АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Сп. № 22- 796/606/2014
Головуючий у 1- ін..: Декатиленко В.С.
Доповідач : Слободянюк
Р І Ш ЕН Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

головуючої - Слободянюк С.В.

суддів - Лапчевської О.Ф., Оніщука М.І.,

при секретарі - Каілініній Я .М. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Подільського районного суду
м. Києва від 08 жовтня 2013 року за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк», Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кей-Колект» про захист прав споживача,
визнання незаконною підвищення
процентної ставки за договором про
надання споживчого кредиту та
недійсною умови договору та зустрічним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кей-Колект» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту, процентів,
нарахованих за користування кредитом, -

В С Т А Н О В И
Л А:

В квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулася в
суду позовом до Публічного
акціонерного товариства ПАТ
«УкрСиббанк» (далі БАНК) про захист
прав споживача, визнання незаконною
підвищення процентної ставки за
договором про надання споживчого
кредиту та недійсною умови договору,
мотивуючи свої вимоги тим, що 24
листопада 2006 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» (далі Банк) та ОСОБА_2
укладено Договір про надання
споживчого кредиту та заставу майна.

Позивачка просила суд визнати дії
БАНКу щодо підвищення процентної
ставки з березня 2008 року за договором
про надання споживчого кредиту;
визнати пункт 9.2 Договору про надання
споживчого кредиту недійсним.

У червні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю (ТОВ) «Кей-Колект»
Банк звернувся в суд із зустрічним
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 просолідарне
стягнення заборгованості за договором
про надання споживчого кредиту№ 0
від 24 листопада 2006 року і просили суд
стягнути солідарно з відповідачів суму
заборгованості за кредитом у розмірі
103934, 74 доларів США, 74 цента, що за
курсом НБУ станом на 20 червня 2013 року
становить 830750, 38 грн., з яких 77890, 48
доларів США, що за курсом НБУ станом на
20 червня 2013 року становить 622578, 61 грн. -
кредитна заборгованість; 26044, 26 доларів
США, що за курсом НБУ станом на 20 червня
2013 року становить 208171, 77 грн. -
заборгованість по процентам; стягнути
суми сплаченого судового збору - 3441,00
грн. (а.с.62-65).

Позивач за зустрічним позовом
зазначав, що між ним та БАНКом 12 грудня
2011 року укладено договір Факторингу № 1
та договір відступлення права вимоги
за договором іпотеки

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 08 жовтня 2013 року відмовлено
в задоволені позову ОСОБА_2 до ПАТ
«УкрСиббанк», ТОВ «Кей Колект» про
захист прав споживача, визнання
незаконною підвищення процентної
ставки за договором про надання
споживчого кредиту та недійсною умови
договору.

Задоволено зустрічну позовну заяву ТОВ
«Кей-Колект», стягнуто солідарно з
ОСОБА_2, ОСОБА_3 суму боргу за договором
про надання споживчого кредиту №
0 від 03 лютого 2009 року у розмірі 103
934, 74 дол.. США 74 цента, що за курсом НБУ
станом на 20 червня 2013 року становить 830
750, 38 (вісімсот тридцять тисяч сімсот
п'ятдесят) гривень 38 копійок; судовий
збір в розмірі 3 441, 00 грн.

Не погоджуючись із рішення суду першої
інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій з посиланням на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування
оскаржуваного рішення, ухвалення
нового, яким первісний позов
задовольнити в повному обсязі, у
зустрічному позові відмовити.

Апелянт зазначає, що суду не було
надано даних, які б підтверджували
обсяг прав вимоги за первинним
договором.

Справу розглянуто без участі
відповідача ОСОБА_3, який належним
чином повідомлявся про час та місце
розгляду справи (а.с.193).

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_5 (довіреність від 01
квітня 2013 року а.с.156) підтримав
апеляційну скаргу, представник ТОВ
«Кей-Колект» - Гайдаманчук О.В. - скаргу
не визнав.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги з
таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
що 24 листопада 2006 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено
Договір про надання споживчого кредиту
та заставу майна № 0, відповідно
до якого, остання зобов*язана отримати
кредитні кошти в сумі 97 000,00 грн.(на день
укладання кредиту еквівалент 659 596,00
грн.), зі сплатою 12,3% терміном дії
договору до 05 жовтня 2017 року (а.с. 11-21).

Згідно п. 1.2.1. договору сторони
визначали термін кредитування
наступним чином: 24 листопада 2006 року
надається 30 000,00 доларів США
(еквівалент151 000,00 грн.); 67 000,00 доларів
США (еквівалент 338 350,00 гр.) надається не
раніше повного погашення діючого
кредиту, укладеного між позичальником
та ВАТ «Банк «Український капітал»,
згідно договору № 55с-06 від 20 жовтня 2006
року.

24 листопада 2006 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено
Договір поруки № 65354, згідно умов якого
Поручитель зобов'язався перед
Кредитором відповідати за виконання
ОСОБА_2 своїх грошових зобов'язань за
Договором про надання споживчого
кредиту та заставу майна № 0
(а.с.94-96)

27 листопада 2006 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк» та ОСОБА_3, як майновим
поручителем ОСОБА_2, з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
Договором про надання споживчого
кредиту та заставу майна № 0 було
укладено Договір іпотеки № 35942, згідно
умов якого Іпотекодавець передав в
іпотеку нерухоме майно, а саме житловий
будинок за адресою: Київська область
Бородянський район с. Нове Залісся, вул.
Керченська, 17 (а.с.30-34).

30 листопада 2006 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк та ОСОБА_2 з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
Договором про надання споживчого
кредиту та заставу майна № 0 було
укладено Договір іпотеки №32616, згідно
умов якого Іпотекодавець передала в
іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру
за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25-28).

03 лютого 2009 року між Акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк та ОСОБА_2 було укладено
Додаткову угоду № 1 до Договору про
надання споживчого кредиту та заставу
майна № 0 від 24 листопада 2006 року
(а.с.24).

Як вбачається зі змісту зазначеної
Додаткової угоди № 1, сторони узгодили,
що для ідентифікації Договору можуть
застосовуватися як номер Договору,
зазначений при його укладанні, а саме
№0, так і реєстраційний номер
Договору в системі обліку Банку, а саме
№ 00 (далі реєстраційний номер
Договору), при цьому при здійсненні
погашення заборгованості за кредитом
сторонами використовується
реєстраційний номер Договору.

Дійшли згоди про зміну схеми погашення
кредиту. Так, позичальник з дати
підписання цієї Додаткової угоди
зобов'язався повертати кредит та
сплачувати плату за кредит шляхом
щомісячної сплати ануїтетних платежів
в день сплати ануїтетного платежу.
Розмір ануїтетного платежу складає 1010,0
(одна тисяча десять) доларів США 00
центів. День сплати ануїтетного
платежу 25 число кожного календарного
місяця строку кредитування, протягом
якого Позичальник зобов'язаний
сплатити ануїтетний платіж. Розмір
ануїтетного платежу може змінитися у
випадку зміни процентної ставки
відповідно до умов Договору. Розмір
останнього ануїтетного платежу може
відрізнятися від розміру ануїтетного
платежу встановленого цим пунктом
Договору, і буде складатися із суми
фактичної заборгованості за кредитом,
що залишилася після сплати
позичальником всіх попередніх
ануїтетних платежів. Нарахування
процентів за Договором здійснюється
щомісяця у два етапи за методом «30/360»
відповідно до вимог
нормативно-правових актів
Національного банку України та чинного
законодавства України.

Згідно п. 3 Додаткової угоди № 1,
сторони дійшли також згоди про зміну
кінцевого терміну повернення кредиту
за Договором, а саме позичальник
зобов'язаний повернути кредит у
повному обсязі в термін не пізніше 06
грудня 2021 року, якщо тільки не буде
застосований інший термін повернення
кредиту відповідно до умов Договору.

Крім того судом встановлено, що у
зв'язку з укладенням між сторонами
зазначеної Додаткової угоди № 1 до
Договору про надання споживчого
кредиту та заставу майна № 0 від 24
листопада 2006 року, також було укладено
Договори про внесення змін до Договору
іпотеки № 32616 від 30 листопада 2006 року,
Договору іпотеки № 35942 від 27 листопада
2006 року та Договору поруки № 65354 від 24
листопада 2006 року (а.с.29, 35, 93).

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно
до статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України
визначає, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується новернути кредит та
сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторонами під час укладення Кредитного
договору було досягнуто згоди про їх
розмір, а саме 12,3 % річних, про що вони
засвідчили своїми підписами на всіх
вищезазначених договорах.

Крім того, зі змісту зазначеного
Кредитного договору вбачається, що
сторони під час його укладення дійшли
згоди про те, що нараховування
процентів за цим Договором
здійснюється щомісяця, в останній
робочий день поточного місяця, методом
«факт/360» відповідно до вимог
нормативно-правових актів
Національного банку України та чинного
законодавства України.

В подальшому сторони уклавши Додаткову
угоду № 1 до Договору про надання
споживчого кредиту та заставу майна №
0 від 24 листопада 2006 року,
визначили та погодили, що нарахування
процентів за Договором здійснюється
щомісяця у два етапи за методом «30/360»
відповідно до вимог
нормативно-правових актів
Національного банку України та чинного
конодавства України.

Позивачка зазначала, що з березня 2008
року відповідач в односторонньому
порядку змінив процента) ставку з 12,3% до
24,6% річних, що є порушенням п. 1.3.1.
Договору № 0 від 03 лютого .2009 року
(№ 0 від 24 листопада 2006 року), ст.ст.
526, 629 ЦК України та ч. 4 ст.11 ЗУ «Про
захист прав споживачів».

Згідно п. 9.2 Договору про надання
споживчого кредиту та заставу майна №
0 від 24 листопада 2006 року
(а.с.16),сторони погодили, що протягом дії
цього Договору Банк відповідно до умов
п. 1.3.1. Договору може змінити розмір
процентної ставки в сторону збільшення
у разі настання будь-якої із обставин
зазначених в даному пункті.

Крім того зі змісту зазначеного пункту
кредитного Договору вбачається, що
сторони погодили і порядок збільшення
розміру відсоткової ставки за
Договором, а саме: Банк не пізніше ніж
за 14 (чотирнадцять) календарних днів до
дня зміни розміру процентної ставки в
сторону збільшення повідомляє
позичальника про встановлення нової
процентної ставки, із зазначенням її
розміру та дати початку дії такої
ставки, шляхом направлення поштою
відповідного рекомендованого листа за
адресою позичальника;

- такий новий розмір процентної ставки
за цим Договором починає
застосовуватись з дати, що буде вказана
у Повідомленні Банку до Позичальника,
без укладення Сторонами відповідної
угоди про внесення змін до цього
Договору;

У разі незгоди із встановлюваним новим
розміром процентної ставки,
позичальник у строк не пізніше ніж за 7
(сім) календарних днів до дати початку
дії нової ставки зобов'язується надати
Банку письмове повідомлення про свою
незгоду із такою новою ставкою.

Сторони погодили, що факт неподання
позичальником на зазначену у Договорі
адресу Банку у строк не пізніше ніж за 7
(сім) календарних днів до дати початку
дії нової ставки повідомлення про його
незгоду із такою новою ставкою,
вважається згодою Позичальника на
встановлення Банком такого нового
розміру процентної ставки з дати, що
зазначена у повідомленні.

Як вбачається із Довідки-розрахунку
заборгованості по процентам за
користування кредитом за кредитним
договором № 0 від 03 лютого 2009 року
(№ 0 від 24.11.2006 року), на яку
посилається позивачка як на доказ
збільшення відповідачем в
односторонньому порядку процентної
ставки за користування кредитом, з 31
березня 2008 року АКІБ «УкрСиббанк»
дійсно розпочалося нарахування
підвищеної процентної ставки в розмірі
24,6%, однак не на тіло кредиту, як то
стверджує позивачка, а лише на суму
простроченої заборгованості.

Крім того із зазначеної
Довідки-розрахунку вбачається, що
позивачка погоджувалася із зазначеним
нарахуванням підвищеної процентної
ставки на суму простроченої
заборгованості здійснюючи погашення
заборгованості по процентам впродовж
2009-2012 років (а.с.38-44).

Відмовляючи у позові ОСОБА_2, суд
першої інстанції правильно зазначав,
що сторони погодили всі істотні умов
договору, в тому числі і умови
договорувикладені в зазначеному п. 9.2.,
ОСОБА_2 виконувала його умови, а тому
відсутні підстави вважати, що умови
зазначеного договору не відповідають
або суперечать вимогам чинного
законодавства.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
вимоги позивачки за первісним позовом
не знайшли свого підтвердження і є
таким, що не ґрунтується на вимогах
чинного законодавства, а тому
задоволенню не підлягав.

Водночас, колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції про задоволення зустрічного
позові ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про солідарне стягнення
заборгованості за кредитним договором
з таких підстав.

За матеріалами справи 12 грудня 2011 року
між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ
«Кей-Колект» було укладено Договір
Факторингу № 1(а.с.79-87).

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за
договором факторингу (фінансування
під відступлення права грошової
вимоги) одна сторона (фактор) передає
або зобов*язується передати грошові
кошти в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов*язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

Суд першої інстанції зазначав, що за
цим договором ПАТ «УкрСиббанк»
відступив ТОВ «Кей-Колект» своє право
грошової вимоги зокрема до боржника
ОСОБА_2, а ТОВ «Кей-Колект» набув права
вимагати погашення заборгованості за
кредитним договором № 0 від 24
листопада 2006 року.

Однак, з таким висновком суду
погодитися не можна.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що у Договорі
Факторингу № 1 не вказано, що ПАТ
«УкрСиббанк» відступило ТОВу
«Кей-Колект» право грошової вимоги
саме до позичальника ОСОБА_2 Такі
доводи апеляційної скарги
заслуговують на увагу.

Як зазначено у п.1.1 Договору Факторингу
№ 1 за цим Договором ПАТ «УкрСиббанк»
(клієнт) зобов*язується передати у
власність ТОВу «Кей-Колект» (фактору),
а фактор - прийняти права вимоги та їх
оплату, надати грошові кошти у
розпорядження клієнту за плату та на
умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 1.2 Договору Факторингу № 1
зазначено, що обсяг (сума) прав вимоги
станом на дату укладання цього
Договору визначений у Додатку № 1 до
цього Договору.

Суду, як першої інстанції, так і суду
апеляційної інстанції, позивачем за
зустрічним позовом не було надано
Додатку № 1 до Договору Факторингу № 1 з
визначенням конкретного боржника і
обсягу (суми) прав вимоги.

Не містять таких даних і наданий суду
акт від 12 грудня 2011 року
приймання-передачі прав вимоги,
відповідно до якої клієнт відступив
права вимоги факторові, а фактор
прийняв права вимоги (а.с.180).

ТОВом «Кей-Колект» надано суду витяг
з Договору Факторингу № 1, в якому
зазначено прізвище боржника ОСОБА_2 із
зазначенням номеру кредитного
договору без визначення обсягу прав
вимоги, витяг одноособово підписано
директором ТОВ «Кей-Колект» (а.с.78).

Також, ТОВом «Кей-Колект» надано
суду копію Договору від 12 грудня 2011
року відступлення прав вимоги за
договорами іпотеки, укладеного між ПАТ
«УкрСиббанк» і ТОВ «Кей-Колект»; витяг
з Додатку № 1 до цього, в якому
зазначено прізвище заставодавця
ОСОБА_2 із зазначенням договору застави
(а.с.1760-178).

Відповідно до положення ст..10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставі своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Позивачем за зустрічним позовом суду
не було надано належних та допустимих
доказів на підтвердження своїх
позовних вимог.

Зокрема, не надано Додатку № 1 до
Договору Факторингу № 1 з визначенням
боржника і обсягу (суми) прав вимоги
відносно боржника, як це визначено у п.
1.2 Договору Факторингу № 1.

За таких обставин не вбачалось
підстав для задоволення зустрічного
позову у зв*язку з недоведеність
заявлених вимог.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги.
Оскаржуване рішення в частині відмови
у первісному позові слід залишите без
змін.

В частині задоволення зустрічного
позову рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення в цій
частині про відмову у зустрічному
позові, щодо стягнення з ОСОБА_2 суму
заборгованості у розмірі 830 750, 38 грн.
та судового збору - 3 441, 00 грн.

Керуючись ст..ст.303,307,309, 313 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду
м. Києва від 08 жовтня 2013 року в частині
солідарного стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3
на корить Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кей-Колект»
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту, процентів,
нарахованих за користування кредитом
та судового збору скасувати, ухвалити
в цій частині нове рішення наступного
змісту.

Відмовити у зустрічному позові
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кей-Колект» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту, процентів,
нарахованих за користування кредитом.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: