АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/1298/2014
Головуючий в І інстанції: Котьо І.В.
Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року квітня місяця 29 дня
колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

головуючого: Майданіка В.В.

суддів: Орловської Н.В.,

Кутурланової О.В.

при секретарі: Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Комсомольського
районного суду м.Херсона від 28 лютого
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 (третя особа, яка
не заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору, - виконавчий комітет
Херсонської міської ради) про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою шляхом знесення самочинного
будівництва, -

В С Т А Н О В И Л А:

20 травня 2014 року ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3
(третя особа, яка не заявляє самостійні
вимоги щодо предмета спору, -
виконавчий комітет Херсонської
міської ради), в якому просила
зобов'язати ОСОБА_3 знести об'єкт
самовільного будівництва літ."Г" по
АДРЕСА_1 за власний рахунок.

Позовні вимоги обґрунтуванні тим,
що їй належить 28/100 частин спільної
часткової власності вказаного
домоволодіння. Відповідач ОСОБА_3 є
власником інших 1/50 частин
домоволодіння, яке розташовано на
земельній ділянці загальною площею
1574,7кв.м. На спільній земельній ділянці
відповідачем ОСОБА_3 було здійснено
самочинне будівництво, а саме замість
одноповерхового будинку літ."Г" було
самочинно збудовано новий
двоповерховий житловий будинок літ."Г"
площею, більшою за попередній. Вважає,
що вказаний будинок порушує її законні
права та інтереси як суміжного
землекористувача та власника частини
сусіднього будинку, оскільки між
співвласниками домоволодіння НОМЕР_1
склався фактичний порядок
користування земельною ділянкою, у неї
в користуванні знаходився город і до
початку будівництва він був
огороджений парканом і там знаходились
її речі. Після початку будівництва
ОСОБА_3 зніс паркан, захопив її частину
земельної ділянки і самовільно вивіз
належні їй речі у невідомому напрямку.
Крім того, при здійснені відповідачем
будівництва, ним було порушено
містобудівне законодавство у зв'язку з
чим його було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.97 КУпАП.

Ухвалою суду від 03.09.2013 року до
участі в розгляді справи в якості
співвідповідачів було залучено ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 (а.с.68).

Ухвалою суду від 21.11.2013 року до участі у
справі було залучено правонаступника
співвідповідача ОСОБА_11, що померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_6 (а.с.114-115).

Рішенням Комсомольського районного
суду м.Херсона від 28 лютого 2014 року в
задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
вказане рішення суду скасувати та
ухвалити нове про задоволення позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.
Зокрема, зазначила, що суд не звернув
уваги на те, що своїми діями відповідач
ОСОБА_3 порушив її права як
землекористувача та співвласника
домоволодіння, оскільки фактично ним
була самовільно захоплена більша
частина земельної ділянки, а ніж та, яка
відповідає його частині у
домоволодінні. Також вказала, що суд не
звернув уваги на те, що між
співвласниками домоволодіння склався
фактичний порядок користування
земельною ділянкою, а відповідач,
порушивши межі зносом паркану, порушив
її права, що підтверджується
відповідями на її скарги до
відповідних органів державної влади.
Також зазначила, що суд не врахував, що
рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 17.04.2008 року у
справі за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_13 про
визнання права власності на частину
домоволодіння було скасовано рішення
районного суду, яким право власності на
1/50 частину спірного домоволодіння було
визнано за ОСОБА_12, тому і відпала
правова підстава, на якій ОСОБА_3 набув
право власності на нього.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню на таких
підставах.

З матеріалів справи та встановлених
судом обставин вбачається наступне.

Згідно договору дарування від 02.07.2003
року ОСОБА_2 прийняла у дар 28/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1, яке розташовано
на земельній ділянці розміром 1574,7кв.м.
В цілому домоволодіння складається із
житлового буд. літ."А", жилого будинку
літ"Б", жилого будинку літ."В", жилого
будинку літ. "Г"; сараю - літ."Д"; сараю -
літ."Е"; сараю - літ."З", водопроводу - І;
мостіння №7; огорожі №1, 2, 3; огорожі №4,
6, 8 (а.с.6).

Відповідно до договору дарування від
11.05.2007 року відповідач ОСОБА_3 прийняв у
власність від дарувальника 1/50 частину
вказаного вище домоволодіння, що
розташоване на земельній ділянці
площею 1574,7кв.м. Домоволодіння в цілому
складається з чотирьох житлових
будинків літ.А (стіни з каменя бутового,
житловою площею 92,8кв.м., загальною
площею 161,8кв.м.), літ.Б (стіни з каменя
бутового, житловою площею 75,3кв.м.,
загальною площею 168,5кв.м.), літ.В (стіни з
каменя бутового, житловою площею
75,3кв.м., загальною площею 113,8кв.м.), літ.Г
(стіни дерев'яні, житловою площею
10,8кв.м., загальною площею 23,8кв.м.). При
них є сараї: літ.Д (стіни кам'яні), літ.Е
(стіни дерев'яні), літ.З (стіни з цегли),
волопровід №5, мостіння І, огорожа №1, 2,
3, 4, 6, 8. По заяві власника, зокрема,
відчужується: із житлового будинку
літ.Г приміщення №9-2, 9-3, прибудова №1
загальною площею 23,8кв.м., житловою
площею 10,8кв.м. Водопровід №5, огорожа
№1-4, 6, 8, мостіння №1 - загального
користування (а.с.38).

З довідки КП Херсонське бюро технічної
інвентаризації від 16.05.2007 року №22-р
вбачається, що на той час
домоволодіння АДРЕСА_1 належить: ОСОБА_8
(6/100ч); ОСОБА_14 (7/100ч); ОСОБА_9 (9/100ч); ОСОБА_5
(9/100ч); ОСОБА_11 (14/100ч); ОСОБА_10 (25/100ч);
ОСОБА_2 (28/100ч); ОСОБА_3 (1/50ч) (а.с.10).

Відповідно до рішення Комсомольського
районного суду м.Херсона від 25.12.2009 року
(у справі за позовом ОСОБА_15, ОСОБА_16 до
ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-пролажу дійсним та визнання
права власності на майно) позов було
задоволено. Суд вирішив: визнати
дійсним договір купівлі-продажу
житлового будинку літ."И",
переобладнаного з частини
двоповерхової нежитлової будівлі
сараю під літ."Д", укладеного 20.12.2008 року
ОСОБА_2 та ОСОБА_15, ОСОБА_16; визнати за
ОСОБА_15 та ОСОБА_16 право власності
(відповідно на 17/100ч та 24/100ч
зазначеного домоволодіння по АДРЕСА_1)
на відповідні частини у житловому
будинку літ."И" за вказаною адресою з
виділенням конкретних його приміщень.
Вказане рішення, як на ньому зазначено,
набрало законної сили та зареєстровано
12.01.2010 року в електронному реєстрі прав
власності на нерухоме майно (а.с.39).

Згідно довідки КП Херсонське бюро
технічної інвентаризації від 20.06.2013
року №725: співвласниками вказаного
домоволодіння є: ОСОБА_4 (38/100ч); ОСОБА_5
(6/100ч); ОСОБА_11 (6/100ч); ОСОБА_7 (6/100ч); ОСОБА_8
(5/100ч); ОСОБА_9 (15/100ч); ОСОБА_10 (12/100ч);
ОСОБА_2 (10/100ч); ОСОБА_3 (2/100ч) (а.с.40).

За свідоцтвом про право на спадщину за
заповітом спадкоємцем зазначеного в
заповіті від 24.10.2002 року майна ОСОБА_11 є
її син ОСОБА_17 Спадщина складається з
14/100 частин домоволодіння, що
розташоване в АДРЕСА_1 на земельній
ділянці комунальної власності
загальною площею 1574,7кв.м.
Домоволодіння складається з чотирьох
житлових будинків та інших будівель
(а.с.112).

З листа Управління містобудування та
архітектури виконавчого комітету
Херсонської міської ради від 26.10.2007
року №К-241 вбачається, що проведеними
перевірками спеціалістами міської
інспекції ДАБК встановлено, що ОСОБА_3
знесено будівлю розміром 4,4х4,8 м по
АДРЕСА_1 і на місці зазначеної будівлі
він розпочав будівництво
індивідуального будинку більшого
розміру, орієнтовано 5х6м, на земельній
ділянці, яка не виділена йому міською
радою, без дозволу і проекту (а.с.11).

Згідно листа прокуратури Херсонської
області від 10.09.2009 року №07/1-3964-09
встановлено, що ОСОБА_3 здійснюється
самовільне будівництво за адресою
АДРЕСА_1, у зв'язку з чим винесено
постанову про порушення
адміністративного провадження за ст.97
КУПАП, за результатами розгляду якої
інспекцією ДАБК у Херсонській області
ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної
відповідальності (а.с.15).

Ухвалою апеляційного суду Херсонської
області від 12.11.2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_18, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та інших (всього 8 відповідачів)
про виділення в натурі частки із майна,
що є у спільній сумісній власності,
визнання порядку користування
земельною ділянкою та за зустрічним
позовом ОСОБА_18, ОСОБА_3 та інших (всього
7 позивачів) до ОСОБА_2, ОСОБА_10 про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою залишено в силі
рішення Комсомольського районного
суду м.Херсона від 05.07.2013 року про
відмову в задоволені первісного та
зустрічного позовів (а.с.118-120).

Зазначеними судовими рішеннями
встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1
знаходиться у спільній частковій
власності сторін та складається із
п'яти житлових будинків та
господарських будівель і споруд, що
розташовані на земельній ділянці
площею 1574кв.м, яка виділена в
користування рішенням Херсонського
виконавчого комітету від 07.12.1955 року,
фактично площа земельної ділянки
1590кв.м. Порядок користування будівлями
та спорудами між співвласниками
фактично склався, що сторонами
визнається та не оспорюється. ОСОБА_2 за
відповідним дозволом переобладнала
належний їй сарай "Д" в житловий будинок
літ."И", який у грудні 2009 року продала
ОСОБА_15 та ОСОБА_16, право власності за
якими (відповідно на 17/100ч та 24/100ч)
визнано рішенням Комсомольського
районного суду м.Херсона від 25.12.2009
року. За нотаріально посвідченим
договором купівлі-продажу від 28.01.2011
року ОСОБА_19 придбала у ОСОБА_15 та
ОСОБА_16 житловий будинок літ."И", який
складає 41/100 частин домоволодіння,
розташованого в АДРЕСА_1. У задоволенні
первісного та зустрічного позовів було
відмовлено з тих підстав, що на
вказаній земельній ділянці
знаходяться самочинні будівлі,
житловий будинок літ."Г" фактично є
двоповерховою будівлею, який не зданий
в експлуатацію, перерахунок часток
співвласників не проводився та не
відповідає правовстановлюючим
документам, висновки
будівельно-технічних експертиз,
проведених у справі, містять
протиріччя, які неможливо усунути без
належного оформлення сторонами
правовстановлюючих документів.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що порядок користування
земельною ділянкою, на якій здійснено
самовільне будівництво, не
встановлено.

В своїх письмових запереченнях
відповідач ОСОБА_3 зазначив, що
відбудував зруйнований внаслідок
стихійного лиха будинок з дозволу
сусідів. У 2012 році він завершив
будівництво вказаного будинку, який є
його та його родини єдиним місцем
проживання. Будинок не може здати в
експлуатацію через заперечення
позивачки. Зазначений будинок
знаходиться на земельній ділянці
загального користування і права
позивачки щодо земельної ділянки не
порушує. При апеляційному розгляді
справи він вказав, що будинок не може
здати в експлуатацію через заперечення
позивачки, при цьому решта
співвласників будинку не заперечують.
Його будинок знаходиться на земельній
ділянці загального користування і
права позивачки щодо земельної ділянки
не порушує, оскільки до того ж між їх
будинками проходить доріжка.

У своїх письмових заявах до суду
відповідачі ОСОБА_19 та ОСОБА_20 просять
відмовити в позові, вказуючи, що
позивачка не володіє 28/100 частинами
зазначеного домоволодіння, має право
власності тільки на його 10/100 частин
(а.с.146, 147).

Постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ №6 від
30.03.2012 року "Про практику застосування
судами статті 376 Цивільного кодексу
України (про правовий режим
самочинного будівництва)" зазначено, що
відповідно до вимог статті 376 ЦК право
на звернення до суду з позовом про
знесення або перебудову самочинно
збудованого об'єкта нерухомості мають
як органи державної влади, так і органи
місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб
право на звернення до суду належить і
таким особам за умови, що вони доведуть
наявність порушеного права (стаття 391
ЦК) (п.5).

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відмовляючи в задоволені позову, суд
дійшов до правильного висновку про
недоведеність позивачкою перебування
у неї у власності чи у користуванні
земельної ділянки з конкретними межами
та площею (виділеної реально), і на якій
розташоване самовільне будівництво,
недоведеність нею порушення вказаним
самочинним будівництвом її прав щодо
користування і розпорядження належним
їй майном.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки до нього він прийшов при
повному, об'єктивному та всебічному
дослідженні всіх доказів.

Доводи апеляційної скарги до уваги не
приймаються, оскільки не підтверджені
належними доказами, висновків суду не
спростовують і не впливають на
правильність прийнятого рішення.
Посилання заявника на судове рішення
від 17.04.2008 року щодо правової підстави
володіння відповідачем спірним
будинком не є предметом даного позову
та не має правового зв'язку з договором
дарування від 11.05.2007 року, який укладено
відповідно до чинного законодавства і
є чинний на цей час. Вказаною ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 17.04.2008 року у справі за позовом
ОСОБА_12 до ОСОБА_13 про визнання права
власності на частину домоволодіння
апеляційну скаргу ОСОБА_2 було
задоволено, рішення Комсомольського
районного суду м.Херсона від 04.07.2006 року
було скасовано, справу направлено на
новий розгляд, при якому ухвалою
вказаного суду першої інстанції від
27.07.2008 року позовна заява була залишена
без розгляду (а.с.62. 63). У вказаній справі
ОСОБА_12 зазначав, що купив по розписці у
ОСОБА_13 за 30000грн. 1/50 частину спірного
домоволодіння. Суд апеляційної
інстанції своє прийняте рішення
обґрунтував тим, що є й інші
співвласники вказаного домоволодіння,
відносно яких відсутнє письмове
повідомлення про намір відповідачки
продати свою частку, з того, що суд
вирішив питання про права та обов'язки
осіб, що не брали участь у справі.

Оскільки суд першої інстанції прийняв
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому відповідно до ст.308 ЦПК України це
є підставою для відхилення апеляційної
скарги та залишення рішення суду без
змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Комсомольського
районного суду м.Херсона від 28 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і на неї може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з моменту її
проголошення.

Головуючий:

судді: