АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/1074/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1529/14
Головуючий у 1-й інстанції Гудков С.В.
Доповідач Гальонкін С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого - судді : Гальонкіна С.А.,

суддів: Акопян В.І., Лобова О.А.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу судді Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 01 квітня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Другої Лубенської
державної нотаріальної контори,
Лубенського відділення «Ощадбанку» №
146 про визнання спадкоємцем за законом,
надання додаткового строку для
прийняття спадщини, зобов'язання
відповідачів оформити спадщину за
законом та виплатити витрати на
поховання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду
Полтавської області Гальонкіна С.А., -

в с т а н о в и л а :

В березні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду із позовом, в якому
просила визнати її спадкоємцем за
законом після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4;
визнати поважними причини пропуску
строку прийняття спадщини, надати
додатковий строк для прийняття
спадщини протягом трьох місяців,
зобов'язати відповідачів оформити
спадщину за законом та виплатити
витрати на поховання.

Ухвалою судді Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 01 квітня 2014 року позовну
заяву ОСОБА_1 до Другої Лубенської
державної нотаріальної контори,
Лубенського відділення «Ощадбанку» №
146 про визнання додаткового строку для
прийняття спадщини та виплати витрат
на поховання - повернуто позивачу, в
зв'язку з не усуненням недоліків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
ухвалу судді скасувати, прийняти позов
до розгляду та ухвалити рішення про
задоволення її позовних вимог.
Посилається на те, що висновки суду не
відповідають обставинам справи,
недоліки позовної заяви нею були
усунуті.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 4 ч.1 ст.311 ЦПК України
підставами для скасування ухвали суду,
що перешкоджає подальшому провадженню
у справі, і направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвалою судді Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 27 березня 2014 року позовну
заяву ОСОБА_1 залишено без руху та
надано строк протягом п'яти днів з дня
отримання ухвали суду для усунення
недоліків.

В ухвалі суд зазначав, що позовна заява
ОСОБА_1 до Другої Лубенської державної
нотаріальної контори, Лубенського
відділення «Ощадбанку» № 146 не
відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а
саме: в позові не викладено обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги;
не зазначено докази, що стверджують
кожну обставину справи; позовні вимоги
викладено не чітко і не зрозуміло; не
зазначено ціни позову та засоби зв'язку
сторін.

Визнаючи неподаною та повертаючи
позовну заяву на підставі ст. ст. 119, 121
ЦПК України, суд першої інстанції
вказував, що у наданий судом строк
недоліки позовної заяви усунуті не
були.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна, виходячи з
наступного.

Цивільне судочинство здійснюється
відповідно до Конституції України,
Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК), законів України від
23 червня 2005 року № 2709-ІV "Про міжнародне
приватне право", від 23 лютого 2006 року №
3477-IV "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини", а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, та
положень інших законів,
нормативно-правових актів, чинних на
час вчинення окремих процесуальних
дій, розгляду і вирішення справи.

Право на звернення до суду за судовим
захистом своїх прав та охоронюваних
законом інтересів є одним із
найважливіших конституційних прав
громадян та юридичних осіб (ст. 55, 124
Конституції України).

Європейський суд з прав людини у своїй
прецедентній практиці виходить із
того, що положення пункту 1 статті 6 та 13
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує
кожному право подати до суду будь-який
позов, що стосується його прав і
обов'язків цивільного характеру
(рішення від 21.02.1975 року у справі
«Голден проти Сполученого
королівства» п.36) та кожен має право на
ефективний засіб юридичного захисту
(ст. 13 Конвенції). Конвенція «Про захист
прав людини і основоположних свобод»
та Протоколи до неї є складовою
національного законодавства України.

Проте право на суд не є абсолютним і
воно може бути піддане обмеженням,
дозволеним за змістом, тому що право на
доступ до суду за своєю природою
потребує регулювання з боку держави.
Разом з тим, такі обмеження не повинні
впливати на доступ до суду чи
ускладнювати цей доступ таким чином і
такою мірою, щоб завдати шкоди суті
цього права, та мають переслідувати
законну мету.

Порядок звернення до суду за судовим
захистом урегульований Цивільним
процесуальним кодексом України (далі -
ЦПК). Відповідно до ст.ст.1,3 ЦПК України,
кожна особа має право на звернення до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів в порядку,
встановленому цим Кодексом, та
справедливий, неупереджений і
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ. Подання позовної
заяви має відбуватись з дотриманням
певних умов.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не
сплачено судовий збір, залишає позовну
заяву без руху, а у разі, якщо цей
недолік не буде усунуто у встановлений
строк, - визнає заяву неподаною та
повертає її позивачеві.

Відповідно до пп. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України позовна заява повинна містити
зміст позовних вимог, виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує вимоги,
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання ухвали суду про усунення
недоліків позовної заяви позивач 31
березня 2014 року подала до суду уточнену
позовну заяву, у якій зазначила що
засоби зв'язку відповідачів їй
невідомі, визначила ціну позову,
додатково виклала обставини, якими
обґрунтовує свої вимоги наявності
родинних відносин із спадкодавцями,
поважності пропуску причин звернення
із заявою про прийняття спадщини та
понесених витрат на поховання.

Окрім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що ОСОБА_1
попередньо вже неодноразово
зверталася до суду. Заява про
встановлення факту родинних відносин
та належності нерухомого майна
померлим, прийняття спадщини та
здійснення виплат на поховання за
законом ухвалою Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 18.04.2013 року була залишена
без розгляду, оскільки під час розгляду
справи виявлено спір про право. Після
цього, ОСОБА_1 двічі зверталася до суду
із позовною заявою, яка кожного разу
поверталася, в зв'язку з не усуненням
недоліків.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про
повернення позовної заяви, суддя
місцевого суду виходив з того, що
недоліки у визначений судом термін не
усунуті, позивачем не зазначено докази,
що стверджують кожну обставину справи,
позовні вимоги викладено не чітко і
незрозуміло. При цьому, не врахував, що
за змістом ст. ст. 11, 119 ЦПК України
позивач на власний розсуд обґрунтовує
свої вимоги з викладенням відповідних
обставин та зазначенням доказів, що
підтверджують такі обставини.

Відповідно до ст.130 ЦПК України, за
необхідністю, у попередньому судовому
засіданні суд може уточнити позовні
вимоги або заперечення проти позову,
визначити факти, які необхідно
встановити для вирішення спору,
з'ясувати, які докази подані кожною
стороною, за клопотанням осіб, які
беруть участь у справі, вирішує питання
про витребування доказів.

З врахуванням вказаних вимог та
фактично встановлених обставин по
справі, суддя, постановляючи
оскаржувану ухвалу дійшов передчасних
висновків щодо наявності правових
підстав для повернення позовної заяви
з підстав не зазначення доказів, що
підтверджують кожну обставину, якою
позивач обґрунтовує свої вимоги та
відсутності конкретно визначених
позовних вимог, оскільки подання
доказів можливо здійснювати протягом
всього часу розгляду справи в суді, а
уточнення позовних вимог можна
здійснювати на стадії провадження у
справі до судового розгляду.

Колегія суддів вважає, що суддя першої
інстанції, постановляючи ухвалу, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, дійшов помилкового висновку, що
позовна заява не відповідає вимогам
ст.ст. 119, 121 ЦПК України, чим порушив
гарантовані права позивача щодо
ефективного засобу юридичного захисту
та справедливого судового розгляду в
такому його елементі, як право доступу
до суду для захисту порушених прав чи
інтересів, що є неприпустимим та
порушує принципи діяльності судової
влади, яка повинна забезпечувати рівні
права всіх осіб, чиї інтереси так чи
інакше зачіпає судова діяльність.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
є обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню.

За таких обставин, враховуючи наведене,
колегія суддів приходить до висновку
про скасування ухвали судді та
повернення матеріалів позовної заяви
до суду першої інстанції для вирішення
питання про відкриття провадження у
справі.

Керуючись ст.ст. 307, 311 ч.1 п.4 , 315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Ухвалу судді Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 01 квітня 2014 року -
скасувати.

Матеріали позовної заяви повернути до
суду першої інстанції для вирішення
питання відкриття провадження у
справі.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і в касаційному порядку
оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис)
Гальонкін С.А.

Судді: (підпис)
Акопян В.І.

(підпис)
Лобов О.А.

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Гальонкін С.А.