвом.

Відповідно до частини 2 статті 153 КЗпП
України забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці покладається на
власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до частини 1 статті 237-1 КЗпП
України відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода в тому числі
полягає у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
ушкодженням здоров'я. Розмір
компенсації моральної шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань, яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат, їх
тривалості, можливості відновлення,
тощо. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що позивач має
право на відшкодування моральної шкоди
у зв'язку з отриманим професійним
захворюванням і ця шкода повинна бути
відшкодована відповідачем, як
роботодавцем. Сам по собі встановлений
висновком МСЕК від 10.09.2009року факт
професійного захворювання позивача, є
достатньою підставою для компенсації
ОСОБА_2 моральної шкоди. Заподіяння
такої шкоди внаслідок отримання
позивачем професійного захворювання
із стійкою втратою ним 30%
працездатності є очевидним та
безсумнівним, а тому доводи апелянта
про бездоказовість спричинення
позивачу моральної шкоди відповідачем
є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що суд
правильно, з урахуванням обставин
справи, визначив розмір компенсації
моральної шкоди. Професійне
захворювання позивача встановлено
10.09.2009року, стійка втрата
працездатності ОСОБА_2 складає 20%.
Визначаючи розмір компенсації
моральної шкоди суд врахував вимоги
розумності і справедливості, виходячи
з характеру та тривалості доведених
позивачем немайнових втрат, завданих
ушкодженням здоров'я.

Відповідно до статті 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суд з одних
лише формальних міркувань.

Суд, вірно встановивши обставини
справи та відповідні їм
правовідносини, правильно застосував
правові норми та ухвалив законне і
обґрунтоване рішення. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують. Підстав для зміни або
скасування рішення суду першої
інстанції немає.

Керуючись статтями 304, 307-308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ДП
„Свердловантрацит" відхилити, рішення
Свердлоського міського суду
Луганської області від 21.03.2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: