АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1184/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1426/14
Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.
Доповідач Бондаревська С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.,

при секретарі: Коваль А.А.

за участю адвоката - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду
м. Полтави від 18 березня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2
посилаючись на те, що рішенням
Київського районного суду м. Полтави
від 15 серпня 2012 року задоволені
позовні вимоги ОСОБА_2 та виділено у
власність останньому земельну ділянку
за адресою АДРЕСА_1 площею 1436 м кв., йому
- ОСОБА_3 - виділено земельну ділянку
площею 558 м кв. На виконання цього
рішення, частині домоволодіння, яка
належить позивачу - ОСОБА_3 Київською
районною у м. Полтаві радою присвоєно
нову адресу: АДРЕСА_1. Вказував, що
відповідач самовільно переставив
паркан між їхніми суміжними земельними
ділянками в бік позивача, захопивши 114 м
кв. земельної ділянки, чим порушив його
права.

Мотивуючи тим, що добровільно
перенести огорожу відповідно до
вищевказаного рішення суду ОСОБА_2
відмовляється, просив суд зобов»язати
відповідача усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою за
адресою м. Полтава, АДРЕСА_1 шляхом
перенесення огорожі.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави віл 18 березня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою -
відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням
місцевого суду, ОСОБА_3 через свого
представника - адвоката ОСОБА_1
оскаржив його в апеляційному
порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; неповне з»ясування
обставин, що мають значення для справи,
просив оскаржуване ним судове рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити його позовні вимоги
в повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення
рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Київського районного суду
м. Полтави від 15 серпня 2012
року виділено ОСОБА_2 в домоволодінні,
яке розташоване по АДРЕСА_1 в натурі
частку із майна, що знаходиться в
спільній частковій власності з
одночасним припиненням права спільної
часткової власності на нього, будівлі
та споруди, що складають самостійний
об'єкт нерухомого майна, без втрати
цільового призначення: в житловому
будинку літ. А-1 /квартири 1/ у складі
приміщень - передпокою 2-1 площею 12,40
м.кв., кухні 2-2 площею 15,90 м кв. ванної 2-3
площею 4,20 м кв., кімнати 2-4 площею 12,60 м
кв., кімнати 2-5 площею 9,90 м кв.,
кімнати 2-6 площею 28,60 м кв., передпокою 2-7
площею 6,10 м кв., кмнати 2-8 площею 12,00 м кв,
сіни ІІІ площею 6,0 м кв. Площа по
внутрішніх розмірах квартири №2
складає 107,70 м кв; - погріб літній «а1»,
срай-гараж літ. «Б», вбиральню літ.
«В», навіс літ. «б» частину огорожі №1,
замощення №3, водогін №5. Визнано за
ОСОБА_2 право власності на виділений
об'єкт як на окремий об'єкт нерухомого
майна.

Виділено ОСОБА_2 у власність земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1
загальною площею 1436 м кв.

Також вказаним судовим рішенням
виділено ОСОБА_3 в домоволодінні, яке
розташоване по АДРЕСА_1 в натурі частку
із майна, що знаходиться в спільній
частковій власності з одночасним
припиненням права спільної часткової
власності на нього, будівлі та споруди,
що складають самостійний об'єкт
нерухомого майна, без втрати цільового
призначення: тамбур 1-1 площею 2,5 м кв,
передпокій 1-2 площею 6,6 м кв, кімнати 1-3
площею 13,70 м кв, кімнати 1-4 площею 13, 6 м
кв, кухні 1-5 площею 15, 50 м кв, ванної 1-6 м
кв площею 2,3 м кв, комори 1-7 площею 2,3 м кв
, вбиральні 1-8 площею 1,1 м кв, підвалу І
площею 32, 7 м кв, частина огорожі №1,
огорожа №2.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на
виділений об'єкт як на окремий об'єкт
нерухомого майна.

Виділено ОСОБА_3 у власність земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1
загальною площею 558 м кв.

Також судом встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Київської
районної у м. Полтаві ради від 14
травня 2013 року №138 погоджено розподіл
домоволодіння на два окремих. Частині
домоволодіння, що належить ОСОБА_3,
надано нову поштову адресу: АДРЕСА_1.
Частині домоволодіння, що належить
ОСОБА_2, залишено стару поштову адресу:
АДРЕСА_1.

За нормами ч.3 ст.10, ч.ч.1, 2 ст. 60 ЦПК
України, кожна особа повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Вімовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_3, місцевий суд виходив з того, що
жодного доказу на підтвердження тієї
обставини, що відповідачем самовільно
був переставлений паркан та здійснене
самовільне захоплення частини
земельної ділянки позивача, особами,
які беруть участь у справі не надано.

В той же час з даних висновку №118 від 30
липня 2012 року експертного
будівельно-технічного дослідження
земельної ділянки по АДРЕСА_1 у м.
Полтаві, на час дослідження експертом
встановлено фактичне користування
земельною ділянкою, а саме:
ОСОБА_2 користується земельною
ділянкою площею 1548 м кв., ОСОБА_3
користується земельною ділянкою
площею 446 м кв., що, як встановлено судом
першої інстанції, фактично відповідає
і даним плану горизонтальної зйомки
ділянки за вказаною адресою,
виготовленого у 2012 році.

За наведених обставин, вірним є
висновок суду, що на час ухвалення
судом рішення про розподіл
домоволодіння та земельної ділянки,
між сторонами вже був встановлений
фактичний порядок користування
земельною ділянкою, який було змінено
рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 15 серпня 2012 року.

Судом також обґрунтовано взято до
уваги посилання відповідача в його
заяві на встановлення паркану ще до
розподілу домоволодіння за рішенням
суду, яке жодним доказом у справі не
спростовується, як не підтверджується
і твердження позивача про самовільне
перенесення відповідачем паркану.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
суду, що звертаючись з даним позовом до
суду, позивач фактично мав наміри
спонукати відповідача до самостійного
виконання рішення Київського
районного суду м. Полтави від 15 серпня
2012 року, яке на час розгляду даної
справи не виконано.

Таким чином, суд першої інстанції повно
та об'єктивно встановивши фактичні
обставини справи, дав їм належну
правову оцінку, дослідив надані
сторонами докази, на підставі яких
дійшов правильного висновку про
відсутність правових підстав,
передбачених ч. 2 ст. 152 Земельного
кодексу України, для задоволення
заявлених ОСОБА_3 позовних вимог до
відповідача щодо усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги
не спростовують правильності
висновків місцевого суду, як і не
підтверджують належними доказами їх
неправомірність.

З огляду на те, що рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним по
справі доказам, обставинам справи,
підстав для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі,
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави віл 18 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: