Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/772/14
Головуючий у 1 інстанції Геєць Ю.В.
Суддя-доповідач Ломейко В.О.
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:
Головуючого: Онищенка Е.А.,
Суддів: Ломейка В.О.,
При секретарі Камінській О.Є.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою прокурора
Орджонікідзевського району м.
Запоріжжя на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 23 серпня 2012 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті
особи: Громадське об'єднання
човновласників «Ветеран війни та
праці», Товариство з обмеженою
відповідальністю «Запорізьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації» про визнання об'єкту
нерухомістю, визнання права власності
на нерухоме майно, визнання нікчемним
договору, реєстрацію права власності
на об'єкт нерухомості, зобов'язання
звільнити приміщення, -
В С Т А Н О В И Л А:
У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом в обґрунтування якого
зазначав, що 13 лютого 2012 року ним
укладено з відповідачем договір
купівлі-продажу об'єктів нерухомості:
човнового боксу НОМЕР_1 площею 6,9 кв. м,
човнового боксу НОМЕР_2 площею 5,9 кв. м.
За умовами цього договору відповідач
набув право власності на ці об'єкти
нерухомості. Згідно п. 1.5., п. 1.6. цього
Договору відповідач повинен був
протягом 5-ти днів сплатити позивачу
грошові кошти в розмірі 7000,00 грн. за
придбане нерухоме майно та згідно п. 1.11
договору, у відповідності до ст. 657 ЦК
України, здійснити нотаріальне
посвідчення та державну реєстрацію
Відповідач, грошові кошти позивачу в
розмірі 7000,00 грн. за придбане нерухоме
майно не сплатив, договір відповідно до
його умов нотаріально не посвідчив та
не виконав умови п. 1.5., п. 1.6. та п.1.11
договору купівлі-продажу від 13 лютого
22 лютого 2012 року позивач звернувся до
відповідача з листом, яким просив його
сплатити належні йому грошові кошти,
нотаріально посвідчити договір
купівлі-продажу об'єктів нерухомості:
човнового боксу НОМЕР_1 площею 6,9 кв. м
та човнового боксу НОМЕР_2 площею 5,9 кв.
Відповідач листом від 27 лютого 2012 року
повідомив позивачу, що договір
купівлі-продажу від 13 лютого 2012 року не
потребує нотаріального посвідчення,
оскільки зазначений човновий бокс не
являються об'єктами нерухомості і
позивач не є їх власником, також
повідомив, що у зв'язку із фінансовими
труднощами на теперішній час він не має
змоги сплатити грошові кошти за
Позивач вважає, що відповідач, не
визнавши його право власності на
об'єкти нерухомості, фактично в
односторонньому порядку відмовився
від зобов'язань передбачених договором
купівлі-продажу від 13 лютого 2012 року,
незаконно користується його
нерухомістю, чим порушує його право
володіння, користування та
розпоряджання майном.
На підставі викладеного, позивач,
зменшивши свої позовні вимоги, просив
суд, визнати об'єкт нерухомості
човновий бокс НОМЕР_1 площею 6,9 кв. м та
човновий бокс НОМЕР_2 площею 5,9 кв. м.,
визнати за ОСОБА_3 право власності на
зазначене нерухоме майно, визнати
нікчемним договір від 13 лютого 2012 року,
укладений між сторонами у справі, ТОВ
«ЗБТІ» зареєструвати за ОСОБА_3 права
власності на об'єкт нерухомості,
зобов'язання ОСОБА_4 звільнити
Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 23
серпня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено.

Визнано нікчемним договір
купівлі-продажу від 13 лютого 2012 року,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо
купівлі-продажу об'єктів нерухомості -
човнового боксу НОМЕР_2 площею 6,9 кв. м
та човнового боксу НОМЕР_2 площею 5,9 кв.
м, що розміщені на території причалу
АДРЕСА_1.

Визнано човновий бокс НОМЕР_1 площею 6,9
кв. м та човновий бокс НОМЕР_1 площею 5,9
кв. м, що розміщені на території причалу
АДРЕСА_1 - об'єктами нерухомості.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на
об'єкти нерухомості - човновий бокс
НОМЕР_1 площею 6,9 кв. м та човновий бокс
НОМЕР_1 площею 5,9 кв. м, що розміщені на
території причалу АДРЕСА_1.

ТОВ «ЗМБТІ» зареєструвати за ОСОБА_3
право власності на об'єкти нерухомості
- човновий бокс НОМЕР_2 площею 6,9 кв. м та
човновий бокс НОМЕР_1 площею 5,9 кв. м, що
розміщені на території причалу
АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_4 звільнити від
належного йому нерухомого майна
об'єкти нерухомості - човновий бокс
НОМЕР_2 площею 6,9 кв. м та човновий бокс
НОМЕР_2 площею 5,9 кв. м, що розміщені на
території причалу АДРЕСА_1, які
належить на праві власності ОСОБА_3

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, прокурор Орджонікідзевського
району м. Запоріжжя подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального права.

Задовольняючи позов та визнаючи
нікчемним договір купівлі продажу
боксів з застосуванням наслідків -
реституції, визнаючи право власності
на спірні бокси за позивачем і
зобов*язуючи БТІ це право
зареєструвати, суд першої інстанції
вважав, що позивач є власником двох
човнових боксів за набувальною
давністю, оскільки більше 10 років
сумлінно та відкрито володіє ними. А
договір купівлі продажу двох човнових
боксів, укладений сторонами, є
нікчемним, так як нотаріально не
посвідчений відповідно до ст.657 ЦК
України.

З таким висновком суду першої
інстанції не може погодитися колегія
суддів, оскільки він не відповідає
обставинам справи та вимогам
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК
України, обставинами, які мають
значення для справи та які повинен
довести саме позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК
України), є: законний об'єкт володіння,
добросовісність володіння,
відкритість володіння, давність
володіння та його безперервність
(строк володіння).

Зокрема, володілець за давністю є
незаконним володільцем, про що
зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа
заволоділа чужим майном). Право
власності на стороні володільця за
давністю виникає поза волею та
незалежно від волі колишнього
власника. При цьому добросовісне
володіння означає, що особа не знала і
не повинна була знати, що володіє річчю
незаконно.

Тривалість володіння передбачає,
що має закінчиться визначений у
Кодексі строк, що розрізняється
залежно від речі (рухомої чи нерухомої),
яка перебуває у володінні певної особи,
і для нерухомого майна складає десять
років.

Відкритість та безперервність
володіння теж є необхідними умовами
для набуття права власності за
набувальною давністю і означають, що
володілець володіє річчю відкритого,
без таємниць, а також те, що протягом
визначеного в законі строку володілець
не вчиняв дій, що свідчили б про
визнання ним обов'язку повернути річ
власнику, а також йому не пред'являвся
правомочною особою позов про
повернення майна.

Добросовісне володіння означає, що
особа не знала і не повинна була знати,
що володіє річчю незаконно. Тому
встановлення добросовісності залежить
від підстав набуття майна.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_3, просить суд визнати за ним
право власності на об'єкти нерухомості
- човновий бокс НОМЕР_1 площею 6,9 кв. м та
човновий бокс НОМЕР_1 площею 5,9 кв. м, що
розміщені на території причалу
АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
йому, як члену об'єднання з 2000року,
Громадське об'єднання човновласників
«Ветеран війни та праці», за його
зверненням надало напівзруйновані
будівлі човнових боксів № НОМЕР_1,
НОМЕР_3 загальною площею 15кв.м, які він
відбудував, як один човновий бокс та
відкрито, безперервно володіє цим
нерухомим об*єктом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

В наданих позивачем довідках №
17, 18, 19 датованих 09.02.2012року,
Громадського об'єднання
човновласників «Ветеран війни та
праці» вказано, що човновий бокс
НОМЕР_1(НОМЕР_1,НОМЕР_3) розміщений на
території причалу АДРЕСА_1,
користувачем якого є Громадське
об'єднання човновласників «Ветеран
війни та праці», та що ОСОБА_3, є членом
об*єднання з 2000року(а/с 17-19).

Проте, в наданих позивачем
довідках, як доказах позову, відсутні
дані про початок та тривалість
володіння спірними об*єктами
нерухомості, що є складовою ст.344 ЦПК
України, оскільки володіти нерухомим
майном потрібно протягом десяти років.

Крім того, добросовісне впродовж
будь-якого часу володіння нерухомим
майном, яке не має державної реєстрації
об"єкту нерухомості, не дає підстав для
визнання відносно нього права
власності за набувальною давністю.
Будь які документи, які б свідчили про
законність будівлі човнових боксів №
НОМЕР_1, НОМЕР_3 загальною площею 15кв.м,
їх перебудови в один човновий бокс,
реєстрацію спірного нерухомого майна в
матеріалах справи відсутні.

Позов про право власності за
давністю володіння не може пред'явити
законний володілець або особа, яка
володіє майном за волею власника і
завжди знала, хто є її власником.

Як встановлено, спірні об*єкти
нерухомості розташовані на території
причалу АДРЕСА_1, користувачем якого є
Громадське об'єднання човновласників
«Ветеран війни та праці», а отже
позивач знав, що він також є тимчасовим
користувачем човнового боксу.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

Отже, колегія суддів вважає, що
позивач належними та допустимими
доказами, відповідно до ст.ст. 57-59 ЦПК
України, не довів позов в суді, тому і
підстав визначених в ст.344 ЦК України,
для задоволення позову суд першої
інстанції не мав.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги
спростовують висновок суду першої
інстанції про доведеність позову, що
позивач є власником двох човнових
боксів за набувальною давністю, а отже
є підстави для визнання оскаржуваного
рішення таким, що не відповідає
положенням матеріального та
процесуального права і його
скасуванню, з ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст.209, 218, 307, 309, 313-314, 316-317
ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора
Орджонікідзевського району м.
Запоріжжя задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 23
серпня 2012 року у цій справі скасувати
та ухвалити нове рішення наступного
змісту: «В задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, треті особи: Громадське
об'єднання човновласників «Ветеран
війни та праці», Товариство з обмеженою
відповідальністю «Запорізьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації» про визнання об'єкту
нерухомістю, визнання права власності
на нерухоме майно, визнання нікчемним
договору, реєстрацію права власності
на об'єкт нерухомості, зобов'язання
звільнити приміщення, - відмовити.»

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: Судді: