Справа № 265/2648/14-ц
Провадження № 6/265/218/14
У Х В А Л А

25 квітня 2014 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя Донецької області у
складі:

головуючого судді Адамової Т.С.,

при секретарі
Хайтуловій Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Маріуполя
Донецької області подання
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції Головного
управління юстиції у Донецькій області
(далі по тексту Орджонікідзевського
ВДВС ММУЮ) про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України до виконання нею своїх
зобов'язань, -

В С Т А Н О В И В :

Орджонікідзевський ВДВС ММУЮ
звернувся до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України до
виконання ним своїх зобов'язань,
посилаючись на те, що на виконанні в
Орджонікідзевському ВДВС
Маріупольського МУЮ перебуває зведене
виконавче провадження № 34340745 по
примусовому виконанню виконавчого
листа № 2-22. виданого 26.03.2012 року
Орджонікідзевським районним судом
м.Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди 45876,82
грн.. моральної шкоди 3000 гри., витрати на
правову допомогу, у розмірі 3833 грн.,
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 459 грн.. ІТЗ у розмірі 250 грн.
витрати по сплаті судової
товарознавчої експертизи у розмірі
1800,96 грн., а всього 55219, 78 грн. та
виконавчого листа № 2-126 виданого 23.04.2012
року Орджонікідзевським районним
судом м.Маріуполя про стягнення з
ОСОБА_1 на користь Моторного (
транспортного) бюро України витрати,
пов'язаної з виплатою страхового
відшкодування в сумі 2550С.00 грн., витрати
за проведення експертного дослідження
у розмірі 550,00 грн., витрати по сплаті
судового збору в сумі 260,50 грн., ІТЗ 120.00
грн., а всього 28430,50 грн. 15.06.2012 року та
10.05.2012 року відповідно, державним
виконавцем на підставі ст. ст. 17, 19. 20, 25
Закону України „Про виконавче
провадження" були винесені постанови
про відкриття виконавчого провадження
з виконання вказаних виконавчих
документів. Згідно відповіді БТІ
м.Маріуполя за боржником ОСОБА_1 не
зареєстроване нерухоме майно. Згідно
відповіді ВРЕР-1 м.Маріуполя за
боржником ОСОБА_1 зареєстрований
транспортний засіб OLTCIT CLUB НОМЕР_1,
куз.НОМЕР_2. 06.08.2012 року державним
виконавцем керуючись ст.57 Закону
України „Про виконавче провадження"
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, якою накладено арешт
на вищезазначений транспортний засіб.

Згідно повідомлення ВРЕР- 1 м.Маріуполя
№-9/4-2328 від 07.08.2012 року постанову
прийнято до виконання, на транспортний
засіб OLTCIT CLUB НОМЕР_1 - накладено арешт.
18.09.2012 року державним виконавцем
керуючись ст.ЗЗ Закону України "'Про
виконавче провадження" винесено
постанову про приєднання виконавчого
провадження № 33068576 до зведеного
виконавчого провадження № 34340745. 18.09.2012
року державним виконавцем керуючись
ст. 40 Закону України "Про виконавче
провадження" винесено постанову про
розшук майна боржника, а саме :
транспортного засобу ОЬТСІТ OLTCIT CLUB
НОМЕР_1 куз.НОМЕР_2. 16.10.2012 року
державним виконавцем вихідом за
адресою боржника : АДРЕСА_1 встановлено,
що боржник ОСОБА_1 за вказаною адресою
мешкає, зареєстрований, майно на яке
можливо звернути стягнення не
виявлено, про що було складено
відповідний акт. 08.04.2013 року
боржник з'явився до відділу ДВС за
викликом, державного виконавця,
відомості про сплату боргу не надав,
повідомив, що має намір стати не
пенсійний облік, про що мається
відповідна відмітка на зворотному боці
обкладинки виконавчого провадження.
Згідно довідки з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно -
інформація щодо боржника відсутня.
Згідно відповідей ДПС України
інформація про місце отримання доходів
та відкриті боржником рахунки у банках
чи інших фінансових установах -
відсутня. Згідно відповідей Пенсійного
фонду України боржник пенсію не
отримує, інформацію про осіб -
боржників, які працюють за трудовими та
цивільно-правовими договорами - не
виявлено. Згідно відповіді Управління
праці та соціального захисту населення
Орджонікідзевського району боржник на
обліку не перебуває, ніяких видів
допоміг, компенсацій та пільг не
отримує. 12.03.2014 року виходом за
адресою боржника : АДРЕСА_1, потрапити
до будинку не було можливості, дома
нікого не було. Залишена повістка.
13.03.2014 року за повісткою до відділу ДВС
з'явилась ОСОБА_3, яка мешкає за адресою
: АДРЕСА_1, та повідомила, що боржник
ОСОБА_1 за вказаною адресою не мешкає,
виїхав з вказаної адреси приблизно
півроку тому, місце його мешкання їй
невідомо, стосунки з ним не підтримує
та має намір розлучитися. Боржник
будучи обізнаним, про обов'язки
покладені на нього рішеннями суду до
відділу більше не з'являвся. Будь яких
пояснень та повідомлень про зміну
місця мешкання, матеріальний стан, не
надавав. Вимоги виконавчих документів
боржником не виконано. Жодних заходів,
направлених на виконання рішення суду
боржником не здійснено.
Орджонікідзевський ВДВС ММУЮ просить
суд встановити тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до
виконання ним своїх зобов'язань.

У судове засідання представник
Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ не
з'явився з невідомих суду причин, про
слухання справи повідомлявся
своєчасно та належним чином.
Відповідно до ч.2 ст.377-1 Цивільного
процесуального кодексу України від 18
березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та
доповненнями) (далі за текстом ЦПК
України) суд негайно розглядає подання
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця. З урахуванням
наведеного, суд вважає за можливим
розглянути подання у судовому
засіданні на підставі доказів, які
маються в матеріалах справи, без участі
представника державної виконавчої
служби.

Дослідивши надані матеріали, суд
вважає, що подання задоволенню не
підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21
квітня 1999 року №606-XIV (зі змінами та
доповненнями) (далі за текстом ЗУ «Про
виконавче провадження») у випадках,
коли особа ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на неї судовим
рішенням державний виконавець має
право у процесі здійснення виконавчого
провадження звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України.

Згідно ст.6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» від 21 січня 1994 року
№3857-ХІІ (зі змінами та доповненнями)
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, у разі, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, до виконання
ним зобов'язань.

Крім того, право на свободу пересування
та право залишати будь-яку країну,
включаючи свою власну, визначається
Протоколом №4 до Конвенції про захист
прав та основних свобод людини від 04
листопада 1950 року (Конвенцію
ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17
липня 1997 року), який гарантує деякі
права і свободи, що не включені до
Конвенції та першого Протоколу до неї
(відкритий для підписання 16 вересня 1963
року). Зокрема, стаття 33 Конституції
України від 28 червня 1996 року №254к/96-ВР
(зі змінами та доповненнями) без
суттєвих змін відтворює це конвенційне
положення.

Свобода пересування не є абсолютним
правом. Вона може бути правомірно
обмежена державою, але лише за певних
умов: такі обмеження мають бути
передбачені національним законом,
відповідати критерію «необхідності у
демократичному суспільстві» та
слугувати правомірній меті (інтереси
національної або громадської безпеки,
забезпечення громадського порядку,
запобігання злочинам, охорона здоров'я
або моралі, захист прав і свобод інших
осіб). Крім того, п.4 ст.2 Протоколу №4
встановлює, що право на свободу
пересування можуть у певних
місцевостях підлягати обмеженням, що
встановлені згідно із законом і
виправдовуються суспільними
інтересами.

За таких підстав, суд вважає, що
подання Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України
до виконання ним своїх зобов'язань є не
обґрунтованим та в його задоволенні
слід відмовити, оскільки свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом,
гарантується Конституцією України.
Крім, того у справі відсутні будь-які
докази про наявність або відсутність у
ОСОБА_1 паспорта - громадянина України.
Не надано доказів щодо наявності у
боржника закордонного паспорту, або
наявності у компетентних органів заяви
боржника про отримання такого, не
надано доказів, які б давали підстави
вважати, що боржник має намір виїхати
за кордон тимчасово або на постійне
місце проживання, а також те, що не
застосування таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
368, 377-1 ЦПК України, Законом України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», Законом
України «Про виконавче провадження»,
суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції Головного
управління юстиції у Донецькій області
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України
до виконання ним своїх зобов'язань -
відмовити.

На ухвалу суду може бути подана
апеляційна скарга, що подається до
Апеляційного суду Донецької області
через Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя Донецької області
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя________________ Т.С.Адамова