Справа №584/119/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Гриценко П. П.Номер
провадження 22-ц/788/772/14 Суддя-доповідач -
Ільченко О. Ю. Категорія - 5
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Рибалки В. Г., Шевченка В. А.,

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Путивльського районного
суду Сумської області від 19 березня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4

про встановлення факту проживання
однією сім'єю, визнання квартири
спільною сумісною власністю та
визнання права власності на 1/2 частину
квартири,

в с т а н о в и
л а:

Рішенням Путивльського районного суду
Сумської області від 19 березня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального і
процесуального права, просить
зазначене рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким задоволити
позовні вимоги в повному обсязі. При
цьому, зазначає, що суд першої
інстанції не взяв до уваги покази її
тітки про те, що після переїзду з м.
Харкова до м. Путивля вона з нею не
мешкала, а проживала разом з
відповідачем та, що вона додала частину
коштів на придбання спірної квартири, а
також той факт, що перебуваючи в
офіційному шлюбі вони разом з
відповідачем здійснили в квартирі
покращення, що підвищило її ринкову
вартість. Крім того, посилається на те,
що суд не дослідив доходи відповідача,
які б не дали йому змоги придбати
квартиру.

Заслухавши пояснення позивачки та її
представника, які підтримали
апеляційну скаргу, заперечення
відповідача, його представника,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив з того, що спірна
квартира була куплена відповідачем
особисто до реєстрації шлюбу між
сторонами, а доказів того, що квартира
придбана за спільні кошти сторін
позивачкою не надано. Суд також вважав,
що відсутні підстави для встановлення
факту проживання сторін однією сім'єю
до реєстрації шлюбу. Колегія суддів
погоджується з таким висновком суду,
оскільки він ґрунтується на матеріалах
справи.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивачка та відповідач 02 серпня 2006
року зареєстрували шлюб, мають дочку
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішенням суду
від 30 грудня 2012 року шлюб між ними
розірваний. (а.с. 7-10)

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 15 жовтня 2005 року відповідач ОСОБА_4
купив трикімнатну квартиру АДРЕСА_1
(а.с. 11)

Звернувшись до суду з позовом,
позивачка посилається на те, що
квартира куплена під час їх спільного
проживання за спільні кошти. А
збільшуючи позовні вимоги, ставила
питання про визнання квартири об'єктом
спільної сумісної власності подружжя
внаслідок зроблених в квартирі
поліпшень, пов'язаних з ремонтом та
встановленням сантехніки.

Перевіряючи доводи позивачки,
встановлено, що сторони познайомились
в 2005 році, а влітку позивачка переїхала
з м. Харкова до м. Путивль, де проживає
її тітка та відповідач.

Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та
чоловік проживають однією сім'єю, але
не перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 3 СК України
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Позивачка зазначала, що з літа 2005 року
проживала з відповідачем у квартирі
його матері. Однак, на підтвердження
факту спільного проживання однією
сім'єю в період з червня 2005 року по
серпень 2006 року вона не навела доказів,
які б свідчили про ведення спільного
господарства з позивачем, про ведення
спільного бюджету, спільні витрати та
спільне придбання майна для потреб
сім'ї.

Із довідки житлово-експлуатаційної
контори м. Путивля від 27 січня 2014 року
вбачається, що відповідач
зареєструвався в спірній квартирі 26
жовтня 2005 року, тобто одразу після
купівлі, а позивачка була
зареєстрована 06 вересня 2006 року, після
народження дитини та реєстрації шлюбу.

Ні в суді першої інстанції, ні в
апеляційному суді позивачка не надала
доказів того, що вона вносила особисті
кошти на придбання квартири. Доводи її
про те, що допомогу надавали її батьки,
не підтверджуються відповідними
доказами.

Разом з тим, відповідач надав докази
про те, що ним були продані дві
однокімнатні квартири, замість яких, як
він зазначав, купив трикімнатну
квартиру. Ця обставина підтверджується
договорами купівлі-продажу. (а.с. 67-68)

Посилання позивачки на ту обставину, що
разом з відповідачем здійснювала
ремонт квартири, внаслідок чого
квартира збільшилась у своїй вартості,
а тому її слід визнати об'єктом
спільної сумісної власності, колегія
суддів також не може взяти до уваги,
оскільки в справі про це відсутні
докази.

Наявність у справі одного звіту про
оцінку нерухомого майна, згідно якого
ринкова вартість спірної квартири
становить 207740 грн. не свідчить про факт
здійснення відповідних переобладнань
в квартирі, що давало б правову
підставу для визнання квартири
об'єктом спільної власності. Сам же
відповідач проти цього заперечує,
зазначаючи, що в квартирі спільно
здійснювали поточний ремонт.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

І, оскільки, позивачкою не надано
безспірних доказів які б давали
підстави для зміни чи скасування
судового рішення, а тому підстави для
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Путивльського районного суду
Сумської області від 19 березня 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду Сумської
області: О.Ю. Ільченко