Єдиний унікальний номер 271/47/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4025/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області у
складі :

головуючого - судді Жданової В.С.

суддів
: Принцевської В.П., Тимченко О.О.,

при
секретарі Забавіній М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 27 березня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання права особистої приватної
власності та за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є
об'єктом спільної сумісної власності,-

В С Т А Н О В И В :

25.01.2013 року ОСОБА_2 звернулася з позовом
до ОСОБА_1 про визнання права особистої
приватної власності на квартиру
АДРЕСА_1. В обґрунтування позову
зазначила, що з 16.07.1994 року по 07.06.2006 року
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем ОСОБА_1 В період спільного
проживання 13.04.2004 року за особисті
грошові кошти вона придбала
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Частину
грошей 9607 грн. вона отримала від
продажу належного їй спадкового
будинку, а частину грошей 5000 доларів
США вона отримала за кредитним
договором. Оскільки квартира
придбана за її особисті кошти, тому
належить їй на праві особистої
приватної власності.

09.10.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ
майна, що є об'єктом спільної сумісної
власності. В обґрунтування позову
зазначив, що під час перебування у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 13.04.2004
року ними за рахунок спільних коштів
була придбана квартира АДРЕСА_1, яку на
даний час ОСОБА_1 має намір продати без
його згоди. Просив визнати спірну
квартиру спільною сумісною власністю
подружжя та визнати за ним право
власності на ? частину спірної
квартири.

Рішенням Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 27 березня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
права особистої приватної власності
задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право
особистої приватної власності на
квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1. Вирішено питання про судовий
збір. У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є
об'єктом спільної сумісної власності
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, просить рішення суду скасувати,
ухвалите нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та
задовольнити його зустрічні позовні
вимоги. В обґрунтування доводів
апеляційної скарги зазначає, що гроші
від продажу будинку ОСОБА_2 витратила
на свій розсуд, а спірна квартира була
придбана ними за спільні кошти та
кошти, отримані за кредитом, який був
отриманий перед покупкою квартири та
виплачений спільно протягом року.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної
скарги у повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 просить апеляційну
скаргу відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційної
інстанції, пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали
цивільної справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один із них не мав з
поважної причини / навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо/ самостійного
заробітку / доходу. Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об»єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
спірна квартира була придбана
позивачкою під час перебування у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем,
але за її особисті грошові кошти,
частину яких 9607 грн. вона отримала від
продажу належного спадкового будинку.,
а частину 5000 доларів США отримала за
кредитним договором, що відповідно до
ст.. 57 СК України є підставою для
визнання квартири особистою приватною
власністю позивачки.

Проте, з таким висновком суду
погодитись не можна, оскільки він
зроблений судом першої інстанції з
порушенням норм матеріального права та
не ґрунтується на фактичних обставинах
справи.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1
перебували у зареєстрованому шлюбі з
16.07.1994 року по 07.06.2006 року. Під час
перебування у зареєстрованому шлюбі
відповідно до договору купівлі-продажу
від 13.04.2004 року на ім.»я ОСОБА_2 придбана
квартира АДРЕСА_1 вартістю 11223 грн.

Суд першої інстанції визнав, що на
покупку квартири позивачкою були
витрачені особисті кошти: 9607 грн. -
отримані нею від продажу 27.02.2004 року
належного їй спадкового будинку
АДРЕСА_2 та отримані за кредитним
договором від 09.04.2004 р.

Відповідно до ст..57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Проте, будь-яких доказів про те, що
отримані позивачкою 27.02.2004 року від
продажу спадкового будинку гроші у
сумі 9607 грн. були сплачені нею 13.04.2004
року за покупку спірної квартири
позивачкою не надано.

Свідоцтво про право на спадщину за
законом від 20.02.2003 р. на ім.»я позивачки
та договір купівлі-продажу від 27.02.2004
р., на які суд першої інстанції послався
в обґрунтування вимог позивачки,
свідчать лише про те, що позивачка
отримала у спадщину будинок, який
продала за 9607 грн. Вказані обставини
не є безспірними та переконливими
доказами того, що отримані від продажу
9607 грн. були витрачені позивачкою на
придбання спірної квартири. Такий
висновок суду є лише припущенням, але
згідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
визнав отримані позивачкою за
кредитним договором від 09.04.2004 р 5000
доларів США особистою власністю
позивачки, що суперечить вимогам ч.4 ст.
65 СК України.

З матеріалів справи вбачається, що
кредит отримано під час перебування у
зареєстрованому шлюбі 09.04.2004 року та
погашено у повному обсязі 27.04.2005 року
також під час спільного проживання
подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК
України договір, укладений одним із
подружжя в інтересах сім»ї, створює
обов»язок для другого з подружжя, якщо
майно, одержане за договором,
використане в інтересах сім»ї. Як
роз»яснив Пленум Верховного Суду
України в п.п. 23,24 Постанови від 21..12.2007
р. №11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з»ясувати джерело і час
його придбання. До складу майна , що
підлягає поділу, включається загальне
майно подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов»язаннями, що
виникли в інтересах сім»ї.

За таких обставин висновок суду першої
інстанції про те, що внесені на покупку
квартири грошові кошти, отримані
позивачкою ОСОБА_2 за договором
кредиту, є її особистою власністю,
суперечить вимогам ч.4 ст. 65 СК України
та є помилковим.

За таких обставин апеляційний суд
приходить до висновку про те, що спірна
квартира була придбана подружжям в
період зареєстрованого шлюбу за
спільні кошти, тому є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.. 63 СК України дружина
та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
частки майна дружини і чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
контрактом.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі
поділу майна, що є суб»єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором, тому вимоги ОСОБА_1 про
визнання за ним права власності на ?
частку спірної квартири є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

За таких обставини апеляційний суд
приходить до висновку про задоволення
апеляційної скарги, скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення про відмову в позові
ОСОБА_2 та задоволення зустрічного
позову ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України
апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 27 березня 2014 року
скасувати.

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права
особистої приватної власності на
квартиру розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання майна об'єктом
спільної сумісної власності та його
розподіл задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 об'єктом
спільної сумісної власності ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, визнавши за кожним право
власності на ? частину зазначеної
квартири.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: