У х в а л а

іменем україни

24 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Колодійчука В.М., Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та
піклування Шевченківської районної у
м. Києві державної адміністрації, про
усунення перешкод у спілкуванні з
дітьми та у їх вихованні; за зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа -
орган опіки та піклування
Шевченківської районної у м. Києві
державної адміністрації, про
визначення часу спілкування з дітьми,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду м. Києва від
30 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із вказаним позовом, який
обґрунтував тим, що між ним та ОСОБА_5
було зареєстровано шлюб 16 липня
2004 року, який згідно рішення
Шевченківського районного суду
м. Києва від 28 грудня 2012 року було
розірвано. Від шлюбу мають двох дітей,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які після розірвання
шлюбу залишилися проживати з матір'ю,
при цьому, до травня 2012 року, між
сторонами було досягнуто згоди щодо
участі позивача у вихованні дітей. З
червня 2012 року відповідач, не
повідомивши про наміри вивезти дітей
за межі Києва, позбавила позивача
можливості бачитися з дітьми,
внаслідок чого останній звернувся до
третьої особи у справі із заявою щодо
визначення йому строків та графіку
побачень з дітьми. Відповідним
розпорядженням, йому було встановлено
графік побачень з дітьми строком на
шість місяців, при цьому, відповідач
перешкоджає йому приймати участь у
вихованні дітей, у телефонних розмовах.

Позивач уточнивши свої позовні вимоги,
зокрема, щодо вимог про систематичні
щотижневі побачення з дітьми щосуботи
з 09:00 год. ранку і до 20:00 год. за місцем
його проживання за адресою: АДРЕСА_1 або
АДРЕСА_2, та можливістю спільного
відпочинку з дітьми у санаторії
щорічно, впродовж 31 дня у липні місяці
та 16 днів під час зимових канікул,
згідно із рекомендацією лікарів,
просив задовольнити позов.

ОСОБА_5 подала зустрічний позов про
визначення часу спілкування з дітьми,
який обґрунтувала тим, що ОСОБА_4,
забираючи дітей, не дотримується
рекомендацій лікарів щодо приміщень у
яких мають перебувати діти, у зв'язку з
чим діти більше хворіють, тому просила
визначити ОСОБА_4 графік побачень з
дітьми щосуботи з 09:00 год. до 12:30 год. за
місцем проживання дітей.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 06 серпня 2013 року
первісний позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкод
ОСОБА_4 у спілкуванні - з
малолітніми синами: ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та у
їх вихованні.

Визначено, як спосіб участі ОСОБА_4 у
вихованні малолітніх синів ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,
систематичні побачення щосуботи в
період часу з 09:00 год. ранку і до
20:00 год. вечора за адресою: АДРЕСА_1 або
АДРЕСА_2, з правом вибору адреси
безпосередньо самим ОСОБА_4

Визначено як спосіб участі ОСОБА_4 у
вихованні малолітніх синів спільний
відпочинок у санаторії з ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2,
щороку, впродовж липня місяця та
зимових канікул в грудні місяці, згідно
з рекомендаціями лікарів.

У задоволенні іншої частини первісних
вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
30 січня 2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено у
справі нове рішення про відмову в
задоволенні первісних позовних вимог,
зустрічний позов задоволено. Визначено
ОСОБА_4 графік побачень з дітьми -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, щосуботи з 09:00 год. до 12:30
год. за місцем проживання дітей.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати оскаржуване рішення суду
апеляційної інстанції і залишити в
силі рішення районного суду,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
в межах касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції під час
розгляду справи в касаційному порядку
перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи у справі судове рішення про
часткове задоволення первісних
позовних вимог, суд першої інстанції,
керуючись ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
зазначив, що відповідач за первісним
позовом у судовому засіданні не довела,
що спосіб участі позивача за первісним
позовом у вихованні малолітніх синів
має полягати лише у його побаченнях із
дітьми щосуботи в період часу з
09:00 год. і до 12:30 год., що відповідає
інтересам дітей і при цьому не порушує
принципи рівності батьків у вихованні
дітей, крім того, суд визнав зустрічний
позов необґрунтованим і таким, що
задоволенню не підлягає.

Ухвалюючи у справі нове рішення про
відмову в первісному позові та в
задоволенні зустрічних позовних вимог,
апеляційний суд виходив з того, що
судом першої інстанції не було
враховано при вирішенні спору стан
здоров'я малолітніх дітей, їх вік та
інтереси. Помилково задоволено
первісний позов у спосіб, який просив
ОСОБА_4 за відсутності з його боку
належних доказів безпечності
приміщень, в яких мають проводитись
зустрічі з дітьми.

Разом з тим, як позивач, так і
відповідач в апеляційному суді
підтвердили, що кожен з них розуміє, як
свої права, так і свої обов'язки щодо
утримання та належного виховання
дітей, при цьому, позивач за зустрічним
позовом визнала необхідність сприяння
спілкуванню дітей з батьком з умовою
дотримання санітарних норм та порядку
харчування, необхідність, яких
встановлена лікарями, що можливе лише
за умови проведення таких зустрічей за
місцем проживання дітей.

Матеріали справи та доводи касаційної
скарги не свідчать про порушення
апеляційним судом норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
30 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Колодійчук В.М., Умнова О.В.,
Фаловська І.М.