Справа № 2/487/1679/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2014 року Заводський районний
суд м. Миколаєва

у складі головуючого судді: Андрощука
В.В., при секретарі: Забродській Г.В., за
участю представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Заводського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції - Маструко О.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
судового засідання м. Миколаєва
цивільну справу за позовом Публічного
Акціонерного Товариства Комерційний
банк «Приват Банк» до Заводського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції, ОСОБА_4 про скасування арешту
нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

04.04.2014року Публічне Акціонерне
Товариство Комерційний банк «Приват
Банк» (далі Банк) звернулось до суду з
позовом до Заводського відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції (далі Заводський Відділ ДВС
ММУЮ), ОСОБА_4 про скасування арешту
нерухомого майна.

В обґрунтування вимог зазначали,
що 01.08.2005 р. між Банком та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір, згідно
якого позивач надав позичальнику 25000
доларів США кредиту.

В забезпечення виконання
зобов'язань по кредиту, згідно
договору іпотеки від 16.08.2005 р. ОСОБА_4
передав в іпотеку нерухоме майно, а
саме: квартиру АДРЕСА_1.

Оскільки зобов'язання за
кредитним договором ОСОБА_4 не
виконувались, Рішенням Заводського
районного суду м. Миколаєва від 18.05.2011
р. з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» була стягнута кредитна
заборгованість.

30.05.2012 р. державним виконавцем
Заводського ВДВС було відкрито
виконавче провадження з виконання
вищезазначеного рішення суду. На
підставі постанови про відкриття
виконавчого провадження в цей же день
державним виконавцем винесено
постанову про накладення арешту на
майно боржника та заборону його
відчуження, в тому числі і на іпотечне
майно - квартиру АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що на даний час
Банк не може скористатись своїм правом
іпотекодержателя та звернути
стягнення на предмет іпотеки, позивач
просив зняти арешт з квартири АДРЕСА_1,
що належить ОСОБА_4, який було накладено
Заводським ВДВС ММУЮ 30.05.2012року.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, наполягав на їх
задоволенні.

Представник відповідача
Заводського відділу ДВС ММУЮ позовні
вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» не визнала,
заперечувала проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 у судове
засідання не з'явився. Надав суду заяву
з проханням розглянути справу у його
відсутності. Не заперечує проти
задоволення позовних вимог ПАТ КБ
«Приват Банк».

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 01.08.2005 р. між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір, згідно
якого позивач надав позичальнику 25000
доларів США кредиту.

В забезпечення виконання
зобов'язань по кредиту, згідно
договору іпотеки від 16.08.2005 р., ОСОБА_4
передав в іпотеку ПАТ КБ «Приват Банк»
квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Заводського районного суду
м. Миколаєва від 18.05.2011 р. з ОСОБА_4 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було
стягнуто заборгованість за кредитним
договором від 01.08.2005року.

30.05.2012 р. державним виконавцем
Заводського ВДВС було відкрито
виконавче провадження з виконання
вищезазначеного рішення суду. На
підставі постанови про відкриття
виконавчого провадження в цей же день
державним виконавцем винесено
постанову про накладення арешту на все
нерухоме майно боржника та заборону
його відчуження, в тому числі і на
іпотечне майно - квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
30.05.2012 року було внесено відповідний
запис про обтяження, реєстраційний
номер № 4268413.

Відповідно до статті 1 Закону
України «Про іпотеку» іпотекою є вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про
іпотеку» взаємні права і обов'язки
іпотекодавця та іпотекодержателя за
іпотечним договором виникають з
моменту його нотаріального
посвідчення. У разі порушення
боржником основного зобов'язання
відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами.

Згідно ч.7 ст.3 Закону України «Про
іпотеку» пріоритет права
іпотекодержателя на задоволення
забезпечених іпотекою вимог за рахунок
предмета іпотеки відносно
зареєстрованих у встановленому
законом порядку прав чи вимог інших
осіб на передане в іпотеку нерухоме
майно виникає з моменту державної
реєстрації іпотеки. Зареєстровані
права та вимоги на нерухоме майно
підлягають задоволенню згідно з їх
пріоритетом - у черговості їх державної
реєстрації.

Статтею 12 Закону України «Про іпотеку»
передбачено - у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержаталь
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», раніше
зареєстроване обтяження має вищий
пріоритет для задоволення вимог за
рахунок реалізації предмета обтяження
перед іншими кредиторами з нижчим
пріоритетом.

У відповідності до ст. 23 ЗУ «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» відповідно до
забезпечувального обтяження обтяжувач
має право в разі порушення боржником
забезпеченого обтяженням зобов'язання
або договору, на підставі якого виникло
забезпечувальне обтяження, одержати
задоволення своєї вимоги за рахунок
предмета обтяження в черговості згідно
із встановленим пріоритетом.

Статтею 60 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.
У разі прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна - арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини.

Зі змісту постанови ВСУ від 15.02.2012року
по цивільній справі №6-94цс11
(інформаційний лист ВССУ від 15 травня
2012р. №64804-12), вбачається, що наявність
іпотеки на майно і заборони його
відчуження, усуває можливість отримати
задоволення за рахунок звернення
стягнення на це майно стягувачу, який
не є його заставодержателем.

Суд вважає, що арешт, накладений
державним виконавцем зокрема на
іпотечне майно ОСОБА_4, порушує права
іпотекодержателя ПАТ КБ «Приват Банк»,
а тому підлягає скасуванню.

Виконавча служба накладенням
арешту на нерухоме майно ОСОБА_4, що
перебуває у іпотеці, порушує права
позивача, оскільки арешт майна ОСОБА_4
не дозволяє ПАТ КБ «Приват Банк»
використати засоби захисту своїх прав,
передбачених Законом України «Про
іпотеку».

Крім того, відповідно до ч.2 ст.60 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна, встановлено
обов'язок державного виконавця
направити копію постанови про зняття
арешту з майна боржнику та органу
(установі), якому була надіслана для
виконання постанова про накладення
арешту на майно боржника.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного Акціонерного
Товариства Комерційний банк «Приват
Банк» до Заводського відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції, ОСОБА_4
про скасування арешту нерухомого
майна - задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1,
яка належить ОСОБА_4, який було
накладено Заводським відділом
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції 30.05.2012року.

Рішення набирає законної сили через
десять днів з дня його проголошення та
може бути оскаржене до Апеляційного
суду Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва в
строк та у порядок передбачений ст. ст..
294, 296 ЦПК України.

Головуючий суддя:
В.В.Андрощук