Провадження № 2/537/1647/2013
Справа № 537/5675/13-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2014 року Крюківський районний суд
м.Кременчука Полтавської області в
складі:

головуючої судді - Фадєєвої С.О.,

при секретарі - Герасименко Л.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4 -
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Кременчуці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про захист честі, гідності,
ділової репутації та спростування
недостовірної інформації,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, де просив суд визнати
інформацію, поширену в заявах ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, недостовірною; зобов»язати
відповідачів перед трудовим
колективом ПАТ «Крюківський
вагонобудівний завод» спростувати
поширену недостовірну інформацію про
нього; стягнути з відповідачів
сплачений судовий збір.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_5 уточнили
позовні вимоги, остаточно просили суд
визнати недостовірною інформацію,
поширену в листі ОСОБА_3 від 03.07.2013 року
та заяві ОСОБА_2 без дати, що адресовані
голові наглядової ради публічного
акціонерного товариства «Крюківський
вагонобудівний завод» ОСОБА_6, стосовно
розкрадання ОСОБА_1
товарно-матеріальних цінностей з
території ПАТ «Крюківський
вагонобудівний завод», а саме,
кольорового металу, бензину, побутових
пристроїв, кабелів, виготовлених
робочими різних виробів та іншого, а
також заправки вилученого або злитого
бензину у власний автомобіль; стосовно
використання ОСОБА_1 грошових коштів,
отриманих внаслідок продажу
викрадених товарно-матеріальних
цінностей, на особисті потреби, які
включають в себе купівлю запчастин на
власний автомобіль, купівлю великої
побутової техніки, домашніх речей,
поїздок на закордонні курорти та
будівництво власного житла; стосовно
вживання ОСОБА_1 наркотичних засобів.
Також просили суд зобов»язати ОСОБА_3
та ОСОБА_2 спростувати недостовірну
інформацію, поширену в листі ОСОБА_3 та
заяві ОСОБА_2, шляхом написання кожним з
них відкритого листа керівництву
публічного акціонерного товариства
«Крюківський вагонобудівний завод» із
зазначенням, що інформація, яка
поширена в їх заявах, є недостовірною.
Крім того, позивач просив суд стягнути
сплачені ним 229,40 гривень судового
збору солідарно з обох відповідачів.
Позовні вимоги обґрунтували тим, що
06.07.2013 року до ПАТ «Крюківський
вагонобудівний завод» надійшли листи
від ОСОБА_3 та ОСОБА_2, де викладена
недостовірна інформація щодо нього.
Оскільки вказана інформація порушує
його особисті немайнові права, просить
позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги
ОСОБА_1 не визнав, вказав, що викладена
ним в листі до голови наглядової ради
публічного акціонерного товариства
«Крюківський вагонобудівний завод»
ОСОБА_6, отримана ним від інших осіб,
джерело інформації він вказати не може.
Лист носить приватний характер і
містить лише припущення.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
ОСОБА_1 не визнав, підтвердив
достовірність викладених ним у заяві
фактів. При цьому вказав, що він
особисто, перебуваючи у змові з ОСОБА_1,
здійснював крадіжки
товарно-матеріальних цінностей з
території ПАТ «Крюківський
вагонобудівний завод». Вказав також, що
перевірка його заяви правоохоронними
органами проведена неповно, при цьому
він вказував у заяві конкретних осіб,
які здійснювали крадіжки, в тому числі
і позивач, а перевірка проведена
стосовно невстановленої особи.

Суд, вислухавши сторони, свідків
ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
вивчивши матеріали справи, дослідивши
і оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об"єктивному та безпосередньому їх
дослідженні, приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 3 Конституції України
визначено, що людина, її життя і
здоров'я, честь і гідність,
недоторканність і безпека визнаються в
Україні найвищою соціальною цінністю.
В силу ст.. 68 Конституції кожен
зобов'язаний неухильно додержуватися
Конституції України та законів
України, не посягати на права і свободи,
честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст.. 26 Цивільного кодексу
фізична особа має усі особисті
немайнові права, встановлені
Конституцією України та цим Кодексом. В
силу ст..270 ЦК право на повагу до
гідності і честі відноситься до
особистих немайнових прав.

Згідно ст.. 275 ЦК України фізична особа
має право на захист свого особистого
немайнового права від протиправних
посягань інших осіб.

Пунктом 15 Постанови пленуму Верховного
Суду України від 27.02.2009 року N 1 «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи» (далі - Постанова)
визначено, що при розгляді справ
зазначеної категорії суди повинні мати
на увазі, що юридичним складом
правопорушення, наявність якого може
бути підставою для задоволення позову,
є сукупність таких обставин: а)
поширення інформації, тобто доведення
її до відома хоча б одній особі у
будь-який спосіб; б) поширена
інформація стосується певної фізичної
чи юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Законодавець під поширенням
інформації розуміє: опублікування її у
пресі, передання по радіо, телебаченню
чи з використанням інших засобів
масової інформації; поширення в
мережі Інтернет чи з використанням
інших засобів телекомунікаційного
зв'язку; викладення в характеристиках,
заявах, листах, адресованих іншим
особам; повідомлення в публічних
виступах, в електронних мережах, а
також в іншій формі хоча б одній особі.
Поширенням інформації також є
вивішування (демонстрація) в
громадських місцях плакатів, гасел,
інших творів, а також розповсюдження
серед людей листівок, що за своїм
змістом або формою порочать
гідність, честь фізичної особи або
ділової репутації фізичної та
юридичної особи.

Як встановлено судом та не
заперечується сторонами, відповідач
ОСОБА_3 надіслав голові наглядової ради
публічного акціонерного товариства
«Крюківський вагонобудівний завод»
ОСОБА_6 листа, датованого 03.07.2013 року, в
якому, в тому числі вказав: «… Известно
ли было начальнику ОКСС ОСОБА_11 и его
заместителю ОСОБА_12, что их подчиненный
и друг ОСОБА_13 занимается незаконным
вывозом с завода материальных
ценностей - цветного металла, постоянно
сливаемого со служебного автомобиля и
изъятого у водителей ЦБТ бензина,
дефицитных изделий и материалов?
Безусловно, они знали об этом,
поскольку ОСОБА_11 не только
способствовал этому, но и забирал себе
бензин, а деньги за продажу «цветнины»
делили поровну», «…Но, по-видимому, это
не относится ни к ОСОБА_11, ни к ОСОБА_12,
поскольку они не только покрывали
воровство и пьянки (как в
командировках, так и на заводе) своими
приближенными подчиненными, но и сами в
них участвовали, избегая при этом
наказания», «…Со слов ОСОБА_14, его
бывший начальник ОСОБА_11 и заместитель
ОСОБА_12 неоднократно присваивали
нужные им, изьятые в подразделениях,
различные материальные ценности, в т.ч.
бытовые приборы, кабеля, изготовленные
рабочими разние изделия, метизы и
многое другое.», «…начальник отдела -
ОСОБА_11, бывший младший офицер милиции,
после уличения в вымогательствах и
получении взяток был уволен с органов
МВД. Со слов бывшего начальника ВОХР
завода ОСОБА_15, который до увольнения
возглавлял внутреннюю безопасность
Автозаводского райотдела милиции (где
ОСОБА_16 проходил службу), ему поступала
информация об употреблении ОСОБА_16
наркотических веществ, что также
повлияло на его увольнение с милиции.
Во время работы на заводе полковник
запаса ОСОБА_15 неоднократно видел
ОСОБА_16 в неадекватном состоянии,
характерном для наркоманов, и
приобщился он к этому во время срочной
службы в Афганистане. Два начальника
караула ВОХР (они просили не указывать
их фамилии, один из них недавно умер) в
разное время доверительно
рассказывали мне, что видели ОСОБА_11 в
его рабочем кабинете в абстрактном
состоянии со стеклянными глазами, его
речь была неразборчива. По их мнению,
это были признаки употребления
наркотических веществ», «…Эта троица в
течении 6 лет (с момента образования
ОКСС) занималась хищениями с завода
ТМЦ, получая при этом значительный
денежный доход, который они
использовали на покупку дорогостоящей
бытовой техники, домашних вещей,
поездки на заграничные курорты,
строительство личного жилья, хороший
отдых и развелечения. Воровство с
завода ТМЦ указанными работниками ОКСС
происходило следующим образом:
выявленные и изьятые работниками ОКСС
в подразделениях завода неучтенные
(списаные) ТМЦ - краска, кабеля, отходы
цветных металлов, бензин и многое
другое, привозились в ОКСС и по
указанию ОСОБА_16 складировалось в
гараже отдела. Крупногабаритные ТМЦ
возвращались в подразделение по акту, а
все остальное никуда не сдавалось, а
накапливалось в подразделении. Потом,
на служебном автомобиле ОКСС, который
ранее выезжал с завода без досмотра
работниками ВОХР, ОСОБА_13 вывозил их с
предприятия, после чего делили между
собой по надобности. Цветной металл
сдавался на пунктах приема, а деньги за
реализацию делились поровну; изьятый
или же слитый со служебного автомобиля
ОКСС бензин, брал себе ОСОБА_11
по-скольку только у него имеется личный
автомобиль - об этом рассказывал
ОСОБА_14 во время увольнения с завода»,
«…как выясняется, ОСОБА_11 не покрывал
незаконные вывозы с завода
материальных ценностей ОСОБА_13, а давал
ему прямые указания на хищения с
предприятия цветного металла, бензина
и др. ТМЦ. Полученые за их продажу
деньги (т.е. ОСОБА_17 за Ваш счет) ОСОБА_16
использовал на закупку запчастей на
личный автомобиль, который он
периодически заправлял заводским
бензином, на оплату за сьем квартиры и
проведение там развлекательных встреч
с девицами легкого поведения,
посещения кафе и баров, выезда в
Градижск на отдых с употреблением
спиртних напитков под шашлики».

Також відповідач ОСОБА_2 надіслав
голові наглядової ради публічного
акціонерного товариства «Крюківський
вагонобудівний завод» ОСОБА_6 заяву, в
якій вказав в тому числі наступне:
«ОСОБА_18 лично мне и ОСОБА_13 давал
указание, чтобы мы весь цветной металл
(медь, бронза), который бьл изьят у
расхитетелей или при обыске цехов и
подразделений, и хранился в служебном
гараже ОКСС (а собралось за несколько
лет килограмм 700-800), вивозили на
служебном автомобиле пряча в тайниках
(под капотом, в дверях) и сдавали в
меттлом в частном секторе по ул.
Макаренко. На вырученные деньги ОСОБА_16
покупал запчасти на личный автомобиль.
Когда задерживали водителей, которые
питались вивезти или уже вивезли
излишки топлива, то ОСОБА_16 этот бензин
тоже похищал уже с отдела и заправлял
личный автомобиль.», «…Я часто ездил с
ним в командировку и был поражен, когда

увидел что он употреблял наркотик
(курил травку) и даже предлагал мне, но я
категорически отказался».

Саме вказану інформацію про ОСОБА_19
позивач та його представник вважають
недостовірною.

Відповідачами не заперечується факт
надіслання вказаних листів голові
наглядової ради публічного
акціонерного товариства «Крюківський
вагонобудівний завод» ОСОБА_6 Разом з
цим позивачем та його представником не
доведено, що надіслані відповідачами
листи були доведені до відома ще і
інших осіб, крім адресата. Надіслання
вказаних звернень для перевірки
правоохоронним органам не може
вважатися поширенням інформації.

Отже, суд приходить до висновку, що
відповідачі поширили інформацію
шляхом викладення в листі та заяві,
адресованих голові наглядової ради
публічного акціонерного товариства
«Крюківський вагонобудівний завод»
ОСОБА_6, і поширена відповідачами
інформація стосується саме позивача
ОСОБА_1

Суд вважає доведеним факт того, що
поширена ОСОБА_3 та ОСОБА_2 інформація є
недостовірною, виходячи з наступного.

Недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували,
але відомості про них не
відповідають дійсності (неповні або
перекручені). Негативною слід вважати
інформацію, в якій стверджується про
порушення особою, зокрема, норм
чинного законодавства, вчинення
будь-яких інших дій (наприклад,
порушення принципів моралі,
загальновизнаних правил співжиття,
неетична поведінка в особистому,
суспільному чи політичному житті тощо)
і яка, на думку позивача, порушує його
право на повагу до гідності, честі чи
ділової репутації.

Відповідно до ст.60 ЦК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Так, відповідачі вказують на факт
вчинення позивачем крадіжки
товано-матеріальних цінностей з
території ПАТ «Крюківський
вагонобудівний завод» та вживання ним
наркотичних засобів, проте в судовому
засіданні вказані обставини ними ні
показами свідків, ні іншими доказами
доведені не були.

Позивачем суду надано копію постанови
ст..слідчого СВ Крюківського РВ КМУ
УМВС України в Полтавській області
ОСОБА_20 від 06.08.2013 року про закриття
кримінального провадження, порушеного
за вказаною заявою ОСОБА_2 Судом
роз»яснено право заявнику оскаржити
вказану постанову про закриття
кримінального провадження. При цьому
суд не сприймає як належні заперечення
відповідача ОСОБА_3 щодо того, що
проводилася перевірка лише заяви
ОСОБА_2, а перевірка викладених в його
листі фактів не проводилася взагалі.

Крім цього, позивачем надано в якості
доказу медичну довідку Кременчуцького
обласного наркологічного диспансеру №
2712 від 19.09.2013 року, згідно якої він на
диспансерному обліку не перебуває.

Суд вважає, що зазначені позивачем
висловлювання відповідачів, викладені
у їх зверненнях до голови наглядової
ради публічного акціонерного
товариства «Крюківський
вагонобудівний завод», носять
категоричний характер та є фактичним
твердженням, оскільки містять фактичні
дані, без будь-яких гіпербол чи
алегорій або інших мовних засобів, без
вказання на припущення. Посилання
ОСОБА_3 на те, що певні викладені в листі
факти йому стали відомі зі слів ОСОБА_15,
ОСОБА_2 та двох інших осіб, прізвища
яких ОСОБА_3 не може вказати, не
підтверджені доказами.

При цьому суд також констатує, що
позивач не є публічною особою, що не
заперечується сторонами.

Конституція України гарантує кожному
судовий захист права спростовувати
недостовірну інформацію про себе і
членів своєї сім'ї та права вимагати
вилучення будь-якої інформації, а також
право на відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, завданої збиранням,
зберіганням, використанням та
поширенням такої недостовірної
інформації.

Відповідно до ст..277 ЦК України фізична
особа, особисті немайнові права якої
порушено внаслідок поширення про неї
та (або) членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.
Спростування недостовірної інформації
здійснюється особою, яка поширила
інформацію. Спростування
недостовірної інформації здійснюється
незалежно від вини особи, яка її
поширила. Спростування недостовірної
інформації здійснюється у такий же
спосіб, у який вона була поширена.

Суд приходить до висновку, що поширена
відповідачами недостовірна інформація
порушує особисті немайнові права
позивача ОСОБА_1 та підлягає
спростуванню.

Постановою також встановлюється, що за
загальним правилом, інформація, що
порочить особу, має бути спростована у
спосіб, найбільш подібний до способу її
поширення (шляхом публікації у пресі,
повідомлення по радіо, телебаченню,
оголошення на зібранні громадян,
зборах трудового колективу,
відкликання документа тощо). У судовому
рішенні також має бути зазначено
строк, у межах якого відповідь чи
спростування повинно бути оприлюднено.
Спростування має здійснюватися у
такий самий спосіб, у який
поширювалася недостовірна
інформація. У разі, якщо
спростування недостовірної
інформації неможливо чи недоцільно
здійснити у такий же спосіб, у який
вона була поширена, то воно повинно
проводитись у спосіб, наближений
(адекватний) до способу поширення, з
урахуванням максимальної ефективності
спростування та за умови, що таке
спростування охопить максимальну
кількість осіб, що сприйняли
попередньо поширену інформацію.

З цих підстав суд вважає за доцільне
спростувати недостовірну інформацію
шляхом написання кожним з відповідачів
листа на ім»я голови наглядової ради
публічного акціонерного товариства
«Крюківський вагонобудівний завод» із
зазначенням, що інформація, яка
поширена в їх заявах, є недостовірною.

В силу ст..88 ЦПК України судові витрати
підлягають стягненню в частковому
порядку з відповідачів на користь
позивача ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК
України, ст.ст.3,68 Конституції України,
ст.ст.26,270, 275, 277 ЦК України, Постановою
пленуму Верховного Суду України від
27.02.2009 року N 1 «Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної
особи»,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про захист честі, гідності, ділової
репутації та спростування
недостовірної інформації -
задовольнити частково.

Визнати недостовірною інформацію,
поширену в листі ОСОБА_3 від 03.07.2013 року
та заяві ОСОБА_2 без дати, що адресовані
голові наглядової ради публічного
акціонерного товариства «Крюківський
вагонобудівний завод» ОСОБА_6, стосовно
розкрадання ОСОБА_1
товано-матеріальних цінностей з
території ПАТ «Крюківський
вагонобудівний завод», а саме,
кольорового металу, бензину, побутових
пристроїв, кабелів, виготовлених
робочими різних виробів та іншого, а
також заправки вилученого або злитого
бензину у власний автомобіль; стосовно
використання ОСОБА_1 грошових коштів,
отриманих внаслідок продажу
викрадених товарно-матеріальних
цінностей, на особисті потреби, які
включають в себе купівлю запчастин на
власний автомобіль, купівлю великої
побутової техніки, домашніх речей,
поїздок на закордонні курорти та
будівництво власного житла; стосовно
вживання ОСОБА_1 наркотичних засобів.

Зобов»язати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в
місячний строк після набрання рішенням
суду законної сили спростувати
недостовірну інформацію, поширену в
листі ОСОБА_3 від 03.07.2013 року та заяві
ОСОБА_2 без дати, що адресовані голові
наглядової ради публічного
акціонерного товариства «Крюківський
вагонобудівний завод» ОСОБА_6 шляхом
написання кожним з них листа на ім»я
голови наглядової ради публічного
акціонерного товариства «Крюківський
вагонобудівний завод» із зазначенням,
що інформація, яка поширена в їх заявах,
є недостовірною.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 114,70
гривень сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 114,70
гривень сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Полтавської області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:

Повний текст рішення виготовлений
13.05.2014 року.