Справа № 0522/5075/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року Калінінський
районний суд м. Донецька в складі

головуючого судді Ткаченко Л.В.

при секретарі Рябуха А.В.

представників ОСОБА_1,
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання її такою, що втратила право на
користування жилим приміщенням та
виселення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищеназваним позовом, який пізніше
уточнив, вказавши, що перебуваючи у
шлюбі з ОСОБА_4 з 1999 року зареєстрував
її у квартирі АДРЕСА_1, яка на підставі
договору дарування від 10.12.2003 року
належить йому на праві приватної
власності. В 2011 року шлюбні відносини з
відповідачкою припинені, сім*я
розпалася остаточно, але після
розірвання шлюбу ОСОБА_4 залишилася
проживати в спірній квартирі,
комунальні послуги не оплачує,
внаслідок чого утворилася велика
заборгованість. Не зважаючи на те, що
відповідач ОСОБА_4 має своє власне
житло, відмовляється виселятися з
квартири, чим позбавляє позивача, як
власника квартири, права користування
та розпорядження нерухомим майном.

У судовому засіданні представник
позивача, підтримавши позовні вимоги,
просила суд визнати ОСОБА_4 такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням в спірній квартирі та
виселити її.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги позивача не
визнала, вказавши, що від шлюбу з ОСОБА_3
мають неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який також зареєстрований
в спірній квартирі та проживає з
відповідачкою. У разі виселення
відповідачки зі спірної квартири
дитина не може залишитися проживати з
батьком, оскільки на даний час не
визначено місце проживання дитини з
ним.

Вислухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_3 обґрунтовані та підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1. ч.2, ст. 317 ЦПК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд; власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

За правилами ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 19 лютого 2002 року, та на підставі
рішення Калінінського районного суду
м. Донецька від 04.01.2012 року шлюб між ними
розірваний (а.с. 4, 7).

На підставі договору дарування, 10
грудня 2003 року приватним нотаріусом
Донецького нотаріального округу
ОСОБА_6, позивач ОСОБА_3 є власником
квартири АДРЕСА_1 (а.с.6).

Рішенням Калінінського районного суду
м. Донецька від 19 грудня 2013 року, яке
набрало законної сили, відмовлено у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про
визнання спірної квартири спільною
сумісною власністю та визнання за нею
права власності на ? частину квартири.

Судом встановлено, що представником
відповідачки в судовому засіданні не
оспорювалося належність на праві
власності останній частини квартири
АДРЕСА_2.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність наданих
суду доказів, суд дістається висновку,
що обставини, на які посилається
позивач, знайшли своє підтвердження в
судовому засіданні, а тому задовольняє
позовні вимоги ОСОБА_3 та визнає ОСОБА_4
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням в спірній квартирі
та виселяє її.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ч.2, 224-226 ЦПК
України, ст. ст. 391, 317 ЦК України -

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

ОСОБА_4, 1980 року народження визнати
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням - квартири номер
АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_4 з квартири номер
АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Калінінський
районний суд м. Донецька протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СУДДЯ:

20.03.2014