Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,
Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І.,
Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
про стягнення матеріальних збитків,
авансового платежу, пені, за касаційною
скаргою ОСОБА_8, який діє від імені
ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду м.
Києва від 9 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2009 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом. Зазначала, що 18
серпня 2008 року за посередництвом та
допомогою ріелтера - ОСОБА_4 уклала з
ОСОБА_5, яка діяла від свого імені та від
імені своєї матері ОСОБА_7 та чоловіка
ОСОБА_6, попередній договір,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_9, предметом та метою якого
було укладення до 31 березня 2009 року
договору купівлі-продажу будинку та
земельної ділянки АДРЕСА_1, які
належали продавцям ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 в долях Ѕ, ј, ј відповідно. На
виконання забезпечення зобов'язань за
попереднім договором вона передала
ОСОБА_5, а остання отримала грошову суму
у розмірі 25 000 доларів США, що на той
момент становило в еквіваленті 121 250
грн. В обумовлені договором строки, - 30
березня 2009 року, вона прибула разом з
чоловіком ОСОБА_2 для укладення
основного договору та вчинила всі
необхідні дії для його укладання, проте
він не був укладений, оскільки на
будинок, який був предметом
попереднього договору, було накладено
арешт. У подальшому представник
позивача намагався вирішити спірні
питання, проте продавці уникали розмов
і на час подання позову до суду договір
купівлі-продажу не був укладений, а
сплачені нею кошти, визначені
сторонами як гарантійний платіж
(аванс), не повернуті. Посилаючись на
наведене, просила задовольнити позов.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 1 грудня 2009 року
позов задоволено частково. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_3 авансовий платіж у сумі
195 000 грн, пеню в розмірі 469 950 грн. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
9 січня 2014 року рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з ОСОБА_7
на користь ОСОБА_3 коштів скасовано та
ухвалено в цій частині нове рішення
про відмову у задоволенні позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про стягнення
авансового платежу та пені. В іншій
частині рішення суду залишено без змін.

ОСОБА_8, який діє від імені ОСОБА_3,
звернувся до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ із касаційною
скаргою, в якій просить оскаржуване
рішення суду апеляційної інстанції
скасувати, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судом встановлено, що 18 вересня 2008 року
між ОСОБА_3 за посередництвом ріелтера
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка діяла від свого
імені та від імені своєї матері ОСОБА_10
та чоловіка ОСОБА_6, укладено
попередній договір купівлі-продажу
будинку та земельної ділянки, які
знаходяться по АДРЕСА_1 Предметом та
метою цього договору було укладення
основного договору купівлі-продажу
зазначеного майна до 31 березня 2009 року.

Відповідно до п. 6 договору позивач
передала, а ОСОБА_5 отримала 121250 грн у
якості гарантійного платежу (авансу).
Зазначена сума гарантійного платежу
(авансу) за курсом НБУ на день
підписання попереднього договору
складає в еквівалентні 25000 дол. США.

Для виконання умов попереднього
договору, ОСОБА_3 прибула до м. Києва для
укладення основного договору
купівлі-продажу. Однак цей договір
укладений не був, оскільки ухвалою
Подільського районного суду м. Києва
від 27 березня 2009 року було накладено
арешт на житловий будинок, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до п. 4 попереднього
договору продавці гарантували
покупцеві відсутність прав третіх осіб
на житловий будинок та земельну
ділянку, а також відсутність інших
обтяжень, що можуть перешкоджати
укладенню основного договору.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції у частині стягнення коштів з
ОСОБА_7, та відмовляючи у позові в цій
частині, суд апеляційної інстанції
виходив із того, що доказів про те, що
ОСОБА_5, як особа, яка діяла в інтересах
своєї матері ОСОБА_7, передала останній
отримані нею від позивача кошти у
розмірі 121 250 грн або їх частину не
надано.

Однак, такий висновок апеляційного
суду не ґрунтується на положеннях
чинного законодавства.

Відповідно до ст. 239 ЦК України
правочин, вчинений представником,
створює, змінює, припиняє цивільні
права та обов'язки особи, яку він
представляє.

Отже, уклавши, на підставі довіреності
попередній договір і від імені ОСОБА_7 у
останньої виникли обов'язки у зв'язку з
неукладенням основного договору,
зокрема по поверненню отриманого її
представником авансового платежу.

Та обставина, що повірений не передав
кошти, одержані у зв'язку з виконанням
доручення довірителю не звільняє цю
особу від обов'язків перед третіми
особами, що виникли в процесі виконання
доручення повіреним.

Правовідносини, що виникають у зв'язку
з непередачею коштів у цих випадках
стосуються прав та обов'язків
повіреного і довірителя.

З огляду на викладене погодитись із
ухваленим судом апеляційної інстанції
рішенням в частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_7
неможливо, воно підлягає скасуванню, а
справа в цій частині направленню на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції, оскільки допущені ним
порушення норм процесуального права
(ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для її правильного
вирішення.

В іншій частині судові рішення не
оскаржуються, тому їх законність судом
касаційної інстанції не перевіряється.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8, який діє від
імені ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 9
січня 2014 року у частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_7
скасувати, справу в цій частині
направити на новий розгляд до цього
суду.

В іншій частині оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова
М.І. Наумчук