Сквирський районний суд Київської
Справа № 376/140/14-ц
Провадження № 2/376/70/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2014 року
Сквирський районний суд Київської
області

у складі: головуючого судді - Ярошенко
С.М.,

при секретарі - Федорчук А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сквира справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
державний нотаріус Сквирської
районної державної нотаріальної
контори про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину,
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання майна спільною сумісною
власністю,

встановив:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду зі вказаним вище позовом.

В підтвердження позовних вимог
зазначив, що на підставі договору
купівлі-продажу від 16.10.1974 року є
власником житлового будинку АДРЕСА_1

Згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого
Сквирською районною державною
нотаріальною конторою 15.01.2009 року,
власником сусіднього домоволодіння
АДРЕСА_2 є ОСОБА_2.

Біля його будинку розташована
криниця, яка вигороджена з боку
відповідача та перебуває на земельній
ділянці позивача, що підтверджується
кадастровим планом від 10.11.2009 року
земельної ділянки, розташованої по
АДРЕСА_2.

Серед господарських будівель та
споруд, що перелічені в свідоцтві про
право на спадщину, та в технічному
паспорті на будинок АДРЕСА_2 у розділі
«Характеристика будинку,
господарських будівель та споруд»,
значиться й колодязь №3, який є
власністю позивача і зазначений у
технічному паспорті на будинок
АДРЕСА_1.

Вказаний колодязь збудований
позивачем у 1978 році. Для будівництва
колодязя, за власні кошти, придбавав
будівельні матеріали, винаймав
робітників для буріння свердловини.

З урахуванням наведеного, просить
визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом, видане ОСОБА_2
Сквирською районною державною
нотаріальною конторою 15.01.2009 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1
підтримав первісний позов, у
задоволенні зустрічного позову
просить відмовити, оскільки участь
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у будівництві
спірного колодязя є незначною,
домовленості про спільне будівництво
колодязя між сторонами не було. При
цьому не заперечив, що ОСОБА_2 на
придбання будівельних матеріалів -
труб, відшкодувала позивачеві половину
вартості - 375 крб. та 100 крб. за їх
ізоляцію.

Відповідач ОСОБА_2 пред'явила
зазначений зустрічний позов,
посилаючись на те, що відповідно до
Свідоцтва про право на спадщину,
виданого Сквирською районною
державною нотаріальною конторою 15.01.2009
року, є власником житлового будинку з
відповідними господарськими будівлями
та спорудами, який знаходиться по
АДРЕСА_2, власником сусіднього
домоволодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_5.

На межі їхніх домоволодінь
розташований колодязь, зазначений в
технічних паспортах на будинки АДРЕСА_1
та АДРЕСА_2.

Вказаний колодязь збудований
сторонами в 1978 році за спільні кошти та
придбані будівельні матеріали. З часу
його побудови, і по даний час, колодязь
використовується та утримується
сторонами спільно, як сусідами, без
перешкод одне одному. Місце
розташування колодязя не перешкоджає
до нього доступу іншим сусідам, які
проживають по АДРЕСА_1, для його
використання за призначенням.

Відповідач, представник
відповідача в судовому засіданні
первісний позов не визнали, враховуючи
наведене, просять у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, та
визнати колодязь, який розташований
між домоволодінням АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2,
спільною сумісною власністю сторін.

Суд, заслухавши сторін,
представника відповідача за первісним
позовом, свідків, вивчивши письмові
докази, надані сторонами в
обґрунтування та заперечення позовних
вимог, вважає, що позови підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом установлено, що на підставі
договору купівлі-продажу від 16.10.1974
року ОСОБА_1 є власником житлового
будинку АДРЕСА_1 з господарськими
будівлями та спорудами (а.с.7,8).

Згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого
Сквирською районною державною
нотаріальною конторою 15.01.2009 року,
власником сусіднього домоволодіння
АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 (а.с.14, 43, 150).

На межі домоволодінь сторін
розташований колодязь, зазначений в
технічних паспортах на будинки АДРЕСА_1
та АДРЕСА_2 (а.с.9-13, 16-18, 38-42, 45-47, 94-96, 145,
212-240).

Вказаний колодязь
використовується сторонами спільно, як
сусідами, без перешкод одне одному.
Окрім того місце розташування колодязя
не перешкоджає до нього доступу іншим
сусідам, які проживають по АДРЕСА_1, для
його використання за призначенням
(а.с.15, 19, 44, 75,77, 93).

Допитані судом свідки ОСОБА_6,
ОСОБА_7 показали, що між сторонами
тривалий час існує спір щодо суміжних
земельних ділянок та розташування
колодязя.

Допитана судом свідок ОСОБА_8
показала, що між домоволодіннями
сторін розташований колодязь, який
будували батьки та ОСОБА_1 за спільні
кошти та будівельні матеріали.

Допитані судом свідки ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 показали, що на межі
домоволодінь ОСОБА_2 та ОСОБА_1
розташований колодязь, який вони
спільно збудували та використовують.

З урахуванням наведеного, у суду
не має підстав ставити під сумнів
достовірність і правдивість фактів,
повідомлених свідками, їх показання
об'єктивно підтверджуються і не
суперечать іншим зібраним у справі
доказам.

За змістом статті 112 ЦК УРСР 1963
року майно може належати на праві
спільної власності двом чи кільком
громадянам.

Розрізняється спільна власність
з визначенням часток (часткова
власність) або без визначення
часток (сумісна власність).

Відповідно до ст. 355 ЦК України
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно).

Майно може належати особам на
праві спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності.

Право спільної власності виникає
з підстав, не заборонених законом.

Згідно ст.1301 ЦК України свідоцтво
про право на спадщину визнається
недійсним за рішенням суду, якщо буде
встановлено, що особа, якій воно видане,
не мала права на спадкування, а також в
інших випадках, встановлених законом.

Оскільки спірний колодязь
збудований сторонами в 1978 році за
спільні кошти та придбані будівельні
матеріали, використовується та
утримується спільно, як сусідами, без
перешкод одне одному, розташований на
межі домоволодінь сторін, зазначений в
технічних паспортах на будинки АДРЕСА_1
та АДРЕСА_2, суд приходить до висновку
про те, що колодязь належить сторонам
на праві спільної сумісної власності
та вважає визнати свідоцтво про право
на спадщину за законом, видане ОСОБА_2
15.01.2009 р., в частині включення споруди:
колодязь №3, недійсним.

Посилання позивача, ОСОБА_1, що
участь ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у будівництві
спірного колодязя є незначною,
домовленості про спільне будівництво
колодязя між сторонами не було,
спростовані перевіреними матеріалами
справи та дослідженими доказами,
наданими сторонами в обґрунтування та
заперечення позовних вимог.

Згідно ч.1, 2 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
надавши докази відповідно до ст. 57-60 ЦПК
України.

Судом на виконання положень ч. 4
ст. 10 ЦПК України роз'яснювалось
сторонам право на подання необхідних
доказів в обґрунтування та заперечення
позовних вимог.

Керуючись ст. 4, 6, 10, 15, 60, 61, 131, 208, 209, 212-215,
218 ЦПК України,

ст. 112 ЦК УРСР 1963 року, ст. 355, 1301 ЦК
України, суд, -

вирішив:

Позови задовольнити частково.

Визнати свідоцтво про право на
спадщину за законом, видане ОСОБА_2
державним нотаріусом Сквирської
районної державної нотаріальної
контори 15.01.2009 року, зареєстроване в
реєстрі № 88, на спадкове майно, що
складається з житлового будинку з
відповідними господарськими будівлями
та спорудами, який

знаходиться в АДРЕСА_2, в частині
включення споруди: колодязь №3,

недійсним.

Визнати колодязь, який
розташований між домоволодінням
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, спільною сумісною
власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: С. М. Ярошенко