ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 квітня 2014 року
Справа № 174/220/14-ц

п/с № 2/174/209/2014

Вільногірський
міський суд Дніпропетровської
області,

в складі: головуючого
судді Шаповала Г.І.

при секретарі
Пелипас Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Вільногірську, Дніпропетровської
області, цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
та стягнення аліментів на утримання
дитини,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, що надійшов до суду
18.03.2014 року, позивачка зазначила, що
20.06.2009 року вона зареєструвала шлюб з
відповідачем, ОСОБА_2. Шлюб було
зареєстровано у відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
Вільногірського міського управління
юстиції Дніпропетровської області,
актовий запис №61.

У шлюбі з відповідачем народився син:
ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

З кінця серпня 2013 року вона та
відповідач фактично сумісного
господарства не ведуть і сумісно не
проживають, оскільки їхня сім'я
фактично розпалася. Підставою розпаду
сім'ї стало те, що відповідач під час
сумісного проживання мало приділяв їй
уваги як дружині, усі сімейні питання
він вирішував не згідно їхньої з ним
сумісної думки, а виключно вирішував ці
питання на свій розсуд, при цьому не
цікавлячись її думкою. Тобто
відповідач не поважав її як свою
дружину. Відповідач під час їхнього
сумісного проживання свої особисті
інтереси ставив вище спільних
інтересів їхньої сім'ї. Внаслідок цього
у них виникали суперечки які негативно
впливали на їхню дитину. На підставі
стосунків які склалися у неї з
відповідачем, вона втратила до
відповідача почуття любові та поваги,
яке було у неї на час укладення шлюбу.

Раніше вона вже проживала окремо від
відповідача, однак він переконав її
жити спільно, і що він змінить своє
ставлення до неї. Однак свого ставлення
він до неї не змінив, і у цей час вона
твердо бажає розірвати шлюб, оскільки
примирення між нею та відповідачем не
можливе. За час проживання різними
сім'ями з відповідачем її думка по
відношенню до відповідача не
змінилася, а її почуття любові та
поваги до відповідача не відновилися.

Таким чином вона вважає, що шлюб з
відповідачем фактично розпався та
формальне збереження шлюбу суперечить
її інтересам, оскільки вона не має
наміру бути в зареєстрованому шлюбі з
особою, з якою вона фактично не
проживає однією сім'єю, та не має наміру
проживати у подальшому.

Згідно з ч.3 ст. 105 та ст.110 CK України, шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду.

Спору про поділ майна яке є їхньою
спільною сумісною власністю з
відповідачем на цей час - не існує.

Оскільки малолітній син проживає з нею,
та буде проживати з нею і після
розірвання шлюбу, та знаходиться на її
повному утриманні, вона вважає за
потрібне стягнути з відповідача
аліменти на її користь на утримання
сина, ОСОБА_3, оскільки відповідач
добровільно допомогу на утримання
дитини їй не надає, і вона вимушена
випрошувати гроші у відповідача.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України,
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення дитиною віку повноліття.
Син потребує матеріальної допомоги з
боку відповідача, оскільки вона не може
забезпечувати дитину всім необхідним
самотужки, тому як прожитковий мінімум
на одну дитину віком до 6 років складає
на цей час 1032 грн. Вона ніде не працює,
оскільки вимушена здійснювати
постійний нагляд за її тяжко хворим
батьком, який розлучений з її матір'ю і
проживає один. Довідку про хворобу
батька та необхідність догляду за ним,
вона надасть до суду до початку
судового засідання. Таким чином у неї,
взагалі відсутній матеріальний дохід.

Згідно пункту 8 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 червня 2009
року № 2 "Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції", відповідно до ч.
1 ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані
подати свої докази чи повідомити про
них суд до або під час попереднього
судового засідання у справі. Докази
подаються у строк, встановлений судом з
урахуванням часу, необхідного для
подання доказів.

Згідно ч. 4 п. 7 вищевказаної постанови
Пленуму Верховного Суду України,
подання доказів можливе на наступних
стадіях цивільного процесу, тому суд не
вправі через неподання доказів при
пред'явленні позову залишати заяву без
руху та повертати заявнику.

Відповідач працює слюсарем у
Комунальному підприємстві «Жилсервіс»
у м. Вільногірську, і щомісячно отримує
заробітну плату в розмірі близько 2500
грн. Відповідач фізично здоровий,
других непрацездатних осіб на своєму
утриманні не має, стягування з
заробітної плати відповідача згідно
виконавчих документів не здійснюється.
Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу
України, одним зі способів виконання
батьками обов'язку утримання дитини, є
рішення суду про присудження аліментів
в частці від доходу його батька.

Позивачка вважає, що відповідач у змозі
сплачувати аліменти на її користь на
утримання їхнього сина у розміру 3/10
частин свого щомісячного заробітку
(доходу). Тобто розмір аліментів буде
дорівнювати менше за 50 % доходу
відповідача, що в свою чергу
дозволяється, виходячи з пункту 17
постанови Пленуму ВСУ від 15.05.06 р. № 3
"Про застосування судами окремих норм CK
України при розгляду справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів", згідно до якого -
максимальний розмір аліментів, які
стягуються з боржника, не повинен
згідно ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче
провадження", перевищувати 50 %
заробітної плати цієї особи.

Відповідно до п.14 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 року
№11 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ майна
подружжя», у випадку, коли при
розірванні шлюбу в судовому порядку
встановлено, що подружжя не досягло
згоди про порядок та розмір виплати
коштів на утримання дітей, суд вирішує
зазначене питання по суті одночасно з
вимогою про розірвання шлюбу з
дотриманням закону, який регулює ці
правовідносини.

Згідно ч. 2 ст.118 ЦПК України, позивач має
право об'єднати в одній позовній заяві
кілька вимог, які пов'язані між собою.

Відповідно до ч.І ст.110 ЦПК України,
позови про стягнення аліментів, про
визнання батьківства відповідача,
позови, що виникають з трудових
правовідносин, можуть пред'являтися
також за зареєстрованим місцем
проживання чи перебування позивача.

Добровільно розірвати шлюб за заявою
сторін в окремому судовому провадженні
- відповідач відмовляється.

Конституція України у ч. 1 ст. 55 гарантує
кожному, що його права і свободи
захищаються судом.

Відповідно до офіційного тлумачення
зазначеної норми, здійсненого
Конституційним Судом України та
викладеного у Рішенні від 25 грудня 1997
року № 9-зп у справі за зверненням
жителів м. Жовті Води, її потрібно
розуміти як гарантований кожному
захист прав і свобод у судовому
порядку. Суд не може відмовити у
правосудді, якщо громадянин України,
іноземець, особа без громадянства
вважають, що їх права і свободи
порушені або порушуються, створено або
створюються перешкоди для їх
реалізації або мають місце інші
ущемлення прав та свобод.

Керуючись ст.ст.3,110,118 ЦПК України,
ст.ст.105,110,113,180,181,182,183,191 СК України,
позивачка прохає:

1. Розірвати між нею та відповідачем
шлюб, зареєстрований 20.06.2009 року у
відділі державної реєстрації актів
цивільного стану Вільногірського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області, актовий
запис № 61.

2. Стягнути на її користь з відповідача
аліменти у розміру 3/10 частин його
щомісячного доходу, але не менш як 30%
прожиткового мінімуму дітей віком до 18
років, на утримання сина, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з дати подачі
позову, і до досягнення сином віку
повноліття.

3. Стягнути з відповідача на її користь
усі судові витрати яких вона зазнала у
справі.

В судове засідання позивач не
з'явилася, але надала заяву про розгляд
справи за її відсутності, де зазначила,
що позов підтримує в повному обсязі.
(а.с.14)

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, заяви про розгляд справи за
його відсутності та заперечень проти
позову не надав, проте сам був
повідомлений про дату, час та місце
судового засідання належним чином, під
особисту розписку. (а.с.13) Відповідно до
вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, та
враховуючи відсутність заперечень з
боку позивача проти винесення заочного
рішення у справі, суд на місці ухвалив -
розгляд справи проводити заочно, за
відсутності відповідача, який не
з'явився в судове засідання без
поважних причин.

Згідно копії свідоцтва про укладення
шлюбу, сторони уклали шлюб 20.06.2009 року,
після реєстрації шлюбу сторонам
присвоєне спільне прізвище - ОСОБА_2.
(а.с. 4)

Згідно копії свідоцтва про народження,
ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його
батьками зазначені сторони (а.с. 5).

Згідно копії паспорту громадянина
України, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрована за місцем проживання по
АДРЕСА_2. (а.с. 6)

Згідно квитанції від 17.03.2014 року,
позивачкою сплачено судовий збір
- 243.60 грн. (а.с.1)

Згідно довідки адресно-довідкового
підрозділу ГУДМС УДМС України в
Дніпропетровській області від 03.04.2014 р.,
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за
місцем проживання з 12.03.2001 р. в АДРЕСА_1.
(а.с. 9)

Враховуючи обґрунтування позовних
вимог, що викладені в позовній заяві,
відсутність заперечень проти позову з
боку відповідача, дослідивши письмові
докази у справі і оцінивши їх в
сукупності та взаємозв'язку, керуючись
законом, суд доходить висновку, що шлюб
між сторонами фактично розпався,
подальше його збереження суперечить
суттєвим інтересам позивача, позовна
вимога щодо розірвання шлюбу законна,
обґрунтована, тому підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Окрім того, суд вважає, що між сторонами
мають місце правовідносини, які
виникають із факту невиконання
встановленого законом обов'язку одним
із подружжя щодо участі в утриманні
спільної дитини.

Сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3
народився ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає
разом з позивачкою та перебуває на її
утриманні. Позивач не працевлаштована,
вона та дитина особистих доходів не
мають.

Позивач, відповідач та їх дитина мають
задовільний стан здоров'я, оскільки
даних про інше сторони не надали.

Відповідач працевлаштований, має
постійне місце роботи та заробітну
плату, інших непрацездатних осіб на
утриманні не має, розмір його зарплати
складає, близько 2500.00 грн.

Визначаючи розмір аліментів, суд
приймає до уваги, згідно ч.1 ст. 182 СК
України, стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, позивача та
відповідача.

Згідно ст. 180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму дитини
відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, розмір
аліментів визначається у частці від
заробітку (доходу) одного із батьків, з
якого будуть стягуватися аліменти.

Суд доходить висновку, що будь-які
причини, що унеможливлюють або
звільняють відповідача від обов'язку
щодо сплати аліментів на утримання
дитини на цей час відсутні. Дитина
потребує матеріальної допомоги, стан
здоров'я відповідача та його
матеріальне становище дозволяють йому
сплачувати аліменти на утримання
дитини у розмірі, зазначеному в
позовній заяві, ніяких заперечень
проти позову відповідач не надав, тому
позовна вимога про стягнення аліментів
на дитину також підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд, керуючись ст. 88 ЦПК України,
ЗУ «Про судовий збір», дійшов висновку
про покладення всіх судових витрат у
справі на відповідача, для чого з нього
слід стягнути на користь позивачки -
243.60 грн., для відшкодування судових
витрат в виді судового збору за подачу
позову про розірвання шлюбу, та в дохід
держави України судовий збір - 243.60 грн.,
за задоволену позовну вимогу про
стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ
«Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VI,
що набрав чинності з 01.11.2011 р.; ст.ст.
110-115,180 - 183,191 Сімейного Кодексу України;
ст.ст. 88, 212-215, 222-233, 292-294, 367 ч.1 п.1 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженкою м. Вільногірська,
Дніпропетровської області, і/к №
НОМЕР_1, зареєстрованою за місцем
проживання по АДРЕСА_2, та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем м.
Вільногірська, Дніпропетровської
області, працюючим слюсарем в КП
«Жилсервіс» Вільногірської міської
ради, Дніпропетровської області,
зареєстрованим за місцем проживання
АДРЕСА_1, зареєстрований 20 червня 2009
року у відділі РАЦС Вільногірського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області, актовий
запис № 61, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1,
аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3/10 частин
щомісячного доходу відповідача, але не
менше 30% прожиткового мінімуму дітей
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з дати подачі позову, тобто, з
18 березня 2014 року, по день досягнення
дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в
частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, -
243.60 грн., для відшкодування судових
витрат в виді судового збору за подачу
позову про розірвання шлюбу, та в дохід
держави України судовий збір - 243.60 грн.,
за задоволену позовну вимогу про
стягнення аліментів.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення підлягає скасуванню,
якщо судом буде встановлено, що
відповідач не з'явився в судове
засідання та не повідомив про причини
неявки з поважних причин і докази, на
які він посилається, мають істотне
значення для правильного вирішення
справи.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через
Вільногірський міський суд,
Дніпропетровської області. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Копію рішення, протягом двох днів з
часу його проголошення, надіслати
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення сторонам.

Копію рішення після набрання ним
законної сили надіслати до органу
державної реєстрації актів цивільного
стану.

Головуючий суддя
Шаповал Г.І