Номер провадження: 22-ц/785/4036/14
Номер справи місцевого суду: 497/76/14-ц
Головуючий у першій інстанції Сабада
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова
О.А.

- Станкевича
В.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на рішення Болградського
районного суду Одеської області від
31.01.2014 року по справі за позовом ОСОБА_6
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення
перешкод в користуванні, вселення в
квартиру,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом
до суду про усунення перешкод в
користуванні та вселення в квартиру
АДРЕСА_1 (а. с. 3-5).

Свої позовні вимоги позивач, як
зазначено в рішенні суду,
обґрунтовував тим, що він є власником 1/4
частини вказаної квартири. Однак,
відповідачі його в квартиру не
допускають, чинять йому перешкоди в
проживанні та в користуванні належною
йому частиною квартири, ключів від
усіх наявних замків на вхідних дверях
квартири у нього немає.

Як зазначено в рішенні суду,
відповідачі позов не визнали. Те, що
вони позивачу чинять перешкоди в
проживанні та в користуванні належною
йому частиною квартири АДРЕСА_1
та відсутність у нього ключів від усіх
наявних замків на вхідних дверях
квартири, підтвердили. Проти вселення в
квартиру позивача заперечували,
посилаючись на те, що виділити йому
окрему кімнату в квартирі для
проживання не є можливим, так як
квартира 2-х кімнатна і в ній живуть
вони та малолітня дитина.

Рішенням Болградського районного суду
Одеської області від 31.01.2014 року позов
задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_6 перешкод в
проживанні в квартирі АДРЕСА_1, та в
користуванні нею. ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 передати ОСОБА_6 ключі від всіх
наявних замків на вхідних дверях
квартири та на вхідних дверях
спільного коридору. Вселено ОСОБА_6 в
квартиру АДРЕСА_1, з передачею йому
ключів від всіх наявних замків на
вхідних дверях квартири та на вхідних
дверях спільного коридору.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали апеляційну
скаргу на рішення Болградського
районного суду Одеської області від
31.01.2014 року, в якій просять рішення суду
від 31.01.2014 року переглянути, винести
нове рішення про відмову в задоволенні
вимог ОСОБА_6, винести рішення про
припинення права власності ОСОБА_6 на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1, посилаючись
на те, що позивач довгий час не проживав
в спірній квартирі, не платив за
комунальні послуги та не проводив
ремонтні роботи у квартирі, а тепер
повернувшись вимагає надати одну
кімнату, яку не можливо йому виділити,
оскільки кімнат в спірній квартирі
лише дві та в спірній квартирі
проживають вони і малолітня дитина.

Позивачем рішення суду не
оскаржується.

В судове засідання учасники процесу не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, причини неявки суду не
повідомили клопотання про відкладення
розгляду справи від них на адресу суду
не надходили. Від відповідачів на
адресу суду надійшла заява про розгляд
справи в їх відсутність, позов просять
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог, наданих доказів і
доводів апеляційної скарги, судова
колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_6, суд
першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що позивач є
власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1,
що підтверждується: свідоцтвом про
право особистої власності на житло №
226, виданим 20.10.1994 року Болградською
міською радою Одеської області, згідно
якого він є власником квартири АДРЕСА_1;
рішенням Болградського районного суду
Одеської області від 29.03.2000 року, яким
свідоцтво про право особистої
власності на житло № 226, видане 20.10.1994
року Болградською міською радою
Одеської області на квартиру АДРЕСА_1
позивачу, визнано частково недійсним в
його 3/4 частині. За відповідачами
визнано право власності на ці 3/4
частини квартири. Право власності
позивача на 1/4 частину спірної квартири
залишено без зміни.

Сторони спірну квартиру не ділили і не
встановлювали порядок кристування нею
між собою.

Як далі встановив суд, в спірній
квартирі позивач протягом тривалого
часу не живе, т. я. відповідачі чинять
йому перешкоди в проживанні та в
користуванні належною йому частиною
квартири, ключів від всіх наявних
замків на вхідних дверях квартири вони
йому не надали і проти його вселення в
квартиру заперечують.

В суді викладені вище обставини
позивачі підтвердили.

Суд не прийняв до уваги посилання
відповідачів на те, що проживання
позивача в квартирі неможливе із-за
відсутності окремої кімнати для нього,
т. я. квартира їх 2-х кімнатна і в ній
живуть вони та малолітня дитина, т. я.
згідно досліджених доказів право
власності позивача на частину спірної
квартири не відмінено і не змінено.

За таких обставин, суд першої інстанції
відповідно до ст. 383 ЦК України,
керуючись ст. ст. 10, 60, 131, 212-215 ЦПК
України, задовольнив позов ОСОБА_6

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції, в межах позовних вимог,
повно, всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин та
прийшов до правильного висновку
відповідно до обставин, якими позивач
обґрунтовував свої позовні вимоги та
на підставі наданих і досліджених
доказів, задовольнивши позов ОСОБА_6

Тому судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають фактичним
обставинам справи, наданим доказам та
відповідним нормам права, а суд першої
інстанції правомірно на підставі вимог
закону, відповідно до обставин, якими
позивач обґрунтовував свої позовні
вимоги, наданих доказів та на підставі
встановлених обставин справи дійшов
висновку про задоволення позову ОСОБА_6

Оскільки, в судовому засіданні
встановлено, підтверджується
матеріалами справи та не заперечується
відповідачами, вбачається також з
апеляційної скарги, що позивач є
власником 1/4 частини спірної квартири
АДРЕСА_1 (а. с. 9-22), в користуванні якою
йому чинять перешкоди відповідачі.

Відповідно до ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 321 ЦК
України, власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном; право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

За таких обставин, суд першої інстанції
правильно задовольнив позов ОСОБА_6

Доводи апеляційної скарги, стосовно
того, що позивач довгий час не проживав
в спірній квартирі, не платив за
комунальні послуги та не проводив
ремонтні роботи у квартирі, а тепер
повернувшись вимагає надати одну
кімнату, яку не можливо йому виділити,
оскільки кімнат в спірній квартирі
лише дві та в спірній квартирі
проживають відповідачі і малолітня
дитина, судова колегія не приймає до
уваги, так як, враховуючи вищевказане,
вони суперечать вимогам чинного
законодавства.

Оскільки на зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна (ч. 2 ст. 317 ЦК
України), право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Також судова колегія не приймає до
уваги вимоги апеляційної скарги
стосовно винесення рішення про
припинення права власності ОСОБА_6 на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1,
оскільки відповідно до матеріалів
справи такі позовні вимоги
відповідачами в суді першої інстанції
не заявлялися.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Таким чином, на підставі наведеного,
судова колегія, враховуючи доводи
апеляційної скарги, вважає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не можуть бути
прийняті до уваги, враховуючи
викладене та, оскільки вони не
спростовують висновки суду.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 необхідно відхилити, а
рішення Болградського районного суду
Одеської області від 31.01.2014 року
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Болградського районного
суду Одеської області від 31.01.2014 року по
справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в
користуванні, вселення в квартиру -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області
О.Д. Варикаша

О.А. Ступаков

В.А. Станкевич