АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/323/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19 Савенко В.Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
Храпко В. Д. РІШЕННЯ
03 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоХрапко В. Д.
суддівВініченко Б. Б. , Бондаренко С. І.
при секретаріАнкудінов О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 11 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_7 до
Колективного промислового
підприємства «Золотоніська меблева
фабрика» про визнання договору поруки
недійсним, за позовом третьої особи
ОСОБА_8 до Колективного промислового
підприємства «Золотоніська меблева
фабрика» про визнання договору поруки
недійсним, третьої особи ОСОБА_9 до
ОСОБА_7, ОСОБА_8, Колективного
промислового підприємства
«Золотоніська меблева фабрика», ОСОБА_6
про визнання договору поруки нікчемним
та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до
Колективного промислового
підприємства «Золотоніська меблева
фабрика», ОСОБА_6 про визнання договору
в с т а н о в и л а :
У листопаді 2010 року ОСОБА_7 звернувся
до суду із позовом до КПП «Золотоніська
меблева фабрика» про визнання договору
поруки недійсним. Зазначав, що 02 лютого
2006 року між КПП «Золотоніська меблева
фабрика» і ОСОБА_6 було укладено
договір поруки, відповідно до умов
якого поручитель поручався перед
кредитором за виконання договору
позики від 02 листопада 2006 року
укладеного між ОСОБА_6 і ОСОБА_9 на суму 2
300 000 грн. Посилаючись на те, що договір
поруки укладений із порушенням
законодавства, просив визнати його
Крім того, з аналогічними
позовними вимогами звернулась до суду
ОСОБА_8 до КПП «Золотоніська меблева
фабрика»про визнання договору поруки
недійсним, яка просила визнати
недійсним з моменту вчинення договір
поруки від 02.11.2006 року, укладений між
ОСОБА_6 та КПП «Золотоніська меблева
фабрика» , мотивуючи свої вимоги тим, що
станом на 21.12.2010 року її вимоги, як
кредитора КПП «Золотоніська меблева
фабрика», які визнані господарським
судом Черкаської області в сумі 293 880
грн., навіть частково не погашені. Отже
договором поруки від 02.11.2006 року
порушені її права як кредитора.
В червні 2012 року ОСОБА_9 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, КПП
«Золотоніська меблева фабрика» ,
ОСОБА_6 про встановлення нікчемності
правочину - договору безпроцентної
позики № 1 від 02.11.2006 року укладений між
ОСОБА_6 та ОСОБА_9, мотивуючи свої вимоги
тим, що договір позики № 1 від 02.11.2006
року укладений між ОСОБА_6 та КПП
«Золотоніська меблева фабрика» та
договір поруки від 02.11.2006 укладений між
ним та КПП «Золотоніська меблева
фабрика» укладені з порушенням, а тому
повинні бути визнані нікчемними. Крім
того, ОСОБА_9 зазначає, що ніколи не
вчиняв дій, спрямованих на укладення
договору позики з ОСОБА_6 щодо
отримання у нього в позику грошових
коштів у будь-якому розмірі, отже
договором позики № 1 від 01.11.2006 року
порушені його права , вимагаючи
виконання зобов'язань, які він на себе
не брав. Тому просить суд встановити
нікчемність правочину - договору № 1
від 02.11.2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_9,
визнати недійсним з моменту вчинення.
В липні 2012 року ОСОБА_7 подав до
суду зустрічну позовну заяву до КПП
«Золотоніська меблева фабрика», ОСОБА_6
про визнання договору позики
нікчемним, посилаючись на те, що між
ОСОБА_6 та КПП «Золотоніська меблева
фабрика» та договір поруки від 02.11.2006
укладений між ОСОБА_6 та КПП
«Золотоніська меблева фабрика»
укладені з порушенням, а тому повинні
бути визнані нікчемними. ОСОБА_7 вказує,
що ніколи не вчиняв дій , спрямованих на
укладення договору поруки та позики.
Тому просив суд встановити нікчемність
правочину - договору поруки від 02.11.2006
року між ОСОБА_6 та КПП «Золотоніська
меблева фабрика» та застосувати
наслідки недійсності нікчемного
договору поруки від 01.11.2006 року та
стягнути з ОСОБА_6 та КПП «Золотоніська
меблева фабрика» грошові кошти в сумі 2
Ухвалою Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 11 грудня 2013 року закрито
провадження в частині вимог до КПП
«Золотоніська меблева фабрика».
Рішенням Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 11 грудня 2013 року
встановлено нікчемність правочину -
договору безпроцентної позики № 1 від
02.11.2006 року, укладеного між ОСОБА_6 та
ОСОБА_9

ОСОБА_8 у задоволенні позову до
КПП «Золотоніська меблева фабрика» про
визнання договору поруки недійсним -
відмовлено.

ОСОБА_7 у задоволенні позову до
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про визнання договору
поруки недійсним - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6
просить рішення суду скасувати, як
постановлене із неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи
та з порушенням норм матеріального і
процесуального права, а провадження у
справі закрити.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія проходить до
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги по наступних
підставах:

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення , яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повного і всебічного з'ясування
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час розгляду справи встановлено, що
02 листопада 2006 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_9
було укладено договір безпроцентної
позики відповідно до якого позичальник
ОСОБА_9 отримав від позикодавця ОСОБА_6 2
300 000 грн.

Розпискою від 02 листопада 2006 року
ОСОБА_9 підтвердив отримання від ОСОБА_6
2 300 000 грн.

Листом від 10 вересня 2007 року ОСОБА_9
повідомив господарський суд
Черкаської області і розпорядника
майна КПП «Золотоніська меблева
фабрика», що позику в сумі 2 300 000 грн.
отримав від ОСОБА_6 і в даний час
повернути не може через фінансову
скруту.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагаються.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається в
письмовій формі, якщо його сума не
менше як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, а у випадках , коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми ( ч. 1 ст. 1047 ЦК
України).

Ч. 2 ст. 1047 ЦК України допускає
пред'явлення на підтвердження
укладення договору позики та його умов
розписки позичальника або іншого
документа, який посвідчує передання
йому позикодавцем визначеної суми
грошей або кількості речей.

Позичальник має право оспорювати
договір позики на тій підставі, що
грошові кошти або речі насправді не
були одержані ним від позикодавця або
були одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором ( ч. 1 ст. 10510 ЦК
України). При цьому, за змістом ч. 2 ст. 1051
ЦК України, при укладені договору
позики в письмовій формі( крім випадків
укладення його під впливом обману,
насильства, зловмисної домовленості
представника позичальника з
позикодавцем або під впливом тяжкої
обставини) безгрошовість такого
договору не може ґрунтуватись на
пояснення свідків, а може бути
підтверджена лише належними і
допустимими доказами ( ч. 2 ст. 58, ст. 59
ЦПК України).

Поскільки прямої вказівки на
недійсність правочину, а саме договору
позики укладеного в письмовій формі,
законом не передбачена, то відсутні
правові підстави для визнання такого
правочину нікчемним.

Визнання оспорюваного договору
недійсним можливе по інших підставах.

Що стосується визнання правочину не
вчиненим, то в цій частині позов не
підлягає також до задоволення по
наступних підставах.

Пленум Верховного Суду України в п. 8
постанови від 06 листопада 2009 року № 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» роз'яснив, що
вимога про визнання правочину
(договору) неукладеним не відповідає
можливим способам захисту цивільних
прав та інтересів, передбачених
законом. Суди мають відмовляти в позові
з такою вимогою. У цьому разі можуть
заявлятися лише вимоги, передбачені
главою 83 книги п'ятої ЦК.

В решті рішення суду сторонами не
оспорюється.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України,
судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити
частково.

Рішення Золотоніського міськрайонного
суду Черкаської області від 11 грудня 2013
року змінити.

Скасувати рішення в частині позову
ОСОБА_9 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, Колективного
промислового підприємства
«Золотоніська меблева фабрика», ОСОБА_6
про визнання договору нікчемним та не
вчиненим, та в позовних вимогах -
відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з часу проголошення, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку до суду касаційної інстанції
протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :