Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/1912/14
Головуючий у 1 інстанції Курач І.В.
Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_3 та
Комунального підприємства
«Підприємство комунальної власності»
Енергодарської міської ради на рішення
Енергодарського міського суду
Запорізької області від 04 вересня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Виконавчого комітету Енергодарської
міської ради, Комунального
підприємства «Підприємство
комунальної власності» Енергодарської
міської ради, третя особа ОСОБА_4 про
стягнення середнього заробітку за час
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, який в процесі розгляду
справи неодноразово уточнював, до
Виконавчого комітету Енергодарської
міської ради, КП «Підприємство
комунальної власності» Енергодарської
міської ради, третя особа ОСОБА_4 про
стягнення середнього заробітку за час
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі.

В обґрунтування позову позивач
зазначав, що розпорядженням виконувача
повноважень міського голови -
секретаря Енергодарської міської ради
ОСОБА_4 № 16-кп від 16 липня 2010 року
достроково припинено дію укладеного з
ним контракту від 31 жовтня 2007 року і він
був звільнений з посади директора КП
«Підприємство комунальної власності»
згідно з п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Звільнення було здійснено з порушенням
вимог закону ,тому рішенням
апеляційного суду Запорізької області
від 29 березня 2011 року позовні вимоги
ОСОБА_3 про поновлення на роботі і
відшкодування моральної шкоди
задоволено. Поновлено ОСОБА_3 на посаді
директора КП «Підприємство
комунальної власності» та стягнуто з
КП «Підприємство комунальної
власності» моральну шкоду в сумі 1000
грн.

Зазначене рішення апеляційного суду
Запорізької області виконано не було.

На підставі викладеного, посилаючись
на ст. 236 КЗпП України, позивач просив
суд стягнути з КП «Підприємство
комунальної власності» на його користь
за період з 30 березня 2011 року по 15
серпня 2013 року 386140 грн., які складають
розмір середнього заробітку за час
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі.

Рішенням Енергодарського міського
суду Запорізької області від 04 вересня
2013 року позов задоволено частково.

Стягнуто з КП «Підприємство
комунальної власності» на користь
ОСОБА_3 41712 грн. В решті позову
відмовлено. Вирішено питання про
судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду, КП
«Підприємство комунальної власності»
подало апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 17 жовтня 2013
року рішення Енергодарського міського
суду Запорізької області від 04 вересня
2013 року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким в задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 січня 2014 року рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 17 жовтня 2013 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
представника ОСОБА_3, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає
частковому задоволенню, апеляційна
скарга КП «Підприємство комунальної
власності» підлягає відхиленню за
таких підстав.

Згідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Згідно до вимог ст.. 213 ЦПК
України Рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Законним є рішення,яким суд,виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення,ухвалене на
основі повно і всебічно з»ясованих
обставин ,на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і
заперечень,підтверджених тими
доказами,які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно до вимог ст.. 214ч.1 ЦПК під
час ухвалення рішення суд вирішує,
зокрема, такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

Оскаржуване рішення не у повній
мірі відповідає зазначеним вимогам
закону.

Судом встановлено і з матеріалів
справи вбачається те,що позивач ОСОБА_3
був призначений на посаду директора КП
"ПКВ" на підставі контракту від 31 жовтня
2007 року, який було укладено ним з
виконавчим комітетом Енергодарської
міської ради в особі міського голови.

Розпорядженням виконавчого
комітету Енергодарської міської ради
Запорізької області від 16 липня 2010 року
ОСОБА_3 був звільнений з роботи з
підстав передбачених п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП
України.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 29 березня 2011
року ОСОБА_3 поновлено на посаді
директора КП "ПКВ". Рішення
апеляційного суду не виконано, наказ
про поновлення позивача на роботі не
видавався.

Питання виконання рішень суду про
поновлення на роботі та
відповідальності за невиконання таких
рішень врегульовані cт. ст. 77, 85, 87, 88
Закону України "Про виконавче
провадження".

Оплата вимушеного прогулу при
затримці власником або уповноваженим
ним органом виконання рішення про
поновлення на роботі незаконно
звільненого працівника передбачена
ст. 236 КЗпП України.

Ці норми законів, є спеціальними
нормами.

Як встановлено статтею 236 Кодексу
законів про працю України, у разі
затримки власником або уповноваженим
ним органом виконання рішення органу,
який розглядав трудовий спір про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника, цей орган виносить
ухвалу про виплату йому середнього
заробітку або різниці в заробітку за
час затримки.

Тобто, законом визначено як право
працівника на отримання грошової
компенсації за затримку виконання
судового рішення, так і спосіб захисту
порушеного права.

У відповідності до статуту КП
"ПКВ", який затверджено рішенням
Енергодарської міської ради від 14
серпня 2012 року, засновником указаного
підприємства є Енергодарська міська
рада в особі виконавчого комітету.
Пунктом 6.3 зазначеного статуту
передбачено, що директор підприємства
призначається на посаду міським
головою.

Згідно з ч. 3 ст. 21 КЗпП України
особливою формою трудового договору є
контракт, в якому строк його дії, права,
обов'язки і відповідальність сторін (в
тому числі матеріальна), умови
матеріального забезпечення і
організації праці працівника, умови
розірвання договору, в тому числі
дострокового, можуть встановлюватися
угодою сторін. Сфера застосування
контракту визначається законами
України.

Так Законом України "Про місцеве
самоврядування", зокрема, ст. 42
передбачено, що сільський, селищний,
міський голова має право призначити на
посади та звільняти з посад керівників
відділів, управлінь та інших
виконавчих органів ради, підприємства,
установ та організацій, що належать до
комунальної власності відповідних
територіальних громад, крім керівників
дошкільних, загальноосвітніх та
позашкільних навчальних закладів.

Крім того, відповідно до п. 20 ч. 1 ст.
43 цього Закону в компетенції районної
ради знаходиться вирішення в
установленому порядку питань щодо
управління об'єктами спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст, а також призначення, і
звільнення їх керівників.

Зі змісту наведених норм
вбачається, що законом встановлена
процедура укладення контрактної форми
трудового договору для всіх керівників
підприємств, установ та організацій, що
належать до комунальної власності. На
підставі укладеного контракту
виникають трудові правовідносини між
керівником, як працівником, та
відповідним підприємством, установою
та організацією, що належать до
комунальної власності, а не з органом,
уповноваженим на укладання такого
контракту.

Оскільки трудові правовідносини
у ОСОБА_3 склались саме з КП "ПКВ",де
позивач працював керівником і повинен
був отримувати заробітну платню із
фонду заробітної плати КП "ПКВ",а не
Енергодарської міської ради, то саме з
цієї юридичної особи належить стягнути
передбачену ст. 236 КЗпП України оплату
вимушеного прогулу, і тому висновок
про це суду першої інстанції судова
колегія вважає правильним.

Вирішуючи питання щодо розміру
середнього заробітку,що підлягає
стягненню на користь позивача з КП
"ПКВ", суд правильно виходив із
Постанови КМУ №859 від 19.05.1999р. «Про
умови і розміри оплати праці
керівників підприємств,заснованих на
державній,комунальній власності, та
об»єднань державних підприємств»,якою
встановлюється розмір посадового
окладу керівника підприємства,
заснованого на комунальній власності,
виходячи із того,що суду не надані
достовірні відомості щодо розміру
фактично отриманого позивачем
заробітку, проте висновок суду щодо
розміру посадового окладу,із якого
необхідно вираховувати середній
заробіток за час затримки виконання
рішення суду ,а також загальної суми
компенсації судом здійснений без
належної оцінки доказів у справі.

З урахуванням кількості
працівників на підприємстві у період
01.01.2009р-31.03.2010р. більше,ніж 500 осіб , що
вбачається із листа Управління ПФ у м.
Енергодарі Запорізької області від
14.05.2013р № 3023/08(а.с.84),на підставі
зазначеної постанови КМУ №859 від
19.05.1999р. розмір посадового окладу
позивача повинен дорівнювати 5214гр.на
місяць,виходячи із розміру
мінімальної тарифної ставки робітника
1 розряду підприємства
житлово-комунального господарства
1042гр.80коп. ,кратною 5 (1042гр,8гр.х5) , а не
3476гр. ,як зазначив суд.

Із контракту,укладеного
виконавчим комітетом Енергодарської
міської ради з позивачем ОСОБА_3 від 31
жовтня 2007р.(а.с.142-146) вбачається,що цей
контракт діяв до 01 листопада 2012року і
строк дії його не змінювався.

Із трудової книжки
ОСОБА_3,оглянутої у засіданні судової
колегії, вбачається,що позивач з
30.03.2010р. по 15.12.2011р. працював у ТОВ
«Союз-10». Згідно наданим позивачем
відомостям за цей час він отримав
заробітну плату в сумі 5664гр.64коп.

З урахуванням того,що після 01
листопада 2012року трудові
правовідносини між сторонами за
контрактом вважаються припиненими
,судова колегія приходить до висновку
про те ,що сума середнього заробітку за
затримку виконання рішення суду про
поновлення на роботі позивача повинна
обмежуватись строком дії контракту,а
саме: до 01 листопада 2012року і складає з
30.03.2011року до 01.11.2012р. за 402 робочих дня :
(5214гр.:22р.д. х 402р. д. - 5664гр.64коп .= 89 609
гр.36коп.).

З огляду на зазначене рішення суду
підлягає зміні в частині мотивів і
розміру стягнення суми на користь
позивача.

В іншій частині рішення суду є
законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3
про те,що його середньоденна
заробітна плата складає 657гр.39коп.з
посиланням на розрахункові листи, і
сума стягнення повинна вираховуватись
на час вирішення судом спору, а також
доводи апеляційної скарги КП «ПКВ» про
безпідставність стягнення з нього
середнього заробітку на користь
ОСОБА_3, не підтверджуються матеріалами
справи і суперечать вимогами закону.

Керуючись ст.ст. 307 ,309 ЦПК України,
судова колегія

В И
Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Підприємство
комунальної власності» Енергодарської
міської ради відхилити.

Рішення Енергодарського міського суду
Запорізької області від 04 вересня 2013
року у цій справі змінити.

Стягнути з комунального підприємства
«Підприємство комунальної власності»
Енергодарської міської ради на користь
ОСОБА_3 середній заробіток за час
затримки виконання рішення суду в сумі
89 609гр.36коп.(вісімдесят дев»ять тисяч
шістсот дев»ять гр.) і 896гр.09коп. судовий
збір на користь держави.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: