АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4079/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Янжула О. С. Доповідач - Болтунова
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Макарова М.О.,
Тамакулової В.О.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця" на рішення Марганецького
міського суду Дніпропетровської
області від 05 березня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця", ОСОБА_3, Приватного
акціонерного товариства "Страхова
група "ТАС" про стягнення моральної
шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вищевказаним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в
результаті аварії, яка сталася 12 жовтня
2010 року на залізничному переїзді в с.
Городище загинула його матір ОСОБА_4,
внаслідок чого йому завдано моральну
шкоду. Просив суд стягнути солідарно з
ДП «Придніпровська залізниця» та
ОСОБА_3 на свою користь 100 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди,
оскільки вони є власниками джерел
підвищеної небезпеки, внаслідок
взаємодії яких йому завдано таку шкоду,
а також 2550 грн. моральної шкоди з ПрАТ
«Страхова група «ТАС», яка зобов'язана
нести відповідальність в силу Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Рішенням Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 05
березня 2014 року позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ДП
«Придніпровська залізниця» та ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 100 000
грн. Стягнуто з ПрАТ «Страхова група
«ТАС» на користь ОСОБА_2 2 550 грн.
Стягнуто солідарно з відповідачів на
користь держави 243,6 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ДП
«Придніпровська залізниця»,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати в
частині задоволених позовних вимог до
ДП «Придніпровська залізниця» та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволені вказаних вимог відмовити в
повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 12 жовтня 2010 року
на залізничному переїзді в с. Городище,
в районі м. Марганець сталася
дорожньо-транспортна пригода, що
підтверджується актом розслідування
причин та обставин
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 12 жовтня 2010 року на
залізничному переїзді 115 км + 566 м
перегону Нікополь-Марганець
Криворізької дирекції залізничних
перевезень Придніпровської залізниці
від 12-13 жовтня 2010 року, відповідно до
якого в результаті зіткнення
електровоза ВЛ-8 № 1583 з рейсовим
автобусом БАЗ-А079 «Еталон» загинуло 43
особи та 10 осіб травмовано.

В результаті вказаного зіткнення
загинула мати позивача - ОСОБА_4

Відповідно до акту розслідування
автобус БАЗ-А079 «Еталон», держаний
номер НОМЕР_1, належить ПП «ОСОБА_3»,
перевізник ПП «Ремсервіс», ліцензія на
перевезення НОМЕР_2, дійсна до 29
листопада 2014 року, видана на фізичну
особу ОСОБА_3

Електровоз ВЛ-8 № 1583 приписаний до
Криворізького локомотивного депо
Придніпровської залізниці.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК
України джерелом підвищеної небезпеки
є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ч. 2 ст. 188 ЦК України якщо
внаслідок взаємодії джерел підвищеної
небезпеки було завдано шкоди іншим
особам, особи, які спільно завдали
шкоди, зобов'язані її відшкодувати
незалежно від їхньої вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України
особи, спільними діями або
бездіяльністю яких було завдано шкоди,
несуть солідарну відповідальність
перед потерпілим.

Крім того, пунктом 8 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013
року «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» судам роз'яснено, що особи,
які спільно завдали шкоди, тобто
завдали неподільної шкоди
взаємопов'язаними, сукупними діями, або
діями з єдністю наміру, несуть
солідарну відповідальність перед
потерпілими (ст.ст. 543, 1190 ЦК). У такому
самому порядку відповідають особи, які
здійснюють діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки іншим особам.
Спір про відшкодування шкоди, завданої
при цьому самим джерелам підвищеної
небезпеки кожним із їх володільців
перед іншим із них, вирішується за
правилами ст. 1188 ЦК, а саме: шкода,
завдана одному з володільців із вини
іншого, відшкодовується винним; не
відшкодовується шкода, завдана
володільцю лише з його вини; за
наявності вини всіх володільців розмір
відшкодування визначається судом у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення
(тобто залежно від ступеня вини
кожного); у разі відсутності вини
володільців у взаємному завданні шкоди
жоден із них не має права на
відшкодування.

Суди мають розрізняти випадки,
коли внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки шкоди
завдано самим володільцям цих джерел,
від випадків, коли шкоди завдано іншим
особам (наприклад пасажирам,
пішоходам). У цьому випадку особи, які
спільно завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої вини
(ч. 2 ст. 1188 ЦК). При цьому солідарний
боржник, який відшкодував спільно
завдану шкоду, має право вимагати з
кожного з інших завдавачів шкоди
частку виплаченого потерпілому
відшкодування. Оскільки боржник, який
виконав солідарне зобов' язання, має
право зворотної вимоги, тобто стає
кредитором за регресним зобов'язанням
до інших боржників, розподіл
відповідальності солідарних боржників
один перед одним (визначення часток) за
регресним зобов'язанням здійснюється
на загальних підставах за правилами ст.
1191 ЦК, тобто у розмірі, що відповідає
ступеню вини кожного з боржників.

Оскільки внаслідок зіткнення двох
транспортних засобів - джерел
підвищеної небезпеки (автобуса та
поїзда) загинула мати позивача, яка
була пасажиром автобуса, то володільці
цих джерел підвищеної небезпеки несуть
солідарну відповідальність перед
позивачем.

Виходячи наведеного, суд першої
інстанції, керуючись ст.ст. 1167, 1187, 1188, 1190
ЦК України, з урахуванням вимог
розумності та справедливості,
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги позивача та стягнув у
солідарному порядку з ДП
«Придніпровська залізниця» та ОСОБА_3
на користь позивача в рахунок
відшкодування моральної шкоди 100 000грн.,
в цій частині рішення суду підлягає
залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції в цій частині та зводяться до
переоцінки доказів у справі та до
незгоди з їх оцінкою судом. Проте, за
вимогами ст. 212 ЦПК України оцінка
доказів є виключною компетенцією суду,
а тому переоцінка доказів на вимогу
сторони не допускається.

Разом з цим, вирішуючи питання
розподілу судових витрат та стягуючи з
відповідачів солідарно судові витрати
по справі в розмірі 243,60 грн. суд першої
інстанції не врахував, що нормами
діючого законодавства не передбачено
стягнення судових витрат в такому
порядку, тому колегія суддів вважає за
необхідне рішення суду в цій частині
скасувати на підставі ст. 309 ЦПК
України, стягнувши з відповідачів
судовий збір в дохід держави в розмірі
по 81,20 грн. з кожного.

В частині стягнення з ПрАТ «Страхова
група «ТАС» на користь ОСОБА_2 2550 грн.
судове рішення не оскаржується, а тому
апеляційною інстанцією не
перевіряється.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р
І Ш И Л А

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» - задовольнити частково.

Рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 05
березня 2014 року в частині стягнення в
солідарному порядку з Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця», ОСОБА_3 та Приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» судового збору на користь
держави в розмірі 243,60 грн. - скасувати.

Стягнути з Державного підприємства
«Придніпровська залізниця», ОСОБА_3,
Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» судовий збір на
користь держави по 81,20 грн. з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту оголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржено шляхом подання касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді: