АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Міцнея В.Ф.

секретаря: Лисак О.А.

за участю: позивача - ОСОБА_1, його
представника - ОСОБА_2, третьої особи -
ОСОБА_3, його представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до відділу Державної
виконавчої служби Герцаївського
районного управління юстиції, третя
особа - ОСОБА_5 про повернення права
власності на земельну ділянку, яке
втрачено внаслідок неправомірних дій
державного службовця, за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Герцаївського районного суду
Чернівецької області від 07 лютого 2014
року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відділу Державної
виконавчої служби Герцаївського
районного управління юстиції про
повернення права власності на земельну
ділянку, яке втрачено внаслідок
неправомірних дій державного
виконавця.

Посилався на те, що вироком
Герцаївського районного суду
Чернівецької області від 31 травня 2006
року його було засуджено за ст. 115 ч. 1 КК
України на 10 років позбавлення волі.
Цим же вироком з нього стягнуто на
користь потерпілого ОСОБА_3 заподіяну
шкоду в розмірі 17 675 грн.. Позов він
визнав в повному обсязі і був згідний
відшкодувати шкоду потерпілому
добровільно.

Вказував на те, що після звільнення з
місцях позбавлення волі йому стало
відомо, що працівник Державної
виконавчої служби в рахунок погашення
боргу передав потерпілому ОСОБА_3 у
власність земельну ділянку площею 0,3906

________________________________________________________________________
________________________________________________________

№22ц-519/14 Головуючий у 1
інстанції: Акостакіоає О.Т.

Категорія: 45
Доповідач: Литвинюк
І.М.

га, яка згідно державного акту III- ЧВ №
003617 від 24 грудня 2001 року належала йому
на праві приватної власності.
Відчуження земельної ділянки було
здійснено державним виконавцем без
його відома і згоди, дії державного
виконавця є неправомірними, оскільки
припинення його прав на земельну
ділянку мало відбутись лише за
рішенням суду. Крім того, в цей час був
мораторій на продаж (відчуження)
земельних ділянок.

Просив визнати неправомірним та
скасувати акт від 25 лютого 2008 року про
передачу приватизованої земельної
ділянки площею 0,3906 га, розташованої в с.
Радгоспівка Герцаївського району
Чернівецької області, ОСОБА_3, визнати
недійсним державний акт на право
власності на земельну ділянку, виданий
ОСОБА_3 та визнати дійсним державний
акт від 24 грудня 2001 року, виданий
ОСОБА_1.

Рішенням Герцаївського районного
суду Чернівецької області від 07 лютого
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

На рішення Герцаївскього районного
суду Чернівецької області від 07 лютого
2014 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Апелянт вважає, що дане рішення суду є
незаконним і таким, що підлягає
скасуванню у зв'язку з грубим
порушенням норм діючого законодавства.

В апеляційній скарзі посилається на ті
ж обставини, які викладені в позовній
заяві.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що дії
державного виконавця при виконанні
вироку Герцаївського районного суду
Чернівецької області в частині
стягнення матеріальної та моральної
шкоди з позивача ОСОБА_1 на користь
відповідача ОСОБА_3 були правомірними,
ні Закон України «Про виконавче
провадження», ні Інструкція про
проведення виконавчих дій не вимагає
звернення державного виконавця до суду
за таким дозволом для реалізації
арештованого майна.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується колегія суддів.

Судом першої інстанції та матеріалами
справи встановлено, що вироком
Герцаївського районного суду від 31
травня 2006 року ОСОБА_1 засуджений за ст.
115 ч. 1 КК України до 10 років позбавлення
волі. Цим же вироком з нього на користь
потерпілого - ОСОБА_3 стягнуто
матеріальну та моральну шкоду на
загальну суму 17 675 грн.. Виконавчий лист
1-31 від 03 жовтня 2006 року перебував на
виконанні у відділі ДВС Герцаївського
районного управління юстиції.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання вищезазначеного рішення
суду 21 березня 2007 року актом опису та
арешту майна державним виконавцем
накладено арешт на приватизовану
земельну ділянку 0,3906 га, кадастровий №
:03:001:0031, з цільовим призначенням -
для ведення особистого селянського
господарства в с. Радгоспівка
Герцаївського району. 17 вересня 2007 року
матеріали направлені для реалізації
через торгівельну організацію ТОВ
«Мультісервіс» та оскільки торги двічі
не відбулись, 13 лютого 2008 року
державним виконавцем на підставі ст. 61,
п.6 ст. 62 Закону України «Про виконавче
провадження» та п. 5.12.7. Інструкції про
проведення виконавчих дій
запропоновано відповідачу ОСОБА_3
залишити за ним непродане майно, на що
останній погодився. 25 лютого 2008 року
державним виконавцем винесено
постанову та складений акт про
передачу майна (спірної земельної
ділянки) відповідачу ОСОБА_3 в рахунок
погашення боргу. 13 червня 2008 року
ОСОБА_3 отримав державний акт на право
власності на щемлю.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Главою 4 Закону України «Про виконавче
провадження» від 21 квітня 1999 р. за № 606-
Х1У (з подальшими змінами та
доповненнями) передбачено, що при
здійсненні виконавчих дій державний
виконавець вправі звертати стягнення
на майно боржника, в тому числі і на
нерухоме майно та земельні ділянки, які
підлягають реалізації
спеціалізованими організаціями на
прилюдних торгах.

Доводи позивача про те, що державний
виконавець в порушення ст. 143
Земельного Кодексу України
неправомірно, без рішення суду, а також
всупереч вимогам Закону про мораторій
земельних ділянок позбавив його права
власності на земельну ділянку, є
безпідставними, оскільки цільове
призначення земельної ділянки, яка
була вилучена в рахунок боргу - для
ведення особистого підсобного
господарства, не підпадає під дію
мораторію, визначеного п. 15 «Перехідних
положень» Земельного кодексу України,
що також підтверджується копією
зазначеного державного акту про право
власності на землю та довідкою відділу
Держземагенства у Герцаївському
районі від 16 січня 2014 року № 17/03/4-14.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про правомірність дій
державного виконавця при виконанні
вироку Герцаївського районного суду
від 31 травня 2006 року в частині
стягнення матеріальної та моральної
шкоди з позивача ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3, та передачі приватизованої
земельної ділянки потерпілому в
рахунок погашення боргу.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України суд,
здійснюючи правосуддя, захищає права,
свободи та інтереси фізичних осіб у
спосіб, визначений законами України.

Перелік способів захисту цивільних
прав та інтересів міститься в
ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є
вичерпним, і суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений законом або
договором.

Як вбачається зі змісту позовних
вимог та доводів апеляційної скарги,
вони фактично зводяться до оскарження
дій державного виконавця під час
виконання судового рішення та їх
відповідність вимогам закону.
Державний виконавець не є власником
спірного майна чи претендентом на таке,
а тому не може бути відповідачем у
даній справі.

Неправомірність дій працівників
(державних виконавців) відділу ДВС,
допущена при виконанні рішень судів,
може бути оскаржена у встановленому
законом порядку.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляції не дають підстав для його
скасування.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Герцаївського районного суду
Чернівецької області від 07 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: