У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

2 квітня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька
Б.І., Лесько О.А.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
комунального комерційного унітарного
підприємства «Фінансова компанія
«Житло-інвест» про розірвання договору
та відшкодування збитків за касаційною
скаргою комунального комерційного
унітарного підприємства «Фінансова
компанія «Житло-інвест» (далі - ККУП «ФК
«Житло-інвест») на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 11 жовтня 2013 року
та рішення апеляційного суду Київської
області від 3 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 17 червня 2010 року ОСОБА_4 уклала з
відповідачем договір про участь у
Фонді фінансування будівництва виду А
(далі - ФФБ), згідно з яким об'єктом
фінансування є двокімнатна квартира
АДРЕСА_1, термін введення об'єкта
інвестування до експлуатації -
четвертий квартал 2010 року. 5 липня
2010 року шляхом укладення додаткової
угоди № 1 довірителя ОСОБА_4
замінено на нього. Зобов'язання за
договором він виконав у повному обсязі,
передав в довірче управління
відповідача 456 471 грн 02 коп.,
тобто 100 % вартості об'єкта
інвестування. Проте оплачений
управителю об'єкт інвестування у
власність ним не отримано, будинок не
введений до експлуатації.

У зв'язку з цим позивач просив суд
розірвати договір про участь у ФФБ;
стягнути з відповідача на його користь
484 779 грн 30 коп. на відшкодування
збитків, проценти в сумі 2 789 грн 14 коп.,
а також понесені ним судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 11
жовтня 2013 року позов ОСОБА_3 задоволено
частково. Розірвано договір про участь
у ФФБ від 17 червня 2010 року, укладений
між ОСОБА_3 та ККУП «ФК «Житло-інвест».
Стягнуто з ККУП «ФК «Житло-інвест» на
користь ОСОБА_3 456 471 грн 02 коп. на
відшкодування збитків. Вирішено
питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 3 грудня 2013 року рішення
районного суду в частині відмови у
стягненні процентів скасовано та в цій
частині ухвалено нове рішення, яким
позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення
процентів за порушення строку
виконання грошового зобов'язання
задоволено частково. Стягнуто з ККУП
«ФК «Житло-інвест» на користь ОСОБА_3
відсотки в розмірі 2 626 грн 27 коп. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. В іншій частині рішення
районного суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ККУП «ФК
«Житло-інвест», посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідач не здійснив належним чином
управління коштами в інтересах
позивача, об'єкт інвестування не
введений до експлуатації, будівництво
об'єкта не здійснюється, а тому внесені
кошти мають бути повернуті інвестору.

Скасовуючи рішення районного суду в
частині відмови у стягненні процентів
та задовольняючи позов, апеляційний
суд, виходив із того, що відповідач
порушив умови договору, позивач подав
відповідачу вимогу про відмову в
участі у ФФБ та розірвання договору від
17 червня 2010 року, відтак, у відповідача
виникло грошове зобов'язання щодо
повернення сплачених позивачем коштів
за вирахуванням винагороди, яке
відповідачем не було виконано у
встановлений законодавством строк. У
решті апеляційний суд погодився із
доводами районного суду.

Проте погодитись із такими висновками
судів не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення судів не
відповідають.

Судами встановлено, що 17 червня 2010 року
ОСОБА_4 уклала з ККУП «ФК «Житло-інвест»
договір про участь у ФФБ (виду А), згідно
з яким об'єктом фінансування є
двокімнатна квартира АДРЕСА_1.

Термін введення об'єкта інвестування
до експлуатації - четвертий квартал 2010
року.

5 липня 2010 року шляхом укладення
додаткової угоди № 1 довірителя ОСОБА_4
замінено на ОСОБА_3

Зобов'язання за договором ОСОБА_3
виконав у повному обсязі, передав в
довірче управління ККУП «ФК
«Житло-інвест» 456 471 грн 02
коп., тобто 100 % вартості об'єкта
інвестування.

Проте оплачений управителю об'єкт
інвестування у власність ОСОБА_3 не
отримано, будинок не введений до
експлуатації.

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю» сума
коштів, яка підлягає поверненню
довірителю, зокрема при відмові від
участі у ФФБ, повертається довірителю
протягом п'яти днів після здійснення
управителем наступної повної
реалізації відповідного об'єкта
інвестування або після введення
об'єкта будівництва в експлуатацію.

Для ФФБ виду А виплата коштів
довірителю не може здійснюватися за
рахунок іншого ФФБ або власного майна
управителя.

Згідно з п.1.1 договору про участь у ФФБ
від 17 червня 2010 року довіритель (ОСОБА_3)
передає фінансовій компанії в
управління грошові кошти з метою
отримання у власність об'єкта
інвестування.

Правилами ФФБ (виду А) житлового
будинку АДРЕСА_2 передбачено, що кошти,
передані довірителем фінансовій
компанії в управління, обліковуються
фінансовою компанією окремо від
власних коштів та коштів інших ФФБ та
перераховуються забудовнику на
будівництво об'єкту інвестування.
Повернення коштів довірителю не може
здійснюватись за рахунок іншого ФФБ
або власних коштів фінансової компанії
(п.п. 1.4, 5.4.5 Правил).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю»
управитель укладає із забудовником
договір, за яким забудовник
зобов'язується збудувати один або
декілька об'єктів будівництва, ввести
їх в експлуатацію в установленому
законодавством порядку та передати
об'єкти інвестування установникам
цього фонду у строки та на умовах,
визначених цим Законом, Правилами
фонду та договором управління майном, а
управитель зобов'язується здійснювати
фінансування будівництва цих об'єктів
будівництва на умовах договору.

Отже, управитель немає обов'язків щодо
введення до експлуатації об'єкту
інвестування, оскільки такий обов'язок
згідно з договірними зобов'язаннями у
даному випадку покладено на
забудовника.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 16 ст. 11
Закону України «Про фінансово-кредитні
механізми і управління майном при
будівництві житла та операціях з
нерухомістю» управитель ФФБ при
здійсненні управління ФФБ не несе
відповідальності власним майном за
виплату коштів довірителю ФФБ у разі
його відмови від участі у ФФБ виду А,
якщо управитель ФФБ дотримався
встановлених Правилами ФФБ процедур
щодо забезпечення можливості
отримання довірителем коштів з ФФБ на
вимогу довірителя.

Таким чином, у порушення цих вимог
закону та ст. ст. 212 - 214,

316 ЦПК України суди не перевірили
доводів відповідача про те, що
забудовником об'єкту інвестування є
ТОВ «КНБ Будінвест», якому відповідач
направив лист від 9 жовтня 2013 року з
проханням перерахувати на рахунок ФФБ
кошти для їх подальшої виплати
відповідачем, тобто, що ним вчинено всі
дії, що вимагає від управителя закон; не
дослідили чи перерахував забудовник
кошти управителю.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, судами не
встановлені, судові рішення не
відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
їх скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу комунального
комерційного унітарного підприємства
«Фінансова компанія «Житло-інвест»
задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 11
жовтня 2013 року та рішення апеляційного
суду Київської області від 3
грудня 2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д.
Луспеник

Судді
Б.І.
Гулько

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А. Черненко