Справа № 165/3731/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Галушка О.Г. Провадження №
22-ц/773/704/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Свистун О.В.,

суддів - Грушицького А.І., Федонюк С.Ю.,

при секретарі - Мельничук Т.Ю.,

за участі: позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» про
визнання договору частково недійсним,

за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1
на рішення Нововолинського міського
суду від 12 березня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Нововолинського
міського суду від 12 березня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» про
визнання договору частково недійсним -
відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
позивач ОСОБА_1 просить скасувати
рішення суду першої інстанції,
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити. Покликається на те, що
судом були порушені норми
матеріального та процесуального права,
неповно з'ясуванні обставини, що мають
значення для справи. Зазначає, що
відповідачем перед укладенням
договору не було надано повну та
достовірну інформації про істотні
умови кредиту, графік погашення
заборгованості, строк кредитування, а
тому вважає, що такими діями
відповідача порушені вимоги Закону
України «Про захист прав споживачів».
Вважає, що оскільки під умовами та
правилами надання банківських послуг
відсутній його підпис, тому він не є
укладеним в письмовій формі, отже
договір в цій частині слід визнати
недійсним.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав,
покликаючись на доводи, викладені в
ній.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином був повідомлений про час та місце
розгляду справи. Причин неявки суду не
повідомив.

Судом першої інстанції
встановлено, що укладаючи кредитний
договір позивач був ознайомлений та
погодився з правилами та умовами про
надання банківських послуг та
усвідомлював наслідки укладення
такого договору, оскільки особисто
підписав заяву на отримання кредиту та
погодження щодо умов та правил надання
банківських послуг.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення позивача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду першої інстанції залишенню без
змін з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що 04 жовтня 2007 року між позивачем і ЗАТ
КБ «ПриватБанк» на даний час ПАТ КБ
«ПриватБанк», укладено кредитний
договір відповідно до якого відповідач
надав позивачеві кредит у розмірі 1380
доларів США шляхом встановлення
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24% з розрахунку 360
днів в році. При цьому порядок
погашення заборгованості: щомісячними
платежами в розмірі 7% від суми
заборгованості. Строк дії кредитного
ліміту відповідає терміну дії картки
(а.с. 7-10).

Згідно заяви від 04.10.2007 року, яка
підписана позичальником ОСОБА_1
особисто вбачається, що у ній вказані
усі істотні умови кредитного договору,
а саме розмір кредиту - 1380 доларів США,
розмір відсотків за користування
кредитом - 24% з розрахунку 360 днів в році,
вид кредитного ліміту - долари США.

Відповідно до ст. 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Статтею 626 ЦК України зазначено,
що договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 55 Закону України «Про
банки і банківську діяльність»
передбачено, що відносини банку з
клієнтом регулюються законодавством
України, нормативно-правовими актами
Національного банку України та угодами
(договорами) між клієнтом та банком.

Із змісту заяви ОСОБА_1 від 04.10.2007
року, яка підписана ним особисто,
вбачається, що перед укладенням
частково оспорюваного ним договору
банк ознайомив його з умовами та
правилами надання банківських послуг
щодо одержання платіжної картки. В
заяві зазначені істотні умови договору
- його предмет, сума лімітного кредиту,
процентна ставка користування
кредитом, строк його дії, порядок
погашення заборгованості. В умовах та
правилах надання банківських послуг,
тарифах обслуговування кредитної
карти, з якими позивач погодився,
визначені права та обов'язки сторін, їх
відповідальність, розмір комісійних,
підстави для розірвання договору та
інші умови.

Отже, укладаючи даний кредитний
договір позивач погодився з усіма
умовами та правилами, про що свідчить
його особистий підпис.

Згідно із ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу, а саме, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути на спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Судом встановлено, що позивач мав
намір укласти даний договір і отримати
конкретні кошти на умовах, з якими
погодився, так як підписав даний
договір, тобто волевиявлення позивача
було вільним, спрямоване на отримання
конкретних коштів.

Відповідно до ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку.

Статтею 634 ЦК України передбачено
право сторін на укладення договору
шляхом приєднання однієї сторони до
запропонованого договору в цілому, у
якому встановлені умови договору.

Враховуючи встановлені обставини,
колегія суддів приходить до висновку,
що укладаючи кредитний договір позивач
був ознайомлений та погодився з
правилами та умовами про надання
банківських послуг та усвідомлював
наслідки укладення такого договору.

За правилами ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, позивач в підтвердження своїх
висновків та заперечень не надав
будь-яких доказів.

Отже, виходячи із визначених ст. 303 ЦПК
України меж розгляду справи
апеляційним судом, колегія суддів
приходить до висновку, що при вирішенні
даної справи суд на підставі
встановлених в судовому засіданні
фактів, що підтверджуються належними
доказами, вірно визначив характер
спірних правовідносин між сторонами і
правові норми, що їх регулюють, та
прийшов до правильного висновку про
відсутність правових підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм процесуального та
матеріального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319, 218
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Нововолинського міського суду
від 12 березня 2014 року у даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: