інстанції Бондаренко О.В.Провадження №
22-ц/780/1474/14 Доповідач у 2
інстанції КасьяненкоКатегорія 19
УХВАЛА

Іменем України

22 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Антоненко В.І., Гуля В.В.,

При секретарі: Ромашині І. В.

Розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою
заступника прокурора Київської
області в інтересах держави в особі
реєстраційної служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
Київської області на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 28 грудня 2012 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Екобуд" про визнання
договору купівлі- продажу дійсним та
визнання права власності,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що 16.04.2003 року між нею та ТОВ
«Екобуд» було укладено договір купівлі
- продажу нежитлових будівель літера
«Г» загальною площею 830 кв.м. та літера
«Д» загальною площею 486,6 кв.м., які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. За
будівлі вона сплатила відповідачу 62 000
грн., якими володіє та користується на
даний час. 24.09.2012 року вона звернулась
до Білоцерківського МБТІ з наміром
зареєструвати своє право на дану
будівлю, але їй було відмовлено у
зв'язку з тим, що дане право не було
зареєстровано на продавця, а договір
купівлі - продажу №5 від 16.04.2003 року не
посвідчений нотаріусом. В зв'язку з
відмовою, звернулась до відповідача,
однак останній протягом тривалого часу
уникає зустрічі.

Тому просила в судовому порядку
визнати дійсним договір купівлі -
продажу нежитлових будівель та визнати
за нею право власності на дані будівлі.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 28 грудня 2012 року позов ОСОБА_1
задоволено.

В апеляційній скарзі Заступник
прокурора Київської області просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким в задоволенні позову
відмовити , посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами , які були досліджені в
судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову суд першої інстанції виходив з
того, що підставою для визнання дійсним
договору купівлі-продажу нерухомого
майна та визнання права власності на
нього є досягнення сторонами істотних
умов договору купівлі-продажу
нерухомого майна № 5 від 16.04.03, в якому
одна із сторін виконала угоду повністю,
а друга сторона виконала угоду
частково, та ухиляється від
нотаріального її оформлення.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна, виходячи з
наступних підстав.

По справі встановлено, що 16.04.03року між
ОСОБА_1 та ТОВ «Екобуд» укладено
договір купівлі-продажу нежитлових
приміщень площею 830,2 кв.м. та 486,6
кв.м., що розташовані по АДРЕСА_1.

Згідно договору позивачкою сплачено
ТОВ «Екобуд» 62000 грн. В подальшому в 2012
році вона звернулась до
Білоцерківського МБТІ про реєстрацію
права власності на нежитлове
приміщення загальною площею 1316,6 кв.м.,
однак їй було відмовлено.

Статтею 41 ЦК Української РСР (в
редакції 1963 року) визначено, що угодами
визнаються дії громадян і організацій,
спрямовані на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав або
обов'язків.

Угоди можуть укладатись усно або в
письмовій формі (простій чи
нотаріальній). Угода, для якої законом
не встановлена певна правова форма,
вважається також укладеною, якщо з
поведінки особи видно її волю укласти
угоду (ст. 42 Цивільного кодексу
Української РСР в редакції 1963 року).

Повинні укладатись у письмовій формі
угоди державних, кооперативних та
інших громадських організацій між
собою і з громадянами, за винятком угод,
з зазначених у ст. 43 цього Кодексу, та
окремих видів угод, для яких інше
передбачено законодавством Союзу РСР і
Української РСР (ст. 44 ЦК Української
РСР в редакції 1963 року).

Відповідно до положень ст. 225 ЦК
Української РСР (в редакції 1963 року)
право продажу майна, крім випадків
примусового продажу, належить
власникові. Якщо продавець майна не є
його власником, покупець набуває права
власності лише в тих випадках, коли
згідно з статтею 145 цього Кодексу
власник не вправі витребувати від
нього майно.

Згідно п. 1.5 Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України від 07.02.02
за № 7/5, обов'язковій реєстрації прав
підлягає право власності на нерухоме
майно фізичних та юридичних осіб, у
тому числі іноземців та осіб без
громадянства, іноземних юридичних
осіб, міжнародних організацій,
іноземних держав, а також
територіальних громад в особі органів
місцевого самоврядування та держави в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном.

Проте, в порушення вказаної норми судом
не встановлено факт наявності права
власності на об'єкт нерухомості у ТОВ
«Екобуд», а також наявність
правоустановчих документів на
земельну ділянку на якій розташоване
вказане майно.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1 звернулась до суду про визнання
дійсним договору купівлі-продажу та
права власності за нею на об'єкти
нерухомого майна у зв'язку з тим, що ТОВ
«Екобуд» уникає зустрічі та
нотаріального посвідчення договору.

Однак, відповідно до п. 2.2 Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно при
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, які виникли відповідно до
договорів про відчуження нерухомого
майна, що не посвідчені в нотаріальному
порядку, крім документів зазначених в
п. 2.1 Положення, подається також довідка
про відсутність або наявність арештів
з Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, яка
видається на підставі відповідного
запиту БТІ, та витяг з Реєстру застав
нерухомого майна про наявність чи
відсутність податкової застави на
об'єкт нерухомого майна.

Таким чином, законом визначено порядок
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно за відсутності
нотаріального посвідчення договору.

Право власності на майно, на час
укладення договору купівлі-продажу
майна визначалось та здійснювалось на
підставі Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно в особі підприємства
бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до положень п. 2.1
Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
для реєстрації виникнення, існування,
припинення прав власності на нерухоме
майно та оформлення прав власності на
нерухоме майно до БТІ разом з заявою
про реєстрацію прав власності
подаються правовстановлювальні
документи (додаток 1), їх копії
(нотаріально засвідчені), а також інші
документи, що визначені цим Положенням.

Приймаючи рішення про визнання права
власності на нерухоме майно суд
фактично перебрав на себе функції
підприємства бюро технічної
інвентаризації, повноваження яких на
даний час здійснює Державна
реєстраційна служба України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень» речові
права на нерухоме майно, їх обмеження
та правочини щодо нерухомого майна
підлягають обов'язковій державній
реєстрації в порядку, встановленому
цим Законом.

Право власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою. Відповідно до
цього Закону реєстрація речових прав
на нерухомість, їх обмежень
здійснюється лише в разі вчинення
правочинів щодо нерухомого майна, а
також за заявою власника (володільця)
нерухомого майна.

Правочини щодо нерухомого майна
вчиняються, якщо право власності на це
майно зареєстровано відповідно до
цього Закону.

Реєстрація речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень проводиться
місцевим органом державної реєстрації
прав того реєстраційного
(кадастрового) округу, в якому
розміщена нерухомість або більша його
площа.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
визнання дійсним договору купівлі -
продажу № 5 від 16.04.2003 року, укладеного
між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Екобуд» нежитлових
будівель: літера «Г», загальною площею
830 кв.м., літера «Д» загальною площею 486,6
кв.м, які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1, та визнання за нею права
власності на вказані будівлі, судом
фактично порушено встановлений
державою порядок набуття права
власності на об'єкти нерухомості
чинний на час укладення договору.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову, оскільки
відсутні правові підстави для його
задоволення.

Керуючись ст.ст. 309,316 ЦПК України,
колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Київської області в
інтересах держави в особі
реєстраційної служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
Київської області задовольнити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 28 грудня 2012 року скасувати та
ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Екобуд" про визнання
договору купівлі- продажу дійсним та
визнання права власності відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: