Справа №127/2755/14-ц
Провадження № 2/127/1997/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2014 року
м. Вінниця

Вінницький міський суд
Вінницької області у складі
головуючого судді Дернової В.В., за
участю секретаря Тронт М.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.
Вінниці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя та за позовом третьої особи,
яка заявляє самостійні вимоги на
предмет спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про визнання права власності, за участю
виконавчого комітету Вінницької
міської ради як органу опіки та
піклування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
поділ майна подружжя та просив
розділити між ним та відповідачем
майно, набуте під час шлюбу та що
тперебуває у їх сіпльній сумісній
власності; виділити ОСОБА_1 зі спільно
нажитого із ОСОБА_2 майна ? частки
квартири АДРЕСА_1 та наступне рухоме
майно: стіл під комп'ютер - 800 грн., шафа
чотиридверна (2,5мx2,1м) - 2000 грн., комод
(1мx0,8м) - 600 грн., тумба під телевізор - 400
грн., столик (трюмо) та дзеркало - 300 грн.,
ліжко (2,1мx1,8м) з матрасом - 1500 грн.,
дві тумби приліжкові (0,5мx0,4м) - 400 грн.,
шафа -купе (1,5мx0,6м) - 1100 грн., стіл
овальний, довжиною 1,4м - 200 грн., диван
шкіряний, довжиною1,5м - 900 грн., диван
шкіряний, довжиною 1,9м - 2000 грн., крісло
шкіряне - 700 грн., килим (2,5мx3,5м) на
підлогу - 300 грн., піч електрична «Aristоn»
з тумбою - 800 грн., плита (панель) газова -
400 грн., стіл (1,2мx0,8м) - 200 грн.,
стільці (4шт). - 100 грн., витяжна
вентиляція - 400 грн., кондиціонер «Saturn» -
1000 грн., телевізор «Panasonic» (діагональ
35см) - 200 грн., телевізор «Tompson»
(діагональ 35см) - 200 грн., телевізор «LG»
(діагональ 50 см) - 300 грн., телевізор «JVC»
(діагональ 35см) - 200 грн., пральна машина
«Vico» - 500 грн., мікрохвильова піч «LG» - 100
грн., пилосос «Philips» - 400 грн., монітор
«LG» - 600 грн., клавіатура - 100 грн., модем -
100 грн., стілець поворотний - 200 грн.,
комп'ютер - 1200 грн., холодильник
«Samsung» -1800 грн.; виділити ОСОБА_2 зі
спільно нажитого із ОСОБА_1 майна ?
частки квартири АДРЕСА_1 та наступне
рухоме майно: шафа трьохдверна (дитяча)
- 1500 грн., ліжко дитяче з матрацом - 1200
грн., полиця книжкова (довжиною 2м) - 500
грн., пенал (0,45мx2м) - 400 грн., книжкова
шафа - 600 грн., книжкова полиця (довжиною
1,2м) - 200 грн., тумба під телевізор
(довжиною 0,9м) - 200 грн., диван дитячий
(синього кольору) - 800 грн., килим дитячий
(1,2мx1,6м) - 200 грн., стінка кутова (2,1мx1,4м) -
1600 грн., кухонна стінка кутова (2,8мх1,4м) -
7700 грн., стіл (1,1мx0,6м) - 200 грн., лавка (2шт.),
довжиною 1,65м - 200 грн., електронагрівач
для сауни - 800 грн., кондиціонер «Saturn»
(2шт.) - 2 000 грн., телевізор-програвач
дисків «Орега» - 300 грн., супутникова
антена з позиціонером та трьома
приймачами сигналу - 1000 грн.,
відеомагнітофон «Panasonic» - 200 грн.,
музичний центр «LG» - 400 грн.; визнати
право власності ОСОБА_1 на 12 частки
квартири АДРЕСА_1; визнати право
власності ОСОБА_2 на 12 частки квартири
АДРЕСА_1; стягнути з відповідача судові
витрати, мотивуючи свої вимоги тим, що
вказане майно було придбане під час
зареєстрованого шлюбу з відповідачем,
а тому в силу вимог ст. ст. 60, 61, 69, 70 СК
України, ст.ст. 368, 372 ЦК України є
спільним сумісним майном подружжя та
підлягає поділу у рівних частках.

У подальшому третя особа, яка заявляє
самостійні вимоги щодо предмету спору,
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права
власності та просив визнати право
власності ОСОБА_3 на 23/100 часток
квартири АДРЕСА_1, оскільки відповідно
до рішення виконавчого комітету
Вінницької міської ради «Про надання
дозволу на укладення угод від імені
дітей» від 25.10.2007 року № 2610 має право на
30 кв.м даної квартири.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 17 березня 2014
року вищевказані позовні вимоги були
об'єднані у одне провадження.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 17 березня 2014
року було залучено до участі у справі
виконавчий комітет Вінницької міської
ради як орган опіки та піклування.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 позовні вимоги
ОСОБА_1 підримала повністю з підстав,
викладених у позовній заяві, та просила
їх задовольнити, а проти задоволення
позову третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
ОСОБА_3 не заперечувала.

У судовому засіданні представник
третьої особи, яка заявляє самостійні
вимоги на предмет спору, ОСОБА_3 -
ОСОБА_6 позовні вимоги ОСОБА_3 підримала
повністю з підстав, викладених у
позовній заяві, та просила їх
задовольнити, а проти задоволення
позову ОСОБА_1 не заперечувала у
частині, що не суперечить вимогам
ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася, будучи належним чином
повідомленою про дату, час та місце
розгляду справи, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення, яке
знаходиться у матеріалах справи.

Представник виконавчого комітету
Вінницької міської ради як органу
опіки та піклування - Марценюк Л.Є. у
судовому засіданні підтримала позовні
вимоги ОСОБА_3

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
цивільної справи, матеріали
інвентаризаційної справи № 2026,
оцінивши докази у їх сукупності, суд
прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1
частково обґрунтований та підлягає
частковому задоволенню, а позов ОСОБА_3
обґрунтований та підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Судом встановлено, що 06.06.1992 року
міським відділом ЗАГС м. Вінниці за
актовим записом № 1019 було
зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, що підтверджується Свідоцтвом
про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від
06.06.1992 року. На даний час шлюб не
розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року від даного шлюбу
народився син ОСОБА_3, що
підтверджується Свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2 від 13.05.1993 року,
а ІНФОРМАЦІЯ_2 року - син ОСОБА_8, що
підтверджується Свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_3 від 14.08.2002 року.

26 листопада 1999 року між ОСОБА_1, ОСОБА_12
(«Продавці») та ОСОБА_2 («Покупець») було
укладено Договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, посвідчений
приватним нотаріусом Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_9.
за реєстровим № 8625, та зареєстрованого
КП «ВООБТІ» 29.11.1999 року у реєстровій
книзі № 220 за реєстровим № 549/17613.

Згідно ст. 60 СК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу);
вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу, а згідно ст. 70 СК
України, у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом, а згідно ст. 372 ЦК України у
разі поділу майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом; у разі поділу майна між
співвласниками право спільної
сумісної власності на нього
припиняється.

Таким чином, спірне нерухоме майно
(квартира АДРЕСА_1) було придбане за час
шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а тому є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя та підлягає поділу у рівних
частках.

Разом з тим, суд звертає увагу на
наступне.

Відповідно до Свідоцтва про право
власності на житло від 24.05.1996 року,
виданого згідно рішення виконавчого
комітету Вінницької міської Ради від
24.05.1996 року № 382, та зареєстрованого КП
«ВООБТІ» 28.06.1996 року у реєстровій книзі
№ 271 за реєстровим № 1657/25332,
ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належало по 1/3
частині квартири АДРЕСА_2

12 грудня 2007 року між ОСОБА_2,
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 («Продавці») та ОСОБА_10
(«Покупець») було укладено Договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_11 за реєстровим № 5131.

При цьому, рішенням виконавчого
комітету Вінницької міської ради «Про
надання дозволу на укладення угод від
імені дітей» від 25.10.2007 року № 2610 було
дозволено неповнолітньому ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, який
проживає в АДРЕСА_1 і діє за згодою
батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2, продаж
належної йому частини приватизованої
квартири АДРЕСА_2 без проведення
банківських операцій по вкладу на ім'я
дитини (п.7); дозволено неповнолітньому
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
який проживає в АДРЕСА_1 і діє за згодою
батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2, укласти на
його ім'я договір дарування 30 кв.м
квартири АДРЕСА_1 (п.8).

Крім того, як вбачається з заяви
ОСОБА_2 від 16.10.2007 року, вона
зобов'язувалася до 1 травня 2008 року
надати копію відповідного договору
дарування 30 кв.м квартири АДРЕСА_1, а
ОСОБА_1 не заперечував проти цього.

Однак, ОСОБА_2 та ОСОБА_1
вищевказані умови виконані не були, чим
було порушено право на житло та майнові
права ОСОБА_3.

Так, згідно ст. 177 СК України
батьки зобов'язані дбати про
збереження та використання майна
дитини в її інтересах; батьки
малолітньої дитини не мають права без
дозволу органу опіки та піклування
вчиняти такі правочини щодо її
майнових прав: укладати договори, які
підлягають нотаріальному посвідченню
та (або) державній реєстрації, в тому
числі договори щодо поділу або обміну
житлового будинку, квартири; видавати
письмові зобов'язання від імені дитини;
відмовлятися від майнових прав дитини;
батьки мають право дати згоду на
вчинення неповнолітньою дитиною
правочинів, передбачених частиною
другою цієї статті, лише з дозволу
органу опіки та піклування; дозвіл на
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна дитини надається органом опіки
та піклування після перевірки, що
проводиться протягом одного місяця, і
лише в разі гарантування збереження
права дитини на житло.

Відповідно до ст.ст. 17,18 Закону
України «Про охорону дитинства»,
батьки або особи, які їх замінюють,
не мають права без дозволу органів
опіки і піклування, наданого
відповідно до закону, укладати
договори, які підлягають нотаріальному
посвідченню та/або державній
реєстрації, відмовлятися від належних
дитині майнових прав, здійснювати
поділ, обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання; органи опіки та
піклування зобов'язані здійснювати
контроль за додержанням батьками або
особами, які їх замінюють, майнових та
житлових прав дітей при відчуженні
жилих приміщень та купівлі нового
житла.

Згідно ст. 12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
осіб і безпритульних дітей» держава
охороняє і захищає права та інтереси
дітей під час вчинення правочинів щодо
нерухомого майна; неприпустиме
зменшення або обмеження прав та
інтересів дітей під час вчинення
будь-яких правочинів щодо жилих
приміщень; органи опіки та піклування
здійснюють контроль за дотриманням
батьками та особами, які їх замінюють,
житлових прав і охоронюваних законом
інтересів дітей відповідно до закону;
для вчинення будь-яких правочинів щодо
нерухомого майна, право власності на
яке або право користування яким мають
діти, необхідний попередній дозвіл
органів опіки та піклування, що
надається відповідно до закону;
посадові особи органів опіки та
піклування несуть персональну
відповідальність за захист прав та
інтересів дітей при наданні дозволу
на вчинення правочинів щодо нерухомого
майна, яке належить дітям.

Отже, суд приходить до висновку, що
ОСОБА_3 має право на 30 кв.м квартири
АДРЕСА_1, що, враховуючи загальну площу
даної квартири - 130,2 кв.м, складає 23/100
її часток (130,2 кв.м/30кв.м*100%=23%).

Таким чином, частка кожного з подружжя
(ОСОБА_2 та ОСОБА_1) складає 77/200 часток
квартири АДРЕСА_1
(1-23/100=77/100/2=77/200).

Як вбачається з довідки ТОВ
«Подільський експертний центр» від
10.02.2014 року № 2, вартість квартири
АДРЕСА_1 станом на лютий 2014 року складає
820 000 грн., а тому вартість 23/100 її часток
- 188 600 грн., а 77/200 її часток - 315 700
грн.

Що стосується поділу рухомого майна
подружжя (меблів, побутової техніки та
інших предметів домашнього вжитку), то
суд звертає увагу на наступне.

Згідно п. 23 Постанови пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо поділу
в натурі спільного сумісного майна
подружжя (меблів, побутової техніки та
інших предметів домашнього вжитку)
задоволенню не підлягають, оскільки
його склад та вартість на час
припинення спільного ведення
господарства та на час розгляду справи
у суді не доведені ОСОБА_1 відповідно до
вимог ст. 60 ЦПК України.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК
України, необхідно стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 3157 грн. судового збору
та стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 по 943 грн. судового
збору.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,
ст. ст. 60, 61, 69, 70, 177 СК України, ст. ст. 368,
372 ЦК України, ст.ст. 17,18 Закону України
«Про охорону дитинства», ст. 12 Закону
України «Про основи соціального
захисту бездомних осіб і безпритульних
дітей», п. 23 Постанови пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя задовольнити частково.

Поділити спільне сумісне майно
подружжя, визнавши за ОСОБА_1 право
власності на 77/200 часток квартири
АДРЕСА_1, та визнавши за ОСОБА_2 право
власності на 77/200 часток квартири
АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, право власності на 23/100
частки квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3157
грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 по 943 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення до апеляційного
суду Вінницької області через
Вінницький міський суд Вінницької
області. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя