Справа №751/1659/14
Провадження №2/751/467/14
Рішення

Іменем України

30 квітня 2014 року
м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с
у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк
Н. В.

при секретарі
Чвірова О. О.

за участю позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Гаценка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду м.
Чернігова цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради
про визнання права власності в порядку
спадкування,

Встановив:

ОСОБА_1 звертаючись до суду з
вищезазначеним позовом до
Чернігівської міської ради, просить
визнати за нею право власності на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 (а.с.3-5).

В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначила, що відповідно до свідоцтва
про право власності на житло їй, ОСОБА_4
та її дядьку ОСОБА_3 належить квартира
АДРЕСА_1 по 1/3 частині кожному. Після
смерті її дядька відкрилась спадщина
на належну йому частку вищезазначеної
квартири. Зазначає, що її батько, який
міг би бути єдиним спадкоємцем, помер
ще в 1949 році, тому вона в порядку
правоприємства є спадкоємцем на
вищевказане майно.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала, просила їх
задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні щодо заявленого позову
покладався на розсуд суду.

Вислухавши осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, розглядаючи позов в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
доказів, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на
підставі розпорядження від 08.07.1993 року
за №1063 виконавчим комітетом
Новозаводської районної Ради народних
депутатів ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3
видано свідоцтво про право власності в
рівних частинах на квартиру АДРЕСА_1
(а.с.10). Квартира приватизована згідно
із Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду».

Відповідно довідки №22413 від 25.03.2014 року
право власності на вищевказану
квартиру зареєстровано в КП
«Чернігівське МБТІ» (а.с.39).

Як вбачається із матеріалів справи
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3 (а.с.9).

З 1 січня 2004 року набрав чинності
Цивільний кодекс України в новій
редакції.

Згідно пунктів 1, 4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України 2003 р.
цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004
року і застосовується до цивільних
правовідносин, що виникли після
набрання ним чинності.

Відповідно до п.5 Прикінцевих і
перехідних положень ЦК України 2003 року
правила книги шостої цього Кодексу
(Спадкове право) застосовуються також
до спадщини, яка відкрилася, але не була
прийнята ніким із спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом.

Отже за змістом вказаних норм
застосування ЦК України 2003 року до
спадщини, яка відкрилася до набрання
ним чинності можливе за двох умов :
по-перше спадщина відкрилася і
шестимісячний строк на її прийняття не
закінчився до 1 січня 2004 року, і по-друге
з моменту її відкриття і до 1 січня 2004
року спадщина не була прийнята ніким із
спадкоємців.

Аналогічні роз'яснення містить
постанова Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30 травня 2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування», згідно п.1 якої відносини
спадкування регулюються правилами ЦК
України 2003 року, якщо спадщина
відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У
разі відкриття спадщини до зазначеної
дати застосовується чинне на той час
законодавство, зокрема, відповідні
правила ЦК УРСР, у тому числі щодо
прийняття спадщини, кола спадкоємців
за законом. У разі коли спадщина, яка
відкрилася до набрання чинності ЦК і
строк на її прийняття не закінчився до 1
січня 2004 року, спадкові відносини
регулюються цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 524 ЦК УРСР якщо
немає спадкоємців ні за законом, ні за
заповітом, або жоден з спадкоємців не
прийняв спадщину, або всі спадкоємці
позбавлені заповідачем спадщини, майно
померлого за правом спадкоємства
переходить до держави.

З огляду на те, що спадщина після смерті
ОСОБА_3 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року і
шестимісячний строк на її прийняття
закінчився до 1 січня 2004 року, то до
спірних відносин повинні
застосовуватись положення ЦК УРСР в
редакції 1963 року.

Статтями 529, 530 ЦК УРСР в редакції 1963
року, передбачено, що при спадкоємстві
за законом спадкоємцями першої черги є,
в рівних частках, діти, дружина і батьки
померлого. При відсутності спадкоємців
першої черги або при неприйнятті ними
спадщини, а також в разі, коли всі
спадкоємці першої черги не
закликаються до спадкування,
успадковують в рівних частках: брати і
сестри померлого, а також дід та баба
померлого як з боку батька, так і з боку
матері (друга черга).

Відповідно до ст. 531 ЦК УРСР в редакції
1963 року до числа спадкоємців за законом
належать непрацездатні особи, що
перебували на утриманні померлого не
менше одного року до його смерті. При
наявності інших спадкоємців вони
успадковують нарівні з спадкоємцями
тієї черги, яка закликається до
спадкоємства.

Відповідно рішення Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 02.04.2014
року встановлено факт, що ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, є дядьком
ОСОБА_1 - позивача по справі (а.с.56-57).

Тобто, ОСОБА_1 не входить до вказаного
кола спадкоємців.

Стаття 525 ЦК УРСР визначає, що часом
відкриття спадщини визнається день
смерті спадкодавця, а при оголошенні
його померлим - день, зазначений в
статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР в
редакції 1963 року, для прийняття
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв, не допускається прийняття
спадщини під умовою або застереженням,
прийнята спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини. Визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину, якщо він фактичного
вступив в управління або володіння
спадковим майном або якщо він подав
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини, зазначені дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

ОСОБА_1 звернулась до Другої
Чернігівської державної нотаріальної
контори з заявою про видачу свідоцтва
про право на спадщину за законом після
рідного дядька ОСОБА_3 тільки 21 березня
2014 року, тобто після закінчення
шестимісячного строку з дня відкриття
спадщини.

Постановою від 24.03.2014 року
державного нотаріуса їй було
відмовлено з тих підстав, що відповідно
до ст. 529-530 ЦК УРСР 1963 року до числа
спадкоємців племінники не входили
(а.с.53).

Між тим, як вбачається із
інформаційної довідки зі Спадкового
реєстру від 05.03.2014 року (а.с.24), спадкова
справа після померлого ОСОБА_3 не
заводилась.

Крім того, виходячи з обставин справи,
та обставина, що позивач проживав
разом із спадкодавцем, який був її
рідним дядьком, не має правового
значення виходячи із норм ЦК УРСР в
редакції 1963 року. Разом з тим, належних
доказів на підтвердження факту
прийняття позивачем спадщини після
смерті ОСОБА_3 суду не надано, а вимог
про встановлення факту прийняття
спадщини в ході розгляду справи не
заявлено.

Як на підставу своїх вимог позивач
також вказувала у позовній заяві, що є
спадкоємицею за правом представлення.

Згідно актового запису про смерть №11
від 16 липня 1949 року брат спадкодавця
ОСОБА_3 - ОСОБА_5 помер раніше (а.с.59).
Тобто, спадщину прийняти чи не
прийняти, не міг.

ЦК України 1963 року не передбачав
спадкування племінниками та за правом
представлення, а тому позивач не є
спадкоємцем за законом після смерті
ОСОБА_5

За наведених обставин, суд прийшов до
висновку про відмову у задоволенні
позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 60, 88, 208, 209, 212, 215, 218,
292 ЦПК України, ст. 524, 529-530, 548-549 ЦК
України, в редакції 1963 року, п.п. 4, 5
Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України, суд -

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Чернігівської міської ради про
визнання права власності в порядку
спадкування - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської
області через Новозаводський районний
суд міста Чернігова, шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н. В. Маслюк