336/8476/13-ц Пр.2/336/127/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя

У складі : головуючого судді
Голубкової М.А.,

при секретареві
Ходирєвій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи:
приватний нотаріус Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
ОСОБА_5, про визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з
вищезгаданим позовом.

В позові зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла бабуся позивачки - ОСОБА_6, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1. На підставі рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 21.11.1979 року на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_6 та
ОСОБА_2 належить 3/5 частини житлового
будинку АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась
спадщина, яка складається із 3/10 частин
житлового будинку із службовими та
господарськими спорудами,
розташованими на земельній ділянці по
АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги за законом,
відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963) після
смерті ОСОБА_6 являються її чоловік -
ОСОБА_2 та у відповідності до ч. 2 ст. 529
ЦК України (1963р.) позивачка та її брат
ОСОБА_3, як онуки спадкодавця, оскільки
на час відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_6, батько позивачки та син
спадкодавця - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2
помер.

Факт родинних відносин між позивачкою
та її батьком ОСОБА_8 та бабусею ОСОБА_6
підтверджується копією свідоцтв про
народження, реєстрацію шлюбу. На
випадок смерті ОСОБА_6 залишила
заповіт, за умовами якого, все належне
їм майно, де б воно не було і з чого б
воно не складалося і взагалі все те, що
на день її смерті належало б їй і на що
вона за законом би мала право вона
заповідала ОСОБА_1. Даний заповіт був
посвідчений 23.08.2001 року державним
нотаріусом П'ятої Запорізької
державної нотаріальної контори Чирвою
Л.А. та зареєстрований в реєстрі за №
4-1461.

На час смерті бабусі позивачка
проживала разом з нею та була
зареєстрована з нею за однією адресою -
по АДРЕСА_1, вони з бабусею вели спільне
господарство, а після її сперті
позивачка продовжує проживати в
зазначеному житловому будинку.
Проводить капітальний та поточний
ремонт житлового будинку, сплачує
комунальні платежі та обов'язкові
збори. Отже, позивачка прийняла
спадкове майно в оперативне управління
та володіння, в силу ст. 549 УК УРСР (1963р.)
та вважається такою, що прийняла
спадщину.

23 вересня 2013 року позивачка звернулась
до приватного нотаріуса Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
із заявою про прийняття спадщини, після
померлої бабусі ОСОБА_6, яка була
зареєстрована в книзі обліку і
реєстрації спадкових справ за № 32 та на
підставі поданої заяви була заведена
спадкова справа № 16/2013.

30 вересня 2013 року позивачка подала
приватному нотаріусу ЗМНО ОСОБА_4 заяву
про видачу позивачці свідоцтва про
право на спадщину за заповітом після
смерті померлої бабусі ОСОБА_6, яка була
зареєстрована в книзі обліку і
реєстрації спадкових справ за № 34 та
долучена до спадкової справи № 16/2013.

У зв'язку з тим, що у позивачки
відсутній документ, який підтверджує
факт реєстрації права власності за
бабусею ОСОБА_6 3/10 частин житлового
будинку АДРЕСА_1, постановою приватного
нотаріуса Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_4 від 30.09.2013
року № 139/02-31 позивачці було відмовлено
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, на спадкове майно,
що складається із частини житлового
будинку АДРЕСА_1.

В зв'язку з даною обставиною позивачка
змушена звернутися до суду за захистом
своїх прав.

Позивач просить суд:

Визнати ОСОБА_1 такою, що прийняла
спадщину за заповітом після смерті
бабусі - ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/10
частини житлового будинку АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом після
смерті бабусі ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивачка
наполягала на задоволенні позовних
вимог.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
заперечував проти позовних вимог,
надав суду письмове заперечення в
якому вказував, що право власності на
жилий будинок, збудований громадянином
на відведений йому в установленому
порядку земельній ділянці і прийнятий
в експлуатацію, виникає з часу його
реєстрації у виконкомі місцевої Ради.
Таким чином відсутність у ОСОБА_6
реєстрації на будинок АДРЕСА_1 дає
підстави про відсутність у неї права
власності на вказаний будинок. Згідно
ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може
залишити за заповітом усе своє майно
або частину його ( не виключаючи
предметів звичайної домашньої
обстановки і вжитку) одній або кільком
особам як тим, що входять, так і тим, що
не входять до кола спадкоємців за
законом, а також державі або окремим
державним, кооперативним та іншим
громадським організаціям. Відсутність
державної реєстрації права власності
на житловий будинок АДРЕСА_1 не дає
змоги визнати права власності на
вказаний житловий будинок у ОСОБА_1 в
порядку спадкування.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву в
якій просить суд розглядати справу у
його відсутності та проти позовних
вимог позиваки не заперечує.

Третя особа по справі ОСОБА_5 в судовому
засіданні заперечувала проти позовних
вимог позивачки.

Третя особа приватний нотаріус
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_4 надала суду заяву якою
просила суд розглядати справу у її
відсутності.

Дослідивши матеріали справи, заслухав
сторони, суд вважає позов таким, що
підлягає повному задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні та
вбачається з матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивачки -
ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1, виданим 25.12.2001
року Запорізьким міським відділом РАГС
Запорізького обласного управління
юстиції, актовий запис № 11627.(а.с.31)

На підставі рішення Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 21.11.1979
року по справі 2-260/1979 на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_2
належать 3/5 частини житлового будинку
АДРЕСА_1.(а.с.30)

Згідно технічного паспорту на житловий
будинок індивідуального житлового
фонду по АДРЕСА_1 власниками будинку є
ОСОБА_2 3/10 частини, ОСОБА_6 3/10 частини,
ОСОБА_5 1/5 частини та ОСОБА_1 1/5
частини.(а.с. 47)

Згідно звідного оціночного акту по
домоволодінню АДРЕСА_1 власниками
даного житлового будинку є ОСОБА_2 3/10
частини, ОСОБА_6 3/10 частини, ОСОБА_5 1/5
частини та ОСОБА_8 1/5 частини.(а.с. 57)

1/5 частину спірного будинку позивачка
отримала у власність після смерті
свого батька ОСОБА_8 у порядку
спадкування.

ОСОБА_6 на випадок своєї смерті
залишила заповіт яким все належне їй
майно заповіла своїй онуці ОСОБА_1.(а.с.
45) На час смерті спадкодавця ОСОБА_6
позивачка мешкала разом з нею та була
зареєстрована у вказаному будинку.

При зверненні позивачки до
нотаріальної контори вона отримала
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальних дій в зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на житловий будинок.(а.с. 99)

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про
судову практику у справах про
спадкування" встановлено, що у разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

У відповідності з Листом Міністерства
Юстиції України №15-32/319 від 21.02.2005 року у
разі смерті власника нерухомого майна,
первинна реєстрація права власності
на яке не була проведена і
правовстановлюючий документ
відсутній, питання визнання належності
цього майна попередньому власнику та
наступного власника (спадкоємця)
повинна вирішуватися в судовому
порядку.

Згідно статті 1268 ЦК України спадщина
належить спадкоємцеві, незалежно від
часу прийняття спадщини.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року "Про судову практику у справах про
спадкування", відносини спадкування
регулюються правилами ЦК, якщо
спадщина відкрилася не раніше 1 січня
2004 року. У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема,
відповідні правила Цивільного кодексу
Української РСР (далі ЦК УРСР).

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в ред. 1963
року) визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину: якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України ( в ред.
1963 року) спадкоємство здійснюється за
законом і за заповітом. Спадкоємство за
законом має місце, коли і оскільки воно
не змінено заповітом.

ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом вступу
у фактичне володіння спадковим майном,
згідно ст.549 ЦК УРСР (в ред. 1963 року),
оскільки була зареєстрована (що
підтверджується копією домової книги)
та постійно проживала в АДРЕСА_1.

Згідно копії заповіту від 23 серпня 2001
року посвідченого державним
нотаріусом П'ятої Запорізької
державної нотаріальної контори Чирвою
Л.А., ОСОБА_6, що мешкала в АДРЕСА_1 на
випадок смерті зробила таке
розпорядження: все належне їй майно, де
б вона не було і з чого б воно не
складалося і взагалі все те, що на день
її смерті буде їй належати і на що вона
за законом матиме право, заповіла
ОСОБА_1.(а.с.45)

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась
спадщина, яка складається із 3/10 частин
житлового будинку із службовими та
господарськими спорудами,
розташованими на земельній ділянці по
АДРЕСА_1.

Оцінив і дослідив усі докази по справі
в їх сукупності, суд приходить до
висновку, що спадкодавець ОСОБА_6 на
передбачених законом підставах набула
право власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1, але не встигла в зв'язку зі
смертю зареєструвати своє право
власності на вказану домобудівлю, а
тому вимоги позивачки законні та
обґрунтовані, і підлягають
задоволенню.

Суд вважає необхідним визнати ОСОБА_1
такою, що прийняла спадщину за
заповітом після смерті бабусі - ОСОБА_6,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за нею
право власності на спадкове майно, що
належало померлій ОСОБА_6, а саме
житловий будинок АДРЕСА_1.

На підставі ст.549 ЦК УРСР (в ред. 1963 року),
ст.ст. 392, 1268 ЦК України, керуючись
статтями 208, 209, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 такою, що прийняла
спадщину за заповітом після смерті
бабусі - ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/10
частини житлового будинку АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом після
смерті бабусі ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
М.А. Голубкова