Справа № 232/2968/13-ц
Провадження №2/232/32/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року
м. Кіровське

Кіровський міський суд Донецької
області у складі:

головуючого - судді
Назаренко Г.В.

при секретарі
Крамар В.М.

за участю позивача
ОСОБА_1

відповідачки
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору: Публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль», зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя. В
обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що перебував у
зареєстрованому шлюбі з відповідачкою
з 27 серпня 1994 року по 14 лютого 2011 року.
Під час сумісного проживання ними було
придбано квартиру АДРЕСА_2 вартістю
100.000 грн., оформлену на ім'я
відповідачки. У зв'язку з тим, що між
ними не досягнуто згоди щодо способу
поділу спільно нажитого майна, просив
визнати за кожним із них право
власності на ? частку спірної квартири
без її реального поділу і залишити її в
спільній частковій власності.

Протягом розгляду справи 24 лютого
2014 року ОСОБА_1 збільшив розмір
позовних вимог, зазначивши, що під час
спільного проживання з ОСОБА_2 у 2007, 2008
роках ним були отримані кредитні кошти
за кредитними договорами, укладеними
ним в інтересах сім'ї з Публічним
акціонерним товариством «Райффайзен
Банк Аваль», на придбання автомобілю
Chevrolet Aveo SF69Y, державний номерний знак
НОМЕР_1, його ремонт внаслідок
пошкодження в ДТП, придбання меблів та
облаштування сумісного житла. Загальна
сума заборгованості за кредитними
зобов'язаннями на час розлучення
склала 80.240,61 грн., половину з яких він
просить стягнути з відповідачки.

До початку розгляду справи по
суті 20 грудня 2013 року ОСОБА_2 був
пред'явлений зустрічний позов до
ОСОБА_1 про поділ майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, який прийнято судом до
спільного розгляду з первісним
позовом, а вимоги за зустрічним позовом
об'єднані в одне провадження з
первісним позовом. В обґрунтування
позовних вимог ОСОБА_2 зазначила., що у
період шлюбу з ОСОБА_1 за їх спільною
згодою і за їх спільні кошти на ім'я
ОСОБА_1 був придбаний за кредитним
договором з ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» № 014/07-162/184 від 27 червня 2007 року
легковий автомобіль Chevrolet Aveo SF69Y,
державний номерний знак НОМЕР_1,
вартістю 100.000 грн. У зв'язку з тим, що між
ними не досягнуто згоди щодо способу
поділу спільно нажитого майна, просила
визнати за кожним із них право
власності за кожним на ? частку
спірного автомобіля без його реального
поділу і залишити його в спільній
частковій власності.

Протягом розгляду справи 14 квітня 2014
року ОСОБА_2 збільшила розмір позовних
вимог: просила відступити від засади
рівності часток подружжя, визнати
заборгованість за кредитними
договорами за позивачем, а її звільнити
від боргу по вищевказаним кредитним
договорам. В обґрунтування позовних
вимог позивачка зазначила, що нею був
погашений кредит в розмірі 18.600 грн. за
кошти, що належали їй особисто від
продажу золотих ювелірних виробів на
суму 18.600 грн., а також що грошові кошти,
що позивач отримав за кредитними
договорами, він витратив на
відшкодування матеріальної шкоди
внаслідок ДТП та відновлення спільного
майна подружжя.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав
позовні вимоги і суду пояснив, що в
період шлюбу з відповідачкою ними була
придбана квартира АДРЕСА_2 за 2300
доларів США, з яких 1000 доларів США вони
брали у борг у родини ОСОБА_12, а 1300
доларів США брав у кредит батько
відповідачки, але реально борг за
кредитним договором виплачували вони з
дружиною, а борг ОСОБА_12 повертали його
батьки. Також під час шлюбу з
відповідачкою за їх спільною згодою в
2007 та 2008 роках ними були отримані
грошові кошти за кредитними
договорами, укладеними з ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» і оформленими
на його ім'я на придбання автомобіля
Chevrolet Aveo SF69Y, державний номерний знак
НОМЕР_1, його ремонт, придбання меблів
та облаштування квартири. Після
розірвання шлюбу з ОСОБА_2
заборгованість за трьом кредитним
договорам становить 80.240,61 грн., з яких
40.120,30 грн. він просить стягнути з
відповідачки, що складає ? частку від
загальної заборгованості. Не визнав
позовні вимоги ОСОБА_2 про поділ
автомобілю, оскільки вважає його
власністю банку до повного погашення
кредитних зобов'язань перед
банківською установою, а також у
зв'язку з тим, що відповідачка не бере
участі у погашенні кредитів.
Заперечував, що ОСОБА_2 продавала
золоті вироби фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_4, однак пояснив,
що разом із колишньою дружино вони за
спільною згодою здавали ювелірні
вироби у ломбард, а виручені гроші
витрачали на придбання продуктів
харчування та погашення кредитів.

Відповідачка ОСОБА_2 підтримала
позовні вимоги за зустрічним позовом і
суду пояснила, що під час шлюбу з
позивачем за грошові кошти, що були
отримані у кредит в ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль», вони придбали автомобіль
Chevrolet Aveo SF69Y, державний номерний знак
НОМЕР_1, який вона просить поділити між
ними у зв'язку з відсутністю
домовленістю про порядок його поділу.
ОСОБА_2 визнала, що заборгованість за
кредитними договорами від 27.06.2007р.,
21.12.2007р., 08.07.2008р. становить 80.240,61 грн.,
але відповідно до ч.2 ст.70 СК України
просила відступити від засад рівності
часток подружжя, визнати
заборгованість за позивачем, а її
звільнити від боргу за кредитними
договорами у зв'язку з тим, що
відповідач не дбав про матеріальне
забезпечення родини, у зв'язку з чим
вона вимушена була у 2010 році продати
коштовності, що були подаровані їй
батьками, фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_4 за 18.600 грн., які були витрачені
на погашення заборгованості за
кредитними договорами. Не визнала
позовні вимоги ОСОБА_1 до неї про поділ
квартири АДРЕСА_2, так як вказана
квартира була придбана за грошові
кошти, які отримав за кредитним
договором за життя її батько у
відділенні Промінвестбанку у 1997 році.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» - про час та
місце судового розгляду повідомлена
належним чином, її представник в судове
засідання не з'явився, надав заяву, в
якій просив справу розглянути за його
відсутності.

Заслухавши пояснення сторін,
показання свідків, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку про
те, що первісний позов підлягає
задоволенню повністю, а зустрічний
позов підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини
та відповідні ним правовідносини.

Сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 1994
року по 24 лютого 2011 року. Між сторонами
шлюбний договір або будь-який інший
договір про розмір часток майна
дружини та чоловіка при поділі майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, не укладені.

Рішенням Кіровського міського
суду Донецької області від 14 лютого 2011
року про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, що набрало законної сили 24
лютого 2011 року, встановлено, що шлюбні
відносини між подружжям припинені з
жовтня 2011 року.

Квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2
на підставі договору купівлі-продажу
квартири, посвідченим 1 жовтня 1997 року
державним нотаріусом Кіровської
державної нотаріальної контори
Донецької області Кардашевською М.В.,
зареєстрований в реєстрі за № 2084, та
реєстраційного свідоцтва Кіровського
БТІ від 9 жовтня 1997 року. Вартість
спірної квартири визначена за
домовленістю між сторонами і становить
100.000 грн.

Автомобіль Chevrolet Aveo SF69Y, державний
номерний знак НОМЕР_1, належить ОСОБА_1
на підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу від 27 червня 2007
року, зареєстрований в РЕВ УДАІ м.
Шахтарська УДАІ ГУМВС України в
Донецькій області. Вартість спірного
автомобілю визначена за домовленістю
між сторонами і становить 44.049,60 грн.

Між ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_1 укладені кредитні
договори № 014/07-162/184 від 27.06.2007р. на суму
54.810 грн., № 014/07-162/606 від 21.12.2007р. на суму
35.700 грн., № 014/07-162/250 від 08.07.2008р. на суму
20.900 грн.

За період з 1 жовтня 2011 року по
дату ухвалення рішення суду про поділ
майна подружжя, позивачем ОСОБА_1
сплачено платежів з урахуванням
відсотків за кредитними договорами №
014/07-162/184 від 27.06.2007р. на суму 44.542,50 грн., №
014/07-162/606 від 21.12.2007р. на суму 18.953,53 грн., №
014/07-162/250 від 08.07.2008р. на суму 25.401,26 грн., а
всього на суму 88.897,29 грн.

Свідок ОСОБА_6 показала, що
квартира АДРЕСА_2 та автомобіль Chevrolet
були придбані її братом ОСОБА_1 та
колишньою невісткою ОСОБА_2 за час
шлюбу за рахунок їх спільних коштів, а
за автомобіль її батько вносив перший
внесок за рахунок коштів від продажу
свого власного автомобілю.

Згідно ст.60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута під час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.3 ст.61 СК України
якщо одним із подружжя укладено
договір в інтересах сім'ї, то гроші,
інше майно, в тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.4 ст.65 СК України
договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Поділ спільного майна подружжя
здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК України
та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягнення згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Статтею 69 СК України передбачено,
що дружина і чоловік мають право на
поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік
мають право розділити майно за
взаємною згодою.

При визначенні розміру часток
майна дружини і чоловіка суд керується
частинами 1, 2 ст.70 СК України,
відповідно до положень якої у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини і ч чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. При вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення,
зокрема якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім*ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім*ї.

Частиною 1 ст.71 СК України
встановлено, що майно, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися
про порядок поділу майна, спір може
бути вирішений судом. При цьому суд
бере до уваги інтереси дружини,
чоловіка, дітей та інші обставини, що
мають істотне значення.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що квартира АДРЕСА_2,
зареєстрована на ОСОБА_2, автомобіль
Chevrolet Aveo SF69Y, державний номерний знак
НОМЕР_1, що зареєстрований за ОСОБА_1,
набуті за час шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_2,
отже належать їм на праві спільної
сумісної власності подружжя.

Враховуючи, що кредитні договори,
укладені позивачем ОСОБА_1 в інтересах
сім*ї, і майно, одержане за цими
договорами, фактично використане в
інтересах сім*ї, що відповідачкою не
спростовано, вони створили обов'язки й
для відповідачки ОСОБА_2

Оскільки між колишнім подружжям ОСОБА_2
відсутня домовленість про порядок
поділу майна, суд вважає за необхідним,
беручи до уваги інтереси сторін та
обставини справи, що мають істотне
значення, поділити майно, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Вирішуючи питання про розмір часток
майна сторін при поділі майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, суд виходить з
того, що шлюбний договір між сторонами
не укладений, інше не визначено
домовленістю між ними, а тому вважає, що
частки майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є
рівними.

Суд не вбачає підстав для відступлення
від засади рівності часток подружжя,
оскільки в судовому засіданні не
знайшло свого підтвердження факти
недбання позивачем про матеріальне
забезпечення сім*ї, приховування,
знищення чи пошкодження спільного
майна, витрачання його на шкоду
інтересам сім*ї. Згідно розписки
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 від 16
липня 2010 року він дійсно купив у ОСОБА_2
жіночі золоті вироби: сережки,
каблучки, підвіски, браслети, ланцюжки
на суму 18.600 грн. Разом з тим, даний
документ не доводить недбання
позивачем про матеріальне
забезпечення своєї сім*ї.

Враховуючи, що спірні квартира та
автомобіль є неподільними речами, і
жодним із подружжя не вчинено дій,
передбачених ч.ч.4, 5 ст.71 СК України, суд
вважає за необхідне визнати ідеальні
частки подружжя в цьому майні без його
реального поділу і залишити майно у їх
спільній частковій власності.

Керуючись принципом диспозитивності
цивільного судочинства, викладеному у
ст.11 ЦПК України, згідно якого суд
розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, підлягає
стягненню з відповідачки ОСОБА_2 на
користь позивача ОСОБА_1 сума кредитів
з відсотками за умовами кредитних
договорів, виплачених ОСОБА_1 за період
з 1 жовтня 2011 року по дату ухвалення
рішення суду, на загальну суму 40.120,30
грн.

Показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 про те, що квартира АДРЕСА_2 була
придбана за рахунок коштів батьків
ОСОБА_2, не можуть бути взяті судом до
уваги, оскільки вони спростовані п.3
договору купівлі-продажу квартири від 1
жовтня 1997 року, згідно якого продаж
квартири вчинено за 3500 грн., які
продавець ОСОБА_10, діючий за згодою
матері ОСОБА_11, одержав від покупця
ОСОБА_2 повністю до підписання цього
договору.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що
йому не належить право власності на
спірний автомобіль, є неспроможними,
оскільки виходячи з положень ч.1 ст.334 ЦК
України право власності у нього на
автомобіль за договором
купівлі-продажу виникло з моменту
передавання йому майна за рахунок
коштів, взятих в кредит в банківській
установі.

Показання свідка ОСОБА_6 про те, що
спірний автомобіль був придбаний
сторонами у тому числі за грошові кошти
її батька, спростовані показаннями
сторін про те, що автомобіль був
придбаний за рахунок грошових коштів,
отриманих в кредит ОСОБА_1, а тому в цій
частині не взяті до уваги судом в
якості доказу.

Відповідно до ст.88 ЦПК України у
зв'язку із задоволенням первісного
позову ОСОБА_1 підлягає стягненню з
ОСОБА_2 на його користь понесені ним і
документально підтверджені судові
витрати, що складаються з судового
збору в сумі 901,20 грн., у зв'язку із
частковим задоволенням зустрічного
позову ОСОБА_2 підлягає стягненню з
ОСОБА_1 на її користь понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати, що складаються з судового
збору, пропорційно до задоволеної
частини позовних вимог в сумі 243,60 грн.
Шляхом взаємозаліків підлягає
стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на
відшкодування сплаченого судового
збору 657,60 грн. Витрати, пов'язані з
проведенням судової експертизи, не
підлягають присудженню на користь
позивача ОСОБА_1, так як рішення про
поділ автомобілю прийнято на користь
позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону
України «Про судовий збір» підлягає
поверненню ОСОБА_2 сума судового збору,
сплачена нею в більшому розмірі, ніж
встановлено законом, за квитанцією від
20 грудня 2013 року в сумі 256,40 грн.

Відповідно до вимог ст.154 ЦПК України та
роз'яснень, що містяться в п.10 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» від 22.12.2006р. № 9,
вжиті за ухвалою Кіровського міського
суду Донецької області від 20 грудня 2013
року заходи забезпечення позову у
вигляді арешту легкового автомобіля
Chevrolet Aveo SF69Y, державний номерний знак
НОМЕР_1, і заборони ОСОБА_1 керувати ним
і передавати право на його керування
іншим особам, а також
разукомлектовувати зазначений
автомобіль, діють до виконання рішення
суду.

Відповідно до ст. ст.60, 61, 65, 69-71 СК
України, керуючись ст. ст.10, 15, 60, 88, 213-215
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Поділити майно, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя: визнати, що ідеальні частки
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2
становлять ? кожного без її реального
поділу і залишити квартиру АДРЕСА_2
Донецької області у їх спільній
частковій власності.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 ? частку сплачених сум за
кредитними договорами № 014/07-162/184 від 27
червня 2007 року, № 014/07-162/606 від 21 грудня
2007 року, № 014/07-162/250 від 8 липня 2008 року в
сумі 40120 (сорока тисяч ста двадцяти)
гривень 30 копійок.

Зустрічний позов ОСОБА_2
задовольнити частково.

Поділити майно, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя: визнати, що ідеальні частки
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в автомобілі Chevrolet Aveo
SF69Y, державний номерний знак НОМЕР_1, що
перебуває на обліку в РЕВ м. Шахтарська
УДАІ ГУМВС України в Донецькій області,
становлять ? кожного без його реального
поділу і залишити автомобіль Chevrolet Aveo
SF69Y, державний номерний знак НОМЕР_1, у
їх спільній частковій власності.

В задоволенні решти позовних
вимог за зустрічним позовом відмовити
за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 на відшкодування сплаченого
судового збору 657 (шістсот п'ятдесят
сім) гривень 60 копійок.

Повернути ОСОБА_2 суму судового
збору, сплачену нею в більшому розмірі,
ніж встановлено законом, за квитанцією
від 20 грудня 2013 року в сумі 256 (двісті
п'ятдесят шість) гривень 40 копійок.

Заходи забезпечення позову, вжиті
за ухвалою Кіровського міського суду
Донецької області від 20 грудня 2013 року,
діють до виконання рішення суду.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Кіровський міський суд Донецької
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Г.В. Назаренко