Справа № 344/300/14-ц
Провадження № 2/344/1589/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
м.
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Бойчука О.В.

секретар
Кондратів Х.І.,

за участю: позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
права власності на 1/2 реконструйованої
квартири в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цивільним
позовом до ОСОБА_3 про визнання в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, права
власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1.

Позов обґрунтовано тим, що позивач
успадкував майно померлого ОСОБА_4,
однак не може успадкувати 1/2 квартири,
оскільки документ власності на 1/2
квартири виданий після смерті
спадкодавця. До смерті спадкодавець
здійснив реконструкцію квартири, про
що свідчить декларація про готовність
об'єкта до експлуатації. Встановити
належність 1/2 квартири спадкоємцю
можна у судовому порядку, визнавши при
цьому право власності позивача на це
майно.

У судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
з підстав, викладених у позовній заяві.
Суду пояснили, що право власності у
спадкодавця виникло на 1/2 квартири
після реконструкції квартири, однак
саме формальності порушують його право
на спадкування частини квартири.
Просили позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явилася, хоча про час і місце слухання
справи повідомлялась належним чином.
До суду надійшла заява ОСОБА_3, в якій
вона визнала позов та просила його
задовольнити за її відсутності.

Згідно ч. 4 ст. 174 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Суд постановив ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову, оскільки вважає, що воно
суперечить закону, яким керувався суд
при ухваленні цього рішення.

Заслухавши пояснення позивача та його
представника, дослідивши письмові
докази, які надані суду позивачем на
обґрунтування вимог позову, з'ясувавши
таким чином фактичні обставини справи,
суд дійшов висновку про те, що між
сторонами виникли цивільні
правовідносини, а також про
необґрунтованість позовних вимог у
зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно вимог статті 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог чи
заперечень, крім випадків наявності
підстав для звільнення від
доказування, передбачених статтею 61
ЦПК України.

Договором купівлі-продажу від 29.11.1996
року, посвідченим приватним нотаріусом
нотаріального округу м.
Івано-Франківська ОСОБА_5 та
зареєстрованим за № 907-Д,
підтверджується придбання ОСОБА_4 у
третьої особи квартири АДРЕСА_1.

Згідно з нормами ст. 1261 ЦК України, у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, суд вважає, що позивач
набув право на спадкування майна
ОСОБА_4.

Однак, враховуючи, що позивач просить
про визнання права власності на
нерухоме майно, яке за площею
відрізняється від вказаного у договорі
купівлі-продажу - загальна площа
квартири становить 83,1 кв.м., житлова
площа становить 36,6 кв.м., суд вважає, що
позивач просить про визнання права
власності на майно, яке спадкодавець
ОСОБА_4 не придбав за цим договором, а
отже не набув на нього права власності
за умов, передбачених ч. 2 ст. 331 ЦК
України, та на підставах, визначених ст.
328 ЦК України,

Надану позивачем декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації суд
вважає неналежним доказом набуття
права власності на 1/2 квартири,
оскільки відсутня можливість
безпосереднього дослідження судом
обставин переобладнання квартири -
сторони не просили суд про призначення
жодних експертиз.

За таких обставин, керуючись
конституційним принципом верховенства
права, оцінивши всебічно, повно та
об'єктивно всі наявні у справі докази
окремо та у сукупності, застосовуючи
відповідні норми матеріального права,
утверджуючи та забезпечуючи права
людини і основоположні свободи сторін,
враховуючи принципи справедливості та
неупередженості, суд вважає
встановленою відсутність порушення
ОСОБА_3 права власності позивача на 1/2
квартири АДРЕСА_1.

У зв'язку з цим, з огляду на право ОСОБА_1
відновити власні спадкові права у
випадку визнання їх порушеними в
передбачений законом спосіб, право
власності позивача в даний момент
відновленню та захисту не підлягає, а
тому у задоволенні позову слід
відмовити.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 8, 55, 124 Конституції України, ст.ст.
15, 16, ст. 328 ч. 2 ст. 331, ст. 1261 Цивільного
кодексу України, керуючись нормами
цивільного процесуального права,
зокрема, ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 61, 179, 208, 209,
212-215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про визнання права власності на 1/2
реконструйованої квартири в порядку
спадкування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Бойчук О.В.