Номер провадження: 22-ц/785/4057/14
Номер справи місцевого суду: 1528/968/2012
Головуючий у першій інстанції Кравець
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Калараш А.А.

суддів: Гончаренко В.М., Короткова
В.Д.

з участю секретаря - Волчанського
О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа
Олександрівська сільська рада
Тарутинського району Одеської області
про зобов'язання знести господарські
будівлі ,за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Тарутинського районного
суду Одеської області від 01.08.2012 року
,-

встановила:

У квітні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом про зобов'язання знести
господарські будівлі і в
обґрунтування позовних вимог
посилалася на те,що вона є власником
будинку, який розташований по АДРЕСА_2 а
відповідач ОСОБА_3 є її сусідом та
проживає по АДРЕСА_1. Протягом 2009- 2010
років відповідач, не маючи дозволу,
самочинно побудував господарські
будівлі на відстані 326 см від її
будинку, чим порушив державні
будівельні норми № 360-92, зокрема п. 3.25,
недодержання яких призводить до того,
що її будинок псується, так як
обмежений доступ сонця, а на
неодноразові прохання перенести
будівлю відповідач не реагує .
Збудована споруда створює загрози
пошкодження її будинку і з цих підстав
просила зобов'язати ОСОБА_3 їх
знести.

В судовому засіданні представник
позивача позови підтримав ,просив
задовольнити позов.

В судовому засіданні представник
відповідача позов не визнав ,просив
відмовити у задоволенні позову.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Рішенням Тарутинського районного
суду Одеської області від 01 серпня 2012
року в задоволенні позову відмовлено у
повному обсязі.

Останнім рішенням апеляційного суду
Одеської області від 13 листопада 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано, позов задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12.02.2014 року
рішення апеляційного суду Одеської
області від 13.11.2013 року скасовано,
справу направлено на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, неправильне
застосування норм матеріального права
просить рішення Тарутинського
районного суду Одеської області від
01.08.2012 року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити її позов .

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши та
перевіривши наведені у апеляційній
скарзі доводи, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
частковому задоволенню , а рішення суду
першої інстанції скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову ОСОБА_2 з інших
підстав ,виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні указаного
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач ОСОБА_2 не має права
звертатися з вимогами про знесення
господарських споруд, побудованих
відповідачем з порушенням державних
будівельних норм, санітарних та
протипожежних норм, оскільки таке
право відповідно до ст. 376 ЦК України
надано органам державної влади.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитися не можна з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 3, 4 ЦПК
України кожна особа має право в порядку
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, який здійснюється
судом у спосіб, визначений законами
України.

З матеріалів справи вбачається , що
ОСОБА_2 є власником будинку, який
розташований по АДРЕСА_2,що
підтверджується свідоцтвом про право
власності від 10.03.2004 р. (а.с.8).

Відповідач є власником будинку ,який
розташований по АДРЕСА_1 ,що
підтверджується свідоцтвом про право
власності від 2.11.2012 року (а.с.89) , а також
земельної ділянки площею 0,2500 га. на
якій розташований будинок , що
підтверджується державним актом
серія АК № 512216 (а.с.88).

Земельні ділянки на яких розташовані
будинки ,що належать сторонам не
прилягають одна до одної , між ними
знаходиться земельна ділянка
-провулок ,який належить
Олександрівській сільській раді
Тарутинського району Одеської області.

Сторони в цій справі є сусідами.

Відповідач на своїй земельній
ділянці побудував господарські
споруди поряд із будинком позивача на
відстані 3 м 26 см. ,що підтверджується
актом від 03.02.2012 року (а.с.7).

Відповідно до висновку головного
державного санітарного лікаря
Тарутинського району від 28 березня 2012
року № 95 згідно з п. 3.35 державних
будівельних норм № 360-92 сараї для
худоби необхідно розміщувати на
відстані від житлових будинків
відповідно до протипожежних і
санітарних норм не менше 15 метрів
(а.с.12).

Постановою Тарутинського районного
суду Одеської області від 06 липня 2011
року визнано бездіяльність
Олександрівської сільської ради і
зобов'язано її звернутися до суду з
позовом до ОСОБА_3 про знесення
самочинних споруд , яке не виконано
(а.с.43) .

Збудовані відповідачем споруди
введено в експлуатацію та здійснено їх
державну реєстрацію, що підтверджено
Декларацією про готовність об'єкта до
експлуатації, яка 11 вересня 2012 року
зареєстрована інспекцією ДАБК в
Одеській області за № ОД9 (а.с.153).

Згідно з актом позапланової
перевірки ДАБК в Одеській області від 28
травня 2013 року порушень державних
будівельних, санітарних та
протипожежних норм не виявлено (а.с.158).

Відповідно до акту обстеження
господарських будівель і споруд,їх
використання за призначенням на
подвір'ї відповідача від 15.11.2013 року
,комісією Олександрівської сільської
ради Тарутинського району Одеської
області встановлено, що споруди ,які
належать ОСОБА_3 не пристосовані та не
використовуються для утримання
худоби ,кролів ,нутрій ,лисиць та птиці
(а.с.159).

Суд першої інстанції ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні
позову з підстав відсутності права
звернення позивача з зазначеним
позовом не врахував те ,що
бездіяльність органу місцевого
самоврядування у сфері
містобудування не є підставою для
обмеження позивача у виборі способу
захисту права власності,в тому числі
і вимагати знесення самочинно
збудованих споруд,якщо вони
загрожують цілісності житлового
будинку позивача з підстав
,встановлених ст.391 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Позивач , підставою порушення її прав в
позовній заяві зазначила те, що
внаслідок порушення відповідачем
державно-будівельних норм при
будівництві господарських споруд
призвело до того,що її будинок
псується,через обмеження доступу
сонця,уклін будівлі зроблено в сторону
її будинку та під час дощу вода з
будівлі повністю потрапляє під її
дім,що призводить до помокріння стін
будинку.

Проте всупереч до вимог ст. 60 ЦПК
України , позивачем не надані , а
матеріали справи не містять докази
псування її будинку та помокріння стін
та наявності причинного зв'язку
взагалі між зазначеними в позові
псуванням та помокрінням будинку та
збудованими відповідачем спорудами.

Посилання позивача про порушення
відповідачем п.3.35 ДБН-360-92 є хибкими та
колегія суддів не приймає до уваги
,оскільки відповідно до акту
обстеження господарських будівель і
споруд, їх використання за
призначенням на подвір'ї відповідача
від 15.11.2013 року ,комісією
Олександрівської сільської ради
Тарутинського району Одеської області
встановлено, що споруди ,які належать
ОСОБА_3 не пристосовані та не
використовуються для утримання
худоби ,кролів ,нутрій ,лисиць та птиці
(а.с.159).

Відповідно до Декларації про
готовність об'єкта до експлуатації, яка
11 вересня 2012 року зареєстрована
інспекцією ДАБК в Одеській області за
№ ОД9, збудовані відповідачем
споруди відповідають вимогам та
придатні для безпечної експлуатації
(а.с.153).

За таких підстав ,матеріали справи не
містять ,а позивачем не надані докази
порушення відповідачем її прав та
наявності перешкод у здійсненні нею
права користування та розпорядження
належним позивачу будинком ,внаслідок
чого необхідно б було застосувати саме
знесення збудованого відповідачем
господарської будівлі.

Доводи апеляційної скарги щодо
неврахування судом першої інстанції
плану-схеми відповідно до якої
визначена відстань від господарських
споруд відповідача до будівлі позивача
не заслуговують на увагу , оскільки
відповідачем отримана Декларація про
готовність об'єкта до експлуатації, яка
11 вересня 2012 року зареєстрована
інспекцією ДАБК в Одеській області за
№ ОД9. p. Згідно з актом
позапланової перевірки ДАБК в Одеській
області від 28 травня 2013 року порушень
державних будівельних, санітарних та
протипожежних норм не виявлено.

Згідно зі свідоцтвом про право
власності від 02 листопада 2012
відповідач є власником господарських
споруд.

Оскільки суд першої інстанції
,відмовляючи у задоволенні позову
невірно застосував норми
матеріального права та помилково
відмовив у задоволенні позову з
підстав відсутності у позивача ОСОБА_2
права звернення з вимогами про
знесення господарських споруд,
побудованих відповідачем з порушенням
державних будівельних норм, санітарних
та протипожежних норм, та підстав для
задоволення позову ОСОБА_2 матеріали
справи не містять , відповідно до п.4 ч.1
ст.309 ЦПК України ,рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову ОСОБА_2 з інших
підстав.

Керуючись ст. ст. 303, п.4 ч.1 ст. 309, 316, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Тарутинського районного суду
Одеської області від 01.08.2012 року
скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про зобов'язання знести господарські
будівлі розташовані по АДРЕСА_1
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
А.А. Калараш

Судді:
В.М.
Гончаренко

В.Д.Коротков