У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С.,
Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання: Демчук
Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рівненського районного суду
Рівненської області від 16 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ майна, що є у спільній
частковій власності,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін та їх представників,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного суду
від 16 грудня 2013 року позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ майна, що є у спільній
частковій власності задоволено
частково.

Поділено майно, що перебуває у спільній
частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зокрема поділено житловий будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_1 по
першому варіанту судової
будівельно-технічної експертизи від
10.12.2012 року.

ОСОБА_1 виділено приміщення: 1-2 - ванна,
площею 12,3 кв.м.; 1-4 - житлова кімната,
площею 15,8 кв.м.; 1-5 - житлова кімната,
площею 16,7 кв.м.; "Пг/а" - погріб; 1/3 частину
огорожі № 1, що становить 352/1000 (1/3)
частину від всього будинковолодіння на
суму 58 390 грн., визнавши за ОСОБА_1 право
власності на ці приміщення в його 1/3
частині будинку.

ОСОБА_2 виділено приміщення: 1-1 -
коридор, площею 5,4 кв.м.; 1-8 - кухня,
площею 10,5 кв.м.; 1-3 - коридор, площею 7,9
кв.м; 1-6 - житлова кімната, площею 15,9
кв.м.; 1-7 - житлова кімната, площею 24,1
кв.м.; "Б" - сарай-літню кухню, який
складається з приміщень: 1 - сарай, 11-
літня кухня; "В" - сарай; "Пг/В" - погріб; "Г"
- вбиральню; 2/3 частини огорожі № 1, що
становить 648/1000 (2/3) частини від всього
будинковолодіння на суму 107 450 грн.,
визнавши за ОСОБА_2 право власності на
ці приміщення в її 2/3 частинах будинку.

Зобов'язано сторони провести роботи по
переобладнанню будинку відповідно до
варіанту експертизи.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
компенсацію в сумі 3110 гривень за
збільшення його частки у майні.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави
недоплачений судовий збір в сумі 412
гривень 90 копійок.

Судові витрати сторін покладено на
кожну з них у фактично понесених
розмірах.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1
вказує, що рішення суду є незаконним та
необгрунтованим в зв'язку з
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, порушенням та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вважає, що спірне будинковолодіння
слід поділити згідно варіанту №2
судової будівельно-технічної
експертизи, з врахуванням того, що у
вказаному будинку зареєстрований та
фактично проживає він та його сім'я, а
відповідачка у будинку не проживає та
забезпечена іншим житлом.

Крім того, він веде селянське
господарство та змушений
користуватись літньою кухнею для
зберігання необхідних для
обслуговування будинку речей,
інструментів, реманенту, запчастин для
автомобіля, велосипеду, мотоциклу та
зерна.

Судом безпідставно стягнуто з нього на
користь відповідачки ОСОБА_3 грошову
компенсацію в розмірі 3 110 гривень в
зв'язку із збільшенням його частки в
будинковолодіння, оскільки судовим
рішенням його зобов'язано здійснити
переобладнання будинку, облаштувати
автономні системи опалення,
водопостачання, газопостачання,
каналізації, електропостачання за
власний рахунок відповідно до 1
варіанту поділу, вартість яких
становить 20 000 грн., що є значно більшою,
ніж сума грошової компенсації.

Зазначає, що судом безпідставно та
незаконно стягнуто з нього судовий
збір в розмірі 415грн. 90 коп.

З наведених підстав просить рішення
суду першої інстанції змінити,
поділивши спірне будинковолодіння
АДРЕСА_1 по варіанту №2 судової
будівельно-технічної експертизи від
10.10.2012 року.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 361 ЦК України співвласник має
право самостійно розпорядитися своєю
часткою у праві спільної часткової
власності.

Відповідно до ст.ст.363,364,367 ЦК України
кожен із співвласників має право на
виділ його частки майна, що є у спільній
частковій власності, в натурі або його
поділ з дотриманням вимог ст.183 ЦК
України, згідно з частиною першою якої
подільною є річ, яку можна поділити без
втрати її цільового призначення.

Виходячи зі змісту цих норм, поділ
(виділ частки) є можливим якщо кожній зі
сторін може бути виділено відокремлену
частину будинку з самостійним виходом,
що виключає можливість залишення у
спільному користуванні співвласників
будь-яких приміщень будинку. Поділ
(виділ частки) майна, що є об'єктом
спільної часткової власності, в натурі
між співвласниками припиняє право
спільної часткової власності щодо цих
співвласників.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
кожен із співвласників має право на
виділ його частки майна, що є у спільній
частковій власності в натурі. За
відсутності згоди співвласника про
поділ спільного майна спір вирішується
судом. Поділ спірного будинковолодіння
між співвласниками на два ізольовані
житлові приміщення з окремими входами
можливий.

На підтвердження такого висновку в
рішенні наведені відповідні мотиви та
докази які ґрунтуються на вимогах
закону та відповідають матеріалах
справи.

Встановлено, що сторони є
співвласниками житлового будинку з
надвірними будівлями, розташованого в
АДРЕСА_1, який належить їм на праві
спільної часткової власності. Позивачу
належить 1/3 частина будинковолодіння,
відповідачці - 2/3 його частини.

Будинковолодіння згідно технічного
паспорту складається із чотирьох
житлових кімнат, 2 коридорів, ванни,
кухні та надвірних будівель.

З метою виділення сторонам в натурі
вказаного будинковолодіння судом
першої інстанції призначалася по
справі судова будівельно-технічна
експертиза, за висновками якої визнано
технічно можливим поділ спірного
будинковолодіння між співвласниками з
виділом в натурі двох окремих
ізольованих приміщень та
запропоновано два варіанти розподілу,
які між собою відрізняються лише щодо
виділу співвласнику літньої кухні.

Обираючи перший варіант поділу
будинковолодіння згідно висновку
судової будівельно-технічної
експертизи № 282 від 10.12.2012 року, суд
першої інстанції обґрунтовано
врахував встановлений раніше порядок
користування приміщеннями, який
склався між сторонами і прийшов до
правильного висновку, що кожен із
співвласників матиме частину
житлового будинку максимально
приближену до ідеальних часток, тобто
даний варіант є раціональним та
справедливим.

Доводи апеляційної скарги щодо
необхідності проведення поділу
будинку по варіанту №2 висновку
експертизи не заслуговують на увагу,
оскільки при другому варіанті
розподілу частка позивача за рахунок
літньої кухні безпідставно
збільшиться з 352/1000 до 415/1000
будинковолодіння та відповідачка не
погоджується на сплату їй компенсації
за таке значне збільшення частки
позивача.

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст.383 ЦК України та
ст.150 ЖК України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.

Таким чином виникнення права членів
сім'ї власника будинку на користування
будинком та обсяг цих прав залежить від
виникнення у власника будинку права
власності на цей будинок, тому доводи
скарги про те, що судом першої
інстанції не враховано проживання
дружини та сина позивача, які не є
співвласниками будинку не
заслуговують на увагу. Не впливає при
поділі (виділі частки) майна між
співвласниками і місце їх поживання.

Покликання в скарзі на безпідставне
стягнення судового збору в розмірі
412грн.90коп. не ґрунтується на нормах ст.4
Закону України «Про судовий збір» та
ст.80,88 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Враховуючи, що рішення ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,313,314, 317, 325 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду
Рівненської області від 16 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді:
Бондаренко Н.В.

Малько О.С.

Гордійчук С.О.