№678/53/14-ц
№ 2-678-131/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року
смт. Летичів

Летичівський районний суд
Хмельницької області в складі:

головуючого - судді
Ходоровського І.Б.,

за участю секретаря
Хмари Н.В.,

представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Бубської Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Летичів
справу за позовом ОСОБА_3 до
Ярославської сільської ради
Летичівського району Хмельницької
області, треті особи Друга Хмельницька
державна нотаріальна контора,
Хмельницьке бюро технічної
інвентаризації, Відділ
Держземагенства у Летичівському
районі Хмельницької області про
визнання права власності на спадкове
майно,

ВСТАНОВИВ:

Згідно позовної заяви, усних пояснень в
судовому засіданні представника
позивача, 26.10.2004 року укладено договір
дарування житлового будинку та
земельної ділянки згідно якого ОСОБА_5
подарував, а батько позивача ОСОБА_6
прийняв в дар житловий будинок
загальною площею 61,5 кв.м. та земельну
ділянку площею 0,529 га, що призначена для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та
ведення особистого підсобного
господарства, які знаходяться по
АДРЕСА_1.

Вказаний договір було нотаріально
посвідчено приватним нотаріусом
Летичівського районного нотаріального
округу ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача помер,
проте за життя не оформив належним
чином право власності на житловий
будинок та земельну ділянку, які
отримав у дар на підставі договору
дарування від 26.10.2004 року у зв'язку з
відсутністю коштів.

Позивач є єдиним спадкоємцем першої
черги.

З метою оформлення спадщини звернувся
в нотаріальну контору, однак 18.01.2014 року
йому відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на житловий будинок
та на земельну ділянку у зв'язку з тим,
що не проводилась державна реєстрація
права власності на нерухоме майно на
ім'я спадкодавця.

При цьому в повідомленні Другої
Хмельницької державної нотаріальної
контори зазначено, що немає можливості
видати свідоцтво про право на спадщину
на житловий будинок та земельну
ділянку, які знаходяться по АДРЕСА_1 у
зв'язку з тим, що ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, не проводилась державна
реєстрація права власності.

У Реєстрі прав власності на нерухоме
майно, який діяв до 01.01.2013 року, відсутні
відомості про реєстрацію права
власності на вказаний житловий будинок
за померлим, в тому числі й договору
дарування житлового будинку та
земельної ділянки, посвідченого 26.10.2004
року приватним нотаріусом
Летичівського районного нотаріального
округу.

Державний акт з підтвердженням
державної реєстрації права власності
на земельну ділянку за померлим також
відсутній, тобто держана реєстрація
права власності на земельну ділянку до
01.01.2013 року не проводилась.

З 01.01.2013 року відомості у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію померлим ОСОБА_6 права
власності на нерухоме майно також
відсутні.

У зв'язку із зазначеним Другою
Хмельницькою державною нотаріальною
конторою рекомендовано позивачу
звернутись до суду.

Позивач в позові та його представник в
судовому засіданні, у зв'язку з
порушенням прав позивача як спадкоємця
і відсутністю іншого порядку, ніж
судовий, не звертаючись після
отримання з нотаріальної контори
відповіді додатково ще в реєстраційну
службу, просять захистити право
позивача і визнати за ним право
власності на вказані житловий будинок
загальною площею 61,5 кв.м. та земельну
ділянку площею 0,529 га, які знаходяться
по АДРЕСА_1, як на спадкове майно після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_6

Представник Ярославської сільської
ради Летичівського району
Хмельницької області в судовому
засіданні позовні вимоги визнала в
повному обсязі та пояснила, що договір
дарування дійсно був укладений між
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 При житті батько
позивача ОСОБА_6 хотів належним чином
оформити своє право власності на
житловий будинок та земельну ділянку,
проте не зміг цього зробити через
фінансові труднощі. ОСОБА_6 проживав у
будинку, доглядав за ним. Позивач є
сином ОСОБА_6, тому має право на вказане
майно як спадкоємець.

Представник третьої особи Відділу
Держземагенства у Летичівському
районі Хмельницької області в судовому
засіданні 23.04.2014 року вказала, що не
заперечують проти позовних вимог
позивача. В назване судове засідання
представник не з'явилась, згідно
поданої заяви просить справу
розглядати у їх відсутність, не
заперечують проти позовних вимог, при
вирішенні справи покладаються на
розсуд суду.

Представник третьої особи Другої
Хмельницької державної нотаріальної
контори в судове засідання не з'явився,
згідно поданої заяви просять справу
розглядати у їх відсутність.

Представник третьої особи
Хмельницького бюро технічної
інвентаризації в судове засідання не
з'явився, згідно поданої заяви просять
справу розглядати у їх відсутність.

Заслухавши учасників судового
розгляду, дослідивши докази по справі
суд вважає, що позов задоволенню не
підлягає.

Так, відповідно до свідоцтва про
народження ОСОБА_3 народився
ІНФОРМАЦІЯ_2, його батьками є ОСОБА_6,
ОСОБА_8.

Шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 23.12.1999 року
розірвано, що підтверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу.

Відповідно до дубліката договору
дарування житлового будинку та
земельної ділянки від 26.10.2004 року, який
посвідчений приватним нотаріусом
Летичівського районного нотаріального
округу ОСОБА_7, ОСОБА_5 (Даруватель)
подарував, а ОСОБА_6 (Обдаровуваний)
зобов'язується прийняти в дар житловий
будинок АДРЕСА_1 загальною площею 61,5
кв.м. та земельну ділянку площею 0,529 га,
надану для обслуговування житлового
будинку, господарських будівель і
споруд та ведення особистого
підсобного господарства, що
знаходяться по АДРЕСА_1.

У п.9 Договору зазначено, що сторонам
роз'яснено зміст ст.ст. 182, 210, 640 ЦК
України про необхідність державної
реєстрації цього договору та те, що
право власності на нерухоме майно
Обдарованого виникає з моменту
державної реєстрації.

Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом

Статтею 334 ЦК України встановлено
особливий порядок виникнення права
власності на майно за договором, який
підлягає нотаріальному посвідченню чи
державній реєстрації. Право власності
на таке майно виникає, відповідно, з
моменту нотаріального посвідчення
договору, або з моменту набрання
законної сили рішенням суду про
визнання договору, не посвідченого
нотаріально, дійсним (ст. 209 ЦК), або з
моменту державної реєстрації договору
(ст. 210 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до
нерухомих речей (нерухоме майно,
нерухомість)

належать земельні ділянки, а також
об'єкти, розташовані на земельній
ділянці, переміщення яких є неможливим
без їх знецінення та зміни їх
призначення.

З повідомлення Другої Хмельницької
державної нотаріальної контори від
18.01.2014 року на звернення ОСОБА_3
вбачається, що немає можливості видати
свідоцтво про право на спадщину на
житловий будинок та земельну ділянку,
які знаходяться по АДРЕСА_1 у зв'язку з
тим, що ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
не проводилась державна реєстрація
права власності.

Зокрема, у Реєстрі прав власності на
нерухоме майно, який діяв до 01.01.2013 року,
відсутні відомості про реєстрацію
права власності на вказаний житловий
будинок за померлим, в тому числі й
договору дарування житлового будинку
та земельної ділянки, посвідченого
26.10.2004 року приватним нотаріусом
Летичівського районного нотаріального
округу ОСОБА_7

До 01.01.2013 року право власності на
земельну ділянку посвідчувалось
державним актом, який видавався новому
власнику земельної ділянки на підставі
цивільно-правової угоди про відчуження
земельної ділянки, або
цивільно-правовою угодою про
відчуження земельної ділянки, до якої
долучався державний акт на право
власності на земельну ділянку з
відповідною відміткою нотаріуса про
перехід права власності з відміткою
територіального органу Держкомзему на
державному акті про реєстрацію права
власності на зазначену земельну
ділянку.

Державний акт з підтвердженням
державної реєстрації права власності
на земельну ділянку за померлим
відсутній, тобто держана реєстрація
права власності на земельну ділянку до
01.01.2013 року не проводилась.

З 01.01.2013 року відомості у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію померлим ОСОБА_6 права
власності на нерухоме майно також
відсутні, тому нотаріусом
рекомендовано ОСОБА_3 звернутись до
суду.

Згідно ч. 1 ст. 182 ЦК України в редакції,
яка була чинною на час укладення
договору дарування від 26.10.2004 року,
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Згідно ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції,
яка була чинною на час укладення
договору дарування від 26.10.2004 року,
договір, який підлягає нотаріальному
посвідченню або державній реєстрації,
є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення або
державної реєстрації, а в разі
необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Відповідно до роз'яснень, наданих
Верховним Судом України в п. 13
постанови Пленуму № 9 від 06.11.2009 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» вирішуючи спір
про визнання правочину, який підлягає
нотаріальному посвідченню, дійсним,
судам необхідно враховувати, що норма
частини другої статті 220 ЦК не
застосовується щодо правочинів, які
підлягають і нотаріальному
посвідченню, і державній реєстрації,
оскільки момент вчинення таких
правочинів відповідно до статей 210 та 640
ЦК пов'язується з державною
реєстрацією, тому вони не є укладеними
і не створюють прав та обов'язків для
сторін.

Договір дарування від 26.10.2004 року
підлягав як нотаріальному посвідченню,
так і державній реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

У зв'язку з тим, що державна реєстрація
договору дарування не була проведена
батько позивача ОСОБА_6 не набув право
власності на житловий будинок та
земельну ділянку, відповідно його син
ОСОБА_3, який є спадкоємцем першої
черги, не може успадкувати те майно,
право на яке було відсутнє у
спадкодавця.

За вказаних обставин суд не може
задовольнити позовні вимоги позивача.

Разом з тим суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

В п. 3.1 Інформаційного листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» зазначається, що у спорах
про визнання права власності на
спадкове майно в якості належного
відповідача не може розглядатись
нотаріус або орган державної
реєстрації прав. Якщо зазначені особи
та органи відмовляють у вчиненні
покладених на них нотаріальних дій чи
здійсненні державної реєстрації, така
відмова може бути оскаржена в судовому
порядку, за умови відсутності спору про
право на спадщину.

Умовою для переходу в порядку
спадкування права власності на об'єкти
нерухомості, в тому числі житловий
будинок, інші споруди, земельну ділянку
є набуття спадкодавцем зазначеного
права у встановленому законодавством
України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув
права власності на житловий будинок,
земельну ділянку, то спадкоємець також
не набуває права власності у порядку
спадкування. До спадкоємця переходять
лише визначені майнові права, які
належали спадкодавцеві на час
відкриття спадщини. Для набуття права
власності у встановленому
законодавством порядку спадкоємець
повинен здійснити дії, які необхідні
для набуття права власності на
визначене нерухоме майно, зокрема на
житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до пунктів 5, 6 постанови
АДРЕСА_1 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 року «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав»:

вирішуючи питання про правомірність
набуття права власності, суд має
враховувати, що воно набувається на
підставах, які не заборонені законом,
зокрема на підставі правочинів. При
цьому діє презумпція правомірності
набуття права власності на певне майно,
яка означає, що право власності на
конкретне майно вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом
(стаття 328 ЦК). Право власності на майно
за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у
набувача з моменту такого посвідчення
або з моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.
Проте, якщо права на нерухоме майно
підлягають державній реєстрації, то
право власності у набувача виникає з
дня такої реєстрації відповідно до
закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням
положення про дію закону в часі на
момент виникнення спірних
правовідносин (стаття 5 ЦК);

незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини (частина п'ята
статті 1268 ЦК), проте право власності на
нерухоме майно у разі прийняття
спадщини виникає у спадкоємця з
моменту державної реєстрації речового
права на нерухоме майно (стаття 19
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень»). Разом із тим
суди повинні розмежовувати право на
спадщину як майнове право (об'єкт
спадкування) та виникнення права
власності на спадкове майно як на
об'єкт нерухомого майна. При цьому,
наприклад, спадкоємець має право
звернутися із заявою про державну
реєстрацію переходу права власності до
органу, що здійснює державну
реєстрацію прав на нерухоме майно,
після прийняття спадщини в порядку,
передбаченому законом. Якщо право
власності спадкодавця не було
зареєстровано в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно,
правовстановлюючими є документи, що
підтверджують підставу для переходу
права власності в порядку
правонаступництва, а також документи
спадкодавця, що підтверджують
виникнення у нього права власності на
нерухоме майно (стаття 19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Отже, вирішення порушених в позовній
заяві вимог можливе шляхом звернення
позивача до органу, що здійснює
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно, а саме відповідно до ст. 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» з заявою про державну
реєстрацію переходу права власності на
житловий будинок загальною площею 61,5
кв.м. та земельну ділянку площею 0,529 га,
що призначена для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд та ведення
особистого підсобного господарства,
які знаходяться по АДРЕСА_1, з наданням
договору від 26.10.2004 року дарування
житлового будинку та земельної
ділянки, що підтверджує виникнення у
спадкодавця ОСОБА_6 права власності на
нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 15, 60, 212, 215 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_3 до Ярославської
сільської ради Летичівського району
Хмельницької області, треті особи
Друга Хмельницька державна
нотаріальна контора, Хмельницьке бюро
технічної інвентаризації, Відділ
Держземагенства у Летичівському
районі Хмельницької області, про
визнання права власності на спадкове
майно відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Хмельницької
області через

Летичівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя
підпис І.Б. Ходоровський

Суддя Летичівського

районного суду
І.Б.Ходоровський