ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 174/294/14-ц,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року
м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд
Дніпропетровської області

у складі головуючого судді
Ілюшик І.А.

при секретарі
Заіка А.В.

за участі позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Вільногірську
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в здійсненні права
особистої приватної власності на
житло,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до
ОСОБА_2 в якому просив усунути
перешкоди в здійсненні ним свого права
власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом
зобов'язання відповідача знятися з
реєстраційного обліку із зазначеної
квартири у встановленому
законодавством України порядку.

Позов обґрунтовує тим, що з 27.09.2003
року по 03.08.2010 року, вони з відповідачем
перебували у зареєстрованому шлюбі, за
час спільного проживання на підставі
договору дарування від 14.07.2008 року
позивач придбав у особисту приватну
власність квартиру АДРЕСА_1. Відповідач
на теперішній час за паспортним
обліком зареєстрована у вказаному
житловому приміщенні, однак з моменту
розірвання шлюбу разом з дітьми
добровільно виселилася з квартири і до
теперішнього часу в ній не проживає,
добровільно зніматися з
реєстраційного обліку не бажає.
Позивач змушений оплачувати
житлово-комунальні послуги за
відповідача. Також в майбутньому у разі
виникнення у нього наміру продати або
подарувати спірне житло, то реєстрація
відповідача створить перешкоду для
такого відчуження. В зав'язку з цим
просив позов задовольнити.

Позивач в судове засідання
з'явився, позов та його обґрунтування
підтримав в повному обсязі, просив його
задовольнити, зобов'язати ОСОБА_2
знятися з реєстраційного обліку із
належної йому квартири. Додатково суд
пояснив, що відповідач добровільно
знятися з реєстраційного обліку не
бажає, зареєстрована в його квартирі
під час перебування їх у шлюбі, як
дружина, не проживає у його квартирі з
03.08.2010 року після розірвання шлюбу. На
теперішній час вона проживає у
квартирі батьків по АДРЕСА_6.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилася, про день, час та
місце розгляду справи повідомлена
належним чином, подала письмову заяву в
якій просила справу розглядати та
закінчувати без її участі (а.с. 20).

Суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності відповідача,
враховуючі положення ст. 158 ЦПКУ.

Заслухавши пояснення позивача,
оглянувши письмові докази по справі,
суд дійшов наступного висновку.

Сторони перебували у шлюбі, який
зареєстровано 27.09.2003 року, та розірвано
03.08.2010 року рішенням Вільногірського
міського суду Дніпропетровської
області (а.с. 4).

Від шлюбу мають двох малолітніх
дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5, 6).

Позивачу на праві приватної
власності належить квартира АДРЕСА_1,
що підтверджується договором
дарування та копією витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно (а.с. 7,8).

У вказаній квартирі
зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, а також
ОСОБА_3, ОСОБА_4, згідно довідки про
склад сім'ї № 683 від 13.03.2014 року (а.с. 9).

Згідно акту від 19.03.2014 року за № 732,
після розлучення 03.08.2010 року

ОСОБА_2 змінила помешкання за адресою
АДРЕСА_1 і на теперішній час за даною
адресою не проживає (а.с. 10).

Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд
розглядає справу в межах заявлених
позивачем вимог і на підставі доказів
сторін, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 3, 4 ЦПК
України кожна особа має право в порядку
встановленому цим Кодексом, звернути
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, який здійснюється
судом у спосіб, визначений законами
України.

Правовідносини, які виникли між
сторонами регулюються Житловим
кодексом УРСР, Цивільним кодексом
України, Цивільним процесуальним
кодексом України, Законом України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні», та
іншими нормативно-правовими актами
України з житлових питань.

Положення ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР
зазначає, що до членів сім'ї належать
дружина наймача (власника), їхні діти,
батьки та інші особи, якщо вони
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство. Права члена
сім'ї має також і особа, яка перестала
бути членом сім'ї наймача, але
продовжує проживати в займаному ним
житловому приміщенні.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом при
відсутності члена сім'ї без поважних
причин більше одного року, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником майна або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Статтею 15 ЦК України передбачено право
кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного судочинства.

Тобто, об'єктом захисту є порушене,
невизнане або оспорене право чи
цивільний інтерес, які і є підставою
для звернення особи за захистом свого
права із застосуванням відповідного
способу захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Перелік таких способів
захисту, наведено в ч. 2 вказаної статті.

Крім того, згідно ст. 7 ЗУ «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Законом України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» визначено, що
реєстрація - це внесення інформації до
єдиного державного демографічного
реєстру про місце проживання або місце
перебування особи із зазначенням
адреси, за якою з особою може вестися
офіційне листування або вручення
офіційної кореспонденції.

При цьому, вищевказаний Закон
встановлює, що особи, винні у порушенні
його вимог, несуть відповідальність
згідно із законом (ст. 15).

Однак положеннями діючого
законодавства не передбачена
цивільно-правова відповідальність за
порушення положень ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні».

Як убачається з матеріалів справи,
юридичними фактами, які складають
підставу позову, є відсутність
відповідача за місцем її реєстрації у
квартирі за адресою: АДРЕСА_1, що
належить на праві приватної власності

ОСОБА_1 з 03.08.2010 року. В зв'язку з цим
позивач просить зобов'язати
відповідача знятися з реєстраційного
обліку із зазначеної квартири. До
початку розгляду справи по суті
позивач позовні вимоги не змінив, тому
суд розглядає справу в межах заявлених
позовних вимог.

Розглядаючи позовні вимоги, суд не
знайшов підстав для задоволення
позову, оскільки вимога про
зобов'язання відповідача знятися з
реєстрації у житловому приміщенні
заявлена не у передбачений законом
спосіб (ст. 16 ЦК України).

У разі виникнення спору між власником
та особами, які вселялися в житло у
якості членів сім'ї, слід врахувати, що
право користування житлом має
речово-правовий характер, у зв'язку з
чим припинення цього права повинно
відбуватися згідно з вимогами статей
405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може
бути припинений за рішенням суду на
вимогу власника майна за наявності
обставин, які мають істотне значення
або через відсутність особи понад один
рік у спірному житловому приміщенні.
Позов власника житлового приміщення до
особи, яка вселялась до житлового
приміщення у якості члена його сім'ї не
може бути вирішено на підставі ст.ст. 71,
107 ЖК УРСР. Застосування цих правових
норм можливо лише тоді, коли мова іде
про громадян, які набули право
користування житловим приміщенням у
державному та комунальному житловому
фонді, однак втратили до нього інтерес
з різних підстав.

Слід зазначити, що вирішення питання
про зняття особи з реєстраційного
обліку залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи жилим приміщенням відповідно до
норм цивільного законодавства (ст. 405 ЦК
України), що відповідає правовій
позиції Верховного Суду України,
викладеній у постанові від

16.01.2012 р. у справі № 6-57цс11. А вирішення
питання про зняття з реєстраційного
обліку без вирішення у встановленому
законом порядку з дотриманням положень
ст. 11 ЦПК України питання про наявність
чи відсутність у особи права
користування жилим приміщенням (ст. 405
ЦК України) не є належним способом
захисту.

Оцінивши вищевказане,
встановивши обставини справи,
перевіривши правові підстав позову,
з'ясувавши характер спірних
правовідносин між сторонами,
враховуючи обраний позивачем спосіб
захисту порушеного права, суд вважає за
необхідне відмовити в задоволенні
позову.

В зв'язку з відмовою в задоволенні
позову судові витрати віднести на
рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-61, 79, 88, 209, 222,
214, 215, 294 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в
здійсненні права особистої приватної
власності на житло - відмовити в
повному обсязі.

Судові витрати віднести на
рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, через
Вільногірський міський суд
Дніпропетровської області. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

Вільногірського міського суду

І.А.Ілюшик