Справа № 453/537/13
Головуючий у 1 інстанції: Брона А.Л.
Провадження № 22-ц/783/1162/14
Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів -
Мацей М.М., Монастирецький Д.І.

секретар -
Олексів О.А.

з участю позивачів -
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

відповідачки -
ОСОБА_4

представника відповідачки -
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_4 на рішення Сколівського
районного суду Львівської області від
13 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє самостійно та в
інтересах неповнолітньої дитини
ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про зміну черговості
одержання права на спадкування та
визнання права власності на частку
спадкового майна,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Сколівського районного суду
Львівської області від 13 грудня 2013 року
позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє
самостійно та в інтересах
неповнолітньої дитини ОСОБА_6 до ОСОБА_4
про зміну черговості одержання права
на спадкування та визнання права
власності на частку спадкового майна -
задоволено.

Надано ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_6
право на спадкування, як спадкоємцям
першої черги після смерті ОСОБА_7, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_6
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та
спорудами - по 1/4 частині на кожного.
після смерті ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 745 грн. 05 коп. судових
витрат, пов»язаних з сплатою судового
збору.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції таке оскаржила
відповідач ОСОБА_4

Апеляційну скаргу мотивує
тим, що рішення Сколівського районного
суду Львівської області від 13 грудня 2013
року є незаконним та необґрунтованим,
вважає, що суд неправильно встановив
обставини, що мають значення для
справи, прийняв односторонню позицію,
беручи до уваги тільки пояснення
позивачів, а також порушив норми
матеріального і процесуального права.

З тексту рішення суду першої
інстанції вбачається, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 проживали в одному будинку з
покійними ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з 1994 року, що
було підтверджено показами позивачів,
свідків та не спростовано
відповідачкою ОСОБА_4, і перебували з
ними в родинних відносинах. Однак, з
тим, що позивачі та померлі ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 перебували у родинних
відносинах апелянт не погоджувалась в
суді першої інстанції і не
погоджується в даний час, оскільки
позивачі не відносяться до жодного з
передбачених законодавством ступеня
споріднення відносно померлих ОСОБА_7
та ОСОБА_8, тобто вони є чужими людьми
для ОСОБА_6

Також у судовому рішенні
зазначено, що померлий ОСОБА_7
відносився до позивачів, як до своїх
рідних дітей. Такий висновок суду
спростовується тим, що за життя
останній звертався до суду з позовом до
позивачів про виселення, оскільки між
ними постійно виникали сварки та
скандали. В задоволенні позову ОСОБА_7
було відмовлено, але сам факт подачі
позовної заяви вказує на те, що ОСОБА_7
перебував у неприязних відносинах з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Крім того вважає, що важливим
є той факт, що за життя ОСОБА_7 не бажав
щоб його житловий будинок, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1
перейшов у власність сім»ї ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, оскільки при бажанні міг
укласти з позивачами договір
довічного утримання, договір дарування
або скласти заповіт.

Мотивує апеляційну скаргу
також і тим, що свідки в судовому
засіданні підтвердили той факт, що
ОСОБА_7 не перебував у безпорадному
стані, зазначивши, що померлий за життя
самостійно готував собі їжу, ходив в
сільську раду за отриманням пенсії, сам
порався на городі, подвір»ї. Однак, суд
цим показам свідків у своєму рішенні
оцінки не надав.

Також позивачі не надавали померлому
жодної матеріальної допомоги, за всі
комунальні послуги він розраховувався
самостійно за кошти отриманні з пенсії.

Просить скасувати рішення
Сколівського районного суду
Львівської області від 13 грудня 2013
року та ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта ОСОБА_4 та представника
апелянта ОСОБА_5 на підтримання
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі, пояснення позивачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 в заперечення мотивів,
викладених в апеляційній скарзі,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.
Статтею 16 ЦК України визначено, що
кожна особа має право звернутись до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Статею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що
оскаржуване рішення не в повній мірі
відповідає даним вимогам.

Згідно ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

За приписами ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції
встановлено, що відповідно до копії
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, виданого 10.08.2010 року
Лавочненською сільською радою
Сколівського району Львівської
області, власником житлового будинку з
господарськими спорудами був
спадкодавець ОСОБА_7 ( а.с.5), який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією
свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_1,
виданого 28.01.2011 року Лавочненською
сільською радою Сколівського району
Львівської області (а.с.4).

Після його смерті відкрилася
спадщина, до складу якої входить
спірний житловий будинок з
господарськими будівлями та
спорудами, розташований по АДРЕСА_1.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обовязків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

За приписами ст.1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Відповідач
ОСОБА_4, яка була дружиною, відповідно
до ст.1261 ЦК України має право на
спадкування за законом у першу чергу
після смерті спадкодавця. І оскільки
відповідачка є спадкоємцем першої
черги за законом, вона успадкувала
майно спадкодавця та на даний час на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 10.10.2011 року є
власником спірного будинковолодіння.

З копії рішення Сколівського
районного суду Львівської області від
27.12.2010 року, що набрало законної сили,
вбачається, що позивачі вселилися у
вказаний будинок з дозволу ОСОБА_7 та
несли витрати по утриманню будинку.

Згідно з ст.1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, крім випадків, встановлених
ст.1259 цього кодексу.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

За приписами ж ст.1259 ЦК
України фізична особа, яка є
спадкоємцем за законом наступних черг,
може за рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування, за
умови, що вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Відповідно до п.21 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.05.2008 року №7 "Про судову практику у
справах про спадкування" право на
спадкування за законом у четверту
чергу мають особи, які спільно
проживали із спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років, тобто були
пов'язані спільним побутом, мали
взаємні права та обов'язки (ст.3 СК
України).

В п.6 вказаної Постанови
роз"яснено, що безпорадним слід
розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребує стороннього догляду, допомоги
та піклування.

Застосування наведеної норми вимагає
доведення позивачем факту опіки,
матеріального забезпечення
спадкодавця протягом тривалого часу,
перебування спадкодавця у
безпорадному стані, тобто стані
зумовленому похилим віком, тяжкою
хворобою або каліцтвом, коли особа не
може самостійно забезпечити умови
свого життя, потребує стороннього
догляду, допомоги та піклування.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 а
також свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15
підтвердили той факт, що дійсно
позивачі протягом тривалого часу
опікувалися ОСОБА_7, надавали йому
матеріальну допомогу, а також допомогу,
яка полягала у приготуванні їжі,
прибиранні будинку, веденні сільського
господарства.

Таким чином, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції належно оцінив зібрані по
справі докази, і прийшов до вірного
висновку про те, що позивачі та їх
неповнолітня дитина, починаючи з 1994
року зі згоди спадкодавця проживали у
спірному будинку, що знаходиться по
АДРЕСА_1, однією сім»єю із спадкодавцем
ОСОБА_7 та його першою дружиною ОСОБА_8,
вели з ними спільне господарство, тобто
були пов»язані спільним побутом, мали
взаємні права та обов»язки.

З матеріалів справи також вбачається, і
цього не заперечує відповідачка по
справі, що спадкодавець ОСОБА_7 не мав
пальців на правій руці. Ця обставина
стверджується медичною картою
амбулаторного хворого ОСОБА_7, з якої
вбачається, що 17.08.1995 року у нього була
травмована ампутація 1-У пальців правої
кисті . Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в
судовому засіданні показали, що у
зв»язку з відсутністю пальців на
правій руці, ОСОБА_7 не міг самостійно
себе обслуговувати, виконувати роботу
по господарству. Зважаючи на ці
обставини, а також на похилий вік
ОСОБА_7, останній потребував сторонньої
допомоги, яку і отримував від
позивачів. Позивачі також взяли на
себе витрати по його похованню. А
відтак, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що спадкодавець
ОСОБА_7 не міг самостійно забезпечити
умови свого життя, потребував
постійного стороннього догляду та
піклування, і позивачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 протягом тривалого часу (час між
початком каліцтва і смертю спадкодавця
складав 16 років) опікувалася
спадкодавцем, матеріально
забезпечували останнього, надавали
йому іншу допомогу, через похилий вік
(помер у віці 85 років) та каліцтво був у
безпорадному стані. Наявність
встановлених обставин свідчить про те,
що спадкодавець протягом тривалого
часу перебув у безпорадному стані,
зумовленому каліцтвом, що є підставою
для зміни черговості у спадкуванні за
законом, передбаченою ч.2 ст.1259 ЦК
України, і з врахуванням цього вірно
вирішив про надання позивачам права на
спадкування разом із спадкоємцем
першої черги - відповідачкою по справі
ОСОБА_4

Що ж стосується ОСОБА_6, в
інтересах якої діє позивачка ОСОБА_3,
то достовірно встановлено і таке не
заперечується самими позивачами, що
така ще і на даний час є
неповнолітньою, відповідно не могла і
не приймала участі в опіці та наданні
матеріальної чи іншої допомоги
спадкодавцю ОСОБА_7, тому суд першої
інстанції прийшов до помилкового
висновку надавши їй право на
спадкування як спадкоємцю першої черги
та визнавши за нею право власності на
частку у спадковому майні. Відповідно,
в цій частині рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення про
відмову у задоволенні позову.

З цих же підстав рішення суду
першої інстанції в частині розміру
часток у спадковому майні, на які
визнано право власності за позивачами,
підлягає зміні, і такі відповідно до
числа спадкоємців становитимуть по 1/3
частці за кожним спадкоємцем.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржуване
рішення лише частково відповідає
вимогам ст.213 ЦПК України щодо
законності й обґрунтованості. Судом
першої інстанції неповно з»ясовано
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду першої інстанції,
викладені у оскаржуваному рішенні,
частково відповідають обставинам
справи, що полягає у неправильній
оцінці встановлених судом фактичних
обставин і помилковому визначенні
юридичних наслідків цих обставин.
Відповідно до ст.309 ЦПК України це є
підставою для скасування та зміни
судового рішення та ухвалення нового
рішення про часткове задоволення
позову.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Витрати присуджуються
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог. Якщо суд апеляційної
інстанції не передаючи справи на новий
розгляд, змінює рішення або ухвалює
нове, суд відповідно змінює розподіл
судових витрат. А відтак, колегія
суддів приходить до висновку, що з
ОСОБА_4 слід стягнути в користь ОСОБА_3
та ОСОБА_2 662 грн. 26 коп. судових витрат,
пов»язаних з сплатою судового збору
при подачі позову до суду першої
інстанції. Також слід стягнути з ОСОБА_3
в користь ОСОБА_4 41 грн. 40 коп. судових
витрат, пов»язаних з сплатою судового
збору при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.88,209 ч.3, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1,3
ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Рішення Сколівського районного суду
Львівської області від 13 грудня 2013 року
в частині надання ОСОБА_6 права на
спадкування як спадкоємцю першої черги
після смерті ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, та визнання за нею права
власності на частину спадкового майна,
а саме, на ? частину житлового будинку
з господарськими будівлями та
спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1 -
скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення,
яким у задоволенні позову ОСОБА_3, яка
діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6,
про зміну черговості одержання права
на спадкування та визнання права
власності на частку спадкового майна -
відмовити.

Рішення Сколівського районного суду
Львівської області від 13 грудня 2013 року
в частині надання ОСОБА_2 та ОСОБА_3
права на спадкування, як спадкоємцям
першої черги після смерті ОСОБА_7, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити без змін.

Рішення Сколівського районного суду
Львівської області від 13 грудня 2013 року
про визнання за спадкоємцями права
власності на спадкове майно - змінити.

Визнати в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
за ОСОБА_3 та ОСОБА_18 право власності за
кожним на 1/3 частину житлового будинку
з господарськими будівлями, які
знаходяться по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 662 грн. 26 коп. судових
витрат, пов»язаних з сплатою судового
збору при подачі позову до суду першої
інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь
ОСОБА_4 41 грн. 40 коп. судових витрат,
пов»язаних з сплатою судового збору
при подачі апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з дня набрання рішенням
апеляційного суду законної сили.

Головуюча
Копняк С.М.

Судді:
Мацей М.М.

Монастирецький Д.І.