Справа № 344/2932/13-ц
Провадження № 2/344/398/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

30 квітня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді
Польської М.В.

при секретарі c/з
Дзюбак Х.Б..

з участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення
перешкод у здійсненні права власності
та виселення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області з позовом
до ОСОБА_4 про усунення перешкоду
здійсненні права власності на квартиру
АДРЕСА_1 та виселення з даної квартири
без надання іншого приміщення.

У позовній заяві зазначено, що на
підставі акту про проведені прилюдні
торги від 18.02.2013 року, витягу з
Державного реєстру прав на нерухоме
майно про реєстрацію прав власності
від 22.02.2013 р. та Свідоцтва від 22.02.2013 року
позивач є власником квартири АДРЕСА_1.
Однак, придбавши житло, позивач
позбавлений права користування ним,
оскільки відповідач не звільнює дану
квартиру, ключі не віддає.

Представник позивача просив позов
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
прибув і про причину своєї неявки суд
не повідомив, хоча про день, час та
місце розгляду справи був повідомлений
в установленому законом порядку.

З письмової згоди представника
позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням статті 224 ЦПК
України.

Небажання відповідача надавати докази
в обґрунтування своїх заперечень проти
позову, зокрема з причини ухилення від
участі в судовому засіданні, дає суду
право при заочному розгляді справи
обмежитися доказами, наданими
позивачем, що повністю відповідає
положенням ч.1 ст.224 ЦПК України.

Суд заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши та перевіривши
всі докази в їх сукупності, встановив
такі факти та відповідні їм
правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі акту
про проведені прилюдні торги від 18.02.2013
року, виданого на підставі цього
Свідоцтва від 22.02.2013 року, посвідченого
приватним нотаріусом
Івано-Франківського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрованого в реєстрі №419 (а.с.4) та
витягу з Державного реєстру прав на
нерухоме майно про реєстрацію прав
власності від 22.02.2013 р. (а.с.5) ОСОБА_3 є
власником квартири АДРЕСА_1.

Статтею 41 Конституції України
визначено, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право власності набувається у порядку,
визначеному законом.

Право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
визначені у главі 24 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК), зокрема із
правочинів.

з 01 січня 2013 року набрав чинності Закон
України «Про внесення змін до Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» та інших законодавчих
актів», яким частину третю статті 640 ЦК
викладено в новій редакції, згідно з
якою договір, що підлягає
нотаріальному посвідченню, є укладеним
із дня такого посвідчення, а з частини
другої статті 657 ЦК виключено слова «та
державної реєстрації». З цього часу не
передбачено державної реєстрації
правочину, якщо в договорі не
передбачено інше, а право на нерухоме
майно та його обтяження, які підлягають
державній реєстрації, виникають з
моменту такої реєстрації.

Відповідно до довідки голови ЖБК-23 від
25.02.2013 року в даній квартирі АДРЕСА_1
зареєстрований ОСОБА_4 (а.с.8).

Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від
22.01.2014 року (а.с.135) було відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_4 до
приватного підприємства
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція», треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача,
ВДВС Івано-Франківського МУЮ та ОСОБА_3,
про визнання прилюдних торгів
недійсними.

За вимогами ст..391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження майном.

Як слідує зі ст. 386 ЦК України власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобіганню
такому порушенню.

Суд приходить до висновку, що новий
власник житла ОСОБА_3 має право
вимагати визнання колишнього власника
ОСОБА_4 таким, що втратив право
користування, оскільки втрата права
користування житловим приміщенням є
наслідком припинення права власності
на житлове приміщення у колишнього
власника житла.

Виселення є наслідком при розгляді
цивільних справ за позовом про
усунення перешкод у користуванні
власністю та втрату права на житло.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України
(ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, а також
право на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають до
задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до
ст.ст. 3, 15, 386, 391 ЦК України, керуючись
ст.ст. 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити

Зобов'язати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, не
чинити перешкод ОСОБА_3 у здійсненні
ним права власності на квартиру
АДРЕСА_1

Виселити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, із
квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності ОСОБА_3, без надання іншого
житлового приміщення.

Повторне заочне рішення відповідач
може оскаржити в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Довідка: повний текст рішення
виготовлено 05 травня 2014 року.

Суддя
Польська М.В.