Справа № 383/286/14-ц
Провадження № 2/383/123/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року Бобринецький районний
суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Хрусталенко І.П.,

при секретарі - Одінцовій Н.Г.,

за участю:

представників позивача - ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про стягнення суми
заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з
позовними вимогами до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за договором
№ 1071 від 06.09.2013 року. В процесі судового
розгляду позивачка у уточнила позовні
вимоги і в остаточній редакції вимог
позивачка просить стягнути з
відповідачки заборгованість в сумі
5972,85 грн., з яких 2613,00 грн. - сума боргу
станом на 17.04.2014 р., 3359,85 грн. - штрафні
санкції. Також, позивачка просить
стягнути витрати, понесені її
представниками на пальне в сумі 585,00
грн.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка зазанчила, що 06 вересня 2013
року між нею як Виконавцем, та ОСОБА_3
(Замовник) укладений договір № 1071. У
відповідності до п. 1.1 Договору
Виконавець зобов'язується виконати
поставку вказаних в Специфікації до
договору металопластикових виробів за
узгодженою сторонами адресою у
відповідності до умов Договору. В свою
чергу, відповідно до п. 1.2 Договору
Замовник зобов'язується створити всі
необхідні умови для замірів та
поставки металопластикових виробів,
прийняти та оплатити у відповідності
до умов Договору вироби, поставлені
Виконавцем за узгодженою Сторонами
адресою, а також підписати особисто всі
передбачені Договором документи.

Згідно п. 2.1 Договору ціна договору
становить 5169,00 (п'ять тисяч сто
шістдесят девять гривень). У
відповідності до п.3.1 договору сума
авансу складає 2433,00 (дві тисячі
чотириста тридцять три грн.). Крім того,
06 вересня 2013 року між сторонами
укладено Додаткову угоду до договору
про розстрочку платежу. Так,
відповідно до п. 3.2 зазначеної
додаткової угоди Замовник
зобов'язується сплатити залишок суми
від ціни договору трьома рівними
частинами по 912,00 грн. відповідно 25.10.2013
р., 25.11.2013 р., та 25.12.2013 р.

На виконання Договору № 1071 від 06.09.2013
року та п. 3.2 Додаткової угоди до
зазначеного договору, Замовником 29.11.2013
року (тобто більш ніж на місяць пізніше,
ніж обумовлено сторонами) внесено
платіж у розмірі 900,00 (дев'ятсот)
гривень. Решту суми заборгованості за
Договором № 1071 від 06.09.2013 року гр.
ОСОБА_3 на користь позивачки не
сплачено.

В обґрунтування стягнення з
відповідача штрафних санкцій в сумі
3359,85 грн. з обрахунку 0,5 % від суми ціни
договору за 130 днів прострочення з
26.10.2013 р. по 04.03.2014 р. позивачка
посилається на п. 7.1 Договору
відповідно до якого, у випадку
порушення зобов'язань за договором
винна сторона сплачує постраждалій
стороні штраф у відповідному розмірі. В
обґрунтування розміру суми боргу 2613,00
грн. позивачка посилається на п.3.3
Додаткової угоди яким передбачено
коригування суми розстрочки, у разі
значної зміни курсу долара і тому
позивачка вважає, що сума боргу 1836,00
грн. підлягає перерахуванню шляхом
множення на коефіцієнт коригування,
виходячи з розрахунку 11,6/8,15, відповідно
чисельник це курс долара на теперішній
час, а знаменник - курс долара на день
укладення додаткової угоди.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги в
повному обсязі.

Відповідачка позов визнала частково,
на суму 1836,00 грн. та пеню 79,00 грн. при
цьому зазначила, що у п. 3.3. Додаткової
угоди відсутні будь-які дані про курс
долара на день укладення такої угоди
тому збільшення суми боргу з 1836,00 грн.
до 2613,00 грн. є безпідставними. Також,
відповідачка заперечила проти вимог
про стягнення з неї витрат на пальне і
зауважила, що кожен сам вправі вибирати
у який спосіб він буде добиратися до
того чи іншого населеного пункту,
легковим автомобілем, автобусом тощо,
при цьому витрати представників на
пальне для власного транспорту не
можуть встановлювати для неї як
відповідачки обов'язку компенсувати
такі витрати.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, прийшов
до висновку про часткове задоволення
позовних вимог, виходячи з наступного.

06 вересня 2013 року між позивачем та
відповідачем укладений договір № 1071,
відповідно до якого позивачка як
Виконавець зобов'язується виконати
поставку вказаних в Специфікації до
договору металопластикових виробів за
узгодженою сторонами адресою а
позивачка як Замовник зобов'язується
створити всі необхідні умови для
замірів та поставки металопластикових
виробів, прийняти та оплатити у
відповідності до умов Договору вироби,
поставлені Виконавцем за узгодженою
Сторонами адресою, а також підписати
особисто всі передбачені Договором
документи. Загальна сума робіт
відповідно до вказаного договору
становить 5169 грн.

06 вересня 2013 року між позивачем та
відповідачем підписано додаткову
угоду до Договору № 1071, відповідно до
якої Замовник зобов'язується сплатити
залишок суми від ціни договору трьома
рівними частинами по 912,00 (дев'ятсот
дванадцять) гривень відповідно 25.10.2013
р., 25.11.2013 р., та 25.12.2013 р. Згідно ч. 11
Договору, відповідачка внесла у якості
авансу 2433, 00 грн., згідно ч. 12 Договору
29.11.2013 р. відповідачка сплатила частину
заборгованості в сумі 900,00 грн. (а.с. 5-6).

Як вбачається з акту здачі-прийому
робіт Замовник - ОСОБА_3, претензій до
Виконавця не має, всі зобов'язання
згідно Договору виконані повністю.

Ст. 612 цього Кодексу передбачено, що
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до приписів ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У відповідності до ст. 629 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав
встановлених ст. 11 ЦК України (ч. 2
ст. 509 ЦК України). Однією з встановлених
ч. 2 ст. 11 ЦК України підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків є, зокрема, договори.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.
Договором або законом можуть бути
встановлені інші види забезпечення
виконання зобов'язання.

Статтею 547 ЦК України визначено, що
правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі. Правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України
виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом.

Згідно пункту 7.1 Договору № 1071 сторони
договору домовилися, що у разі
прострочення кінцевої дати поставки
винна Сторона сплачує потерпілій
Стороні штраф у розмірі 0,5% від ціни
договору за кожен день прострочення.
Оскільки будь-якого обов'язку
відповідача як замовника сплатити
неустойку у разі прострочення строку
розрахунку з виконавцем зазначеним
пунктом договору не визначено, з інших
пунктів договору та/або додаткової
угоди судом також не встановлено
такого обов'язку відповідача, суд
прийшов до висновку, що вимога про
стягнення штрафних санкцій в сумі 3359,85
грн. не підлягає задоволенню. Також, суд
прийшов до висновку, що вимога про
стягнення витрат на пальне, понесених
представниками позивачки в сумі 585,00
грн. не підлягають задоволенню
оскільки ст. 85 ЦПК України визначено, що
витрати сторін та їх представників, що
пов'язані з явкою до суду, а саме,
витрати, пов'язані з переїздом до
іншого населеного пунк ту сторін та
їх представників, а також з найманням
житла, несуть сторони. Стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
та її пред ставникові сплачуються
іншою стороною добові (у разі переїзду
до іншого населеного пункту), а також
компенсація за втрачений за робіток
чи відрив від звичайних занять.
Компенсація за втрачений заробіток
обчислюється пропорційно від розміру
середньомісячно го заробітку, а
компенсація за відрив від звичайних
занять - про порційно розміру
мінімальної заробітної плати.
Граничний розмір компенсації за
судовим рішенням витрат сторін та їх
представників, що пов'язані з явкою до
суду, встанов люється Кабінетом
Міністрів України. Як вбачається з норм
зазначеної статті законодавчо не
визначено такий вид витрат як витрати
на пальне для автомобіля. Крім того,
будь-яких доказів понесення таких
витрат представниками позивачки суду
не надано.

Статтею 524 ЦК України визначено, що
зобов'язання має бути виражене у
грошовій одиниці України - гривні.
Сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов'язання в іноземній
валюті.

Статтею 533 ЦК України визначено, що
грошове зобов'язання має бути виконане
у гривнях. Якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.
Використання іноземної валюти, а також
платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до
висновку, що вимога позивачки про
стягнення боргу у розмірі 2613,00
грн., розмір визначений на підставі
залишку суми боргу 1836,00 грн. збільшеної
шляхом множення на коефіцієнт
коригування отриманий шляхом ділення
показників курсу долару є такою, що не
ґрунтується на нормах права і підлягає
частковому задоволеню на суму 1836,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись, ст.
11, 57- 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором № 1071 від
06.09.2013 р. в сумі 5972,85 грн., витрат,
понесених представниками позивача в
сумі 585,00 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з з ОСОБА_3, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1 на користь ФОП
ОСОБА_4 АДРЕСА_2 заборгованість за
договором № 1071 від 06.09.2013 року в сумі 1836
грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1 на користь ФОП
ОСОБА_4 АДРЕСА_2 судовий збір в розмірі
243,60 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
про стягнення з ОСОБА_3 штрафних
санкцій в сумі 3359,85 грн. та витрат,
понесених представниками позивача в
сумі 585,00 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області через Бобринецький районний
суд Кіровоградської області шляхом
подачі протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя

І.П.Хрусталенко