Справа № 2-1198/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року

м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого судді - Г.О. Козленко,

за участю секретарів - Л.Л. Григорович,
Т.В. Лісової

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Комунальне підприємство «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду» Солом'янської районної в м.
Києві адміністрації про відшкодування
шкоди, завданої залиттям квартири, -

встановив:

Позивач звернулася до
Солом'янського районного суду м. Києва
з вказаною позовною заявою та просила
суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь
майнову шкоду в розмірі 5 099 грн та
моральну шкоду в розмірі 1000 грн, які
завдані внаслідок затоплення квартири.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що вона проживає у
двокімнатній квартирі АДРЕСА_1,
поверхом вище, у квартирі АДРЕСА_2
проживає відповідач.

23 червня 2013 року квартиру позивача було
затоплено водою з вини відповідача, що
підтверджується актом
житлово-експлуатаційної організації.

Внаслідок залиття у квартирі було
пошкоджено: кімнату 17,1 м2 (шпалери на
стінах та стелі), кухню 7,4 м2 (шпалери на
стінах та стелі), коридор 10,3 м2 (шпалери
на стінах та стелі).

Відповідно до висновку технічного
експерта для усунення виявлених
пошкоджень необхідно провести
ремонтно-відновлювальні роботи, а саме:
зняття шпалер звичайних зі стель та
стін у кімнаті 17,1 м2 , кухні 7,4 м2 ,
коридорі 10,3 м2 , шпаклювання стін та
стель (підготування стін до поклейки
шпалер) в кімнаті 17,1 м2, кухні 7,4 м2 та
коридорі 10,3 м2, ґрунтування стін та
стель в кімнаті 17,1 м2, кухні 7,4 м2 та
коридорі 10,3 м2, обклеювання стін та
стель в кімнаті 17,1 м2, кухні 7,4 м2 та
коридорі 10,3 м2.

Згідно висновку складеному суб'єктом
оцінюючої діяльності ТОВ
"Приват-Консалтинг" вартість
проведення відновлювального ремонту
квартири позивача становить 5 099 грн.

Також позивач зазначає, що їй було
завдано моральної шкоди, яка полягає у
втраті спокою, душевних стражданнях,
яких зазнала позивач у зв'язку із
знищенням і пошкодженням майна, та
оцінює її в 1000 грн.

У зв'язку з відмовою відповідача
добровільно відшкодувати шкоду
завдану залиттям квартири, позивач
змушена звернутися до суду за захистом
своїх порушених прав.

В судовому засіданні позивач
позов підтримала в повному обсязі
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві, надавши при цьому
відповідні пояснення.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог в повному
обсязі та просив відмовити у
задоволенні позову.

В обґрунтування заперечень,
посилався на невідповідність акту про
залиття квартири вимогам п.2.3.6. «Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій»,
затверджених наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17.05.2005 № 76. Зазначив, що не вказане повне
місце розташування квартири, яку було
обстежено на предмет залиття; при
складанні акту не був встановлений
характер залиття і його причини; акт
про залиття квартири складався без
присутності позивача і відповідача; в
акті не вказана дата виникнення
залиття. Крім того, не складався акт про
неможливість потрапити в квартиру
відповідача.

До того ж, представник
відповідача не погоджувався з розміром
збитків по звіту про незалежну оцінку
вартості матеріальних збитків, який
надала позивач, вважаючи, що розмір
збитків розрахований не вірно, у
зв'язку з загальною різницею площі стін
і стелі, що підлягають ремонту; ціни на
вартість відновлюваних робіт не
обґрунтовані та інші підстави, які
виклав у своїх запереченнях, що
містяться в матеріалах справи.

Також не погоджувався з
відшкодуванням моральної шкоди з
підстав її необґрунтованості та
недоведеності.

Третя особа, КП «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду» Солом'янської районної в м.
Києві адміністрації, явку свого
представника в судове засідання не
забезпечила, про час та місце судового
засідання повідомлялася належним
чином, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши пояснення сторін, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи, зібрані у
справі докази, суд приходить до
висновку про часткове задоволення
позовних вимог, виходячи з наступних
підстав.

Згідно ст.ст.2-4 ЦПК України, провадження
в цивільних справах здійснюється
відповідно до законів, чинних на час
виникнення окремих процесуальних дій,
розгляду і вирішення справи. Кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до суду за захистом порушених або
оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено, що позивач є
власником особового рахунку та
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується:
договором купівлі-продажу зазначеної
квартири від 16.03.2001; довідками ВСП
"Батиївське" (а.с.5-7).

Поверхом вище знаходиться
квартира № АДРЕСА_2, власником якої є
відповідач, при цьому в квартирі
зареєстрована мати відповідача ОСОБА_2,
що підтверджується довідкою Форми № 3
ТОВ "Новобудова" від 05.02.2014.

Положеннями ст.319 ЦК України
передбачено, що власник володіє,
користується розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна дії, які
не суперечать закону. При здійсненні
своїх прав та виконанні обов'язків
власник зобов'язаний додержуватись
моральних засад суспільства. Власність
зобов'язує. Власник не може
використовувати право власності на
шкоду правам, свободам та гідності
громадян.

У відповідності зі ст.322 ЦК України,
власник зобов'язаний утримувати майно,
що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

23 червня 2013 року квартиру позивача було
затоплено водою.

Згідно з п.3 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є, зокрема,
завдання майнової (матеріальної) шкоди
іншій особі. Відшкодування збитків є
одним із способів захисту цивільних
прав (п.8 ч.2 ст.16 ЦК України).

Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій,
що затверджені наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17.05.2005 №76, що зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 25 серпня
2005 року за N927/11207 передбачено, що у разі
залиття, аварії квартир складається
відповідний акт. Як вбачається, в акті
повинно бути зазначено причину залиття
квартири.

25.06.2013 комісія у складі: майстра т/д
ОСОБА_3, майстра р/д ОСОБА_4,
слюсаря/сантехніка ОСОБА_5 склали акт
про те, що ними була обстежена квартира
АДРЕСА_1, по заяві мешканця, на предмет
залиття з вище розташованої квартири №
АДРЕСА_2. В квартирі № АДРЕСА_1 виявлені
сліди залиття: коридор - шпалери (стеля)
- 6,0 м2., стіна (шпалери)- 4,0 м2.; кімната -
шпалери (стеля) - 18,0 м2, стіна (шпалери)- 6,0
м2; кухня стеля (шпалери) - 7,2 м2, стіна
-(шпалери) - 4,6 м2; в зону залиття
потрапила паркетна підлога в коридорі
та в кімнаті. На сходовій клітині (місце
загального користування) на стелі та
стіні знаходяться сліди залиття - 0,9 м2.
Залиття одноразове виникло з вини
мешканців вище розташованої квартири
№ АДРЕСА_2, мешканці квартири №
АДРЕСА_2 доступу в квартиру не надали
(а.с.8).

Суд відхиляє посилання
представника відповідача про те, що акт
залиття квартири від 25 червня 2013 року
не відповідає обов'язковим вимогам,
встановленим законом, а тому не може
прийматись судом до уваги, як
допустимий доказ. Зазначений акт
комісійного обстеження квартири
складений за участю представників ВСП
«Батиївський» Комунальне підприємство
«Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду»
Солом'янської районної в м. Києві
адміністрації, яке відповідно є
виконавцем послуг з утримання будинків
і споруд та затверджений директором
ОСОБА_6; в акті зазначено дату, прізвища,
ініціали та займані посади членів
комісії, адресу квартир, відображено
причини залиття, обсяг та перелік
пошкоджень житлового приміщення. Акт
підписаний всіма членами комісії.
Актом також спростовуються доводи
представника відповідача щодо
відсутності відповідача під час
складання акту та оформлення окремого
акту про неможливість потрапити до
квартири відповідача, в самому акті
зазначено: «Мешканці квартири №
АДРЕСА_2 доступу до квартири не надали».
Та обставина, що акт не був підписаний
відповідачем не спростовує її вини у
залитті квартири, що належить на праві
власності позивачу. Невідповідність
акту додатку №4 Правил, в тій частині
про яку зазначав представник
відповідача, ніяким чином не
спростовує обставин викладених в акті.
Тобто акт загалом можна вважати таким,
що відповідає вимогам вищевказаних
Правил утримання жилих будинків та
прибудинкових територій. До того ж факт
залиття не заперечувався сторонами в
судовому засіданні.

Позивач самостійно звернулася до ТОВ
"Приват-Консалтинг" за проведенням
незалежної оцінки вартості
матеріальних збитків.

Згідно висновку експерта за
результатами проведення незалежної
оцінки вартості матеріальних збитків,
що виникли в наслідок залиття АДРЕСА_1
від 17.07.2013 - вартість збитку, що виник в
наслідок пошкодження оздоблення
вищевказаної квартири складає 5099 грн
(а.с.20-52).

Підстав ставити під сумнів
правильність висновку експерта за
результатами проведення незалежної
оцінки вартості матеріальних збитків
від 17.07.2013, у суду немає, оскільки
зазначені в кошторисі найменування
об'єктів у квартирі позивача, що
потребують ремонту, фактично
відповідають пошкодженням в квартирі
ОСОБА_1, які були зазначені в акті про
залиття від 25.06.2013. Необхідно зазначити,
що представник відповідача мав певні
зауваження до вищевказаного висновку
експерта, однак клопотання про
призначення судової
будівельно-технічної експертизи для
з'ясування розміру матеріальних
збитків, заподіяних позивачу внаслідок
залиття її квартири, представник
відповідача не заявляв, хоча суд,
керуючись положеннями ст.10 ЦПК
України, роз'яснив таке право.
Представник відповідача ним не
скористався, чим фактично погодився з
висновками експерта. В той же час,
представником відповідача в судовому
засіданні не надано суду належних та
допустимих доказів, які б
спростовували суму збитків, розрахунки
та інше за вищевказаним висновком
експерта.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

Розглядаючи спір про
відшкодування заподіяної шкоди, суд
повинен з'ясувати наявність у діях
відповідача складу цивільного
правопорушення, що включає
неправомірність поведінки, наявність
матеріальних втрат та їх розміру
(збитків), причинного зв'язку між
неправомірною поведінкою та
заподіяними збитками.

Відповідно до ст.ст.58, 59, 62, 63, 64,
212 ЦПК України, вказані обставини
підлягають встановленню на підставі
належних та допустимих доказів, які
оцінюються самостійно судом в їх
сукупності.

До істотних обставин, що
підлягають з'ясуванню судом та
доведенню сторонами у такому спорі, є
наявність всіх сукупних елементів
складу цивільного правопорушення; при
цьому позивач зобов'язаний довести
протиправність поведінки відповідача,
розмір заподіяної шкоди,
причинно-наслідковий зв'язок між
протиправною поведінкою та заподіяною
шкодою. Крім цього, відповідно до ст.22
ЦК України збитками є втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки), доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Статтею1192 ЦК України визначено, що з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Виходячи з наведених законодавчих
норм, слід зробити висновок, що повне
відшкодування шкоди можливе лише у
випадку відшкодування потерпілій
стороні всіх витрат, які необхідно
понести потерпілій для відновлення її
квартири у зв'язку з залиттям
останньої.

Таким чином, цивільне законодавство в
деліктних зобов'язаннях передбачає
презумпцію вини. Якщо в процесі
розгляду справи зазначена презумпція
не спростована, то вона є юридичною
підставою для висновку про наявність
вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням
визначених цивільним процесуальним
законом принципів змагальності й
диспозитивності цивільного процесу
саме на відповідача покладено
обов'язок доведення відсутності його
вини в завданні шкоди позивачу.

Протягом всього часу розгляду справи
судом не здобуто, а відповідачем та
його представником не надано належного
та допустимого доказу, який би свідчив
та обґрунтовував відсутність
протиправності в діях або
бездіяльності відповідача та його
вини.

В судовому засіданні стороною
відповідача не надано належних та
допустимих доказів на спростування
обставин зазначених в акті про залиття
та не спростовано причину залиття, не
надано доказів на підтвердження
відсутності вини відповідача у
завданні шкоди позивачу, також не
спростовані висновки експерта щодо
завдання збитків та не надано підстав
для звільнення відповідача від
обов'язку відшкодувати завдану ОСОБА_1
внаслідок залиття майнову шкоду.

Таким чином, оскільки в ході розгляду
даної справи знайшов своє
підтвердження факт наявності
причинного зв'язку між винними діями
відповідача та настанням негативних
наслідків у вигляді пошкодження
квартири належної позивачу, вимоги
позивача в частині відшкодування
майнової шкоди в розмірі 5099 грн за
рахунок відповідача підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Статтею 23 ЦК України встановлено яку
форму може набувати моральна шкода та в
яких випадках вона може бути заподіяна
особі, право на відшкодування якої
особа має внаслідок порушення її прав.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що
моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Також в Постанові Пленуму Верховного
Суду України, від 31.03.1995, № 4 "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди"
зазначено, що відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачу моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не довела заподіяння її
моральної шкоди, не зазначила в чому
саме полягає нанесена їй моральна
шкода.

Разом з тим, відповідно до положень ч.3
ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Згідно з
вимогами ст.ст.57-60 ЦПК України засобами
доказування в цивільній справі є
пояснення сторін і третіх осіб,
показання свідків, письмові докази,
речові докази і висновки експертів. Суд
приймає до розгляду лише ті докази, які
мають значення для справи. Обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Тобто позивачем не доведено та в ході
судового розгляду справи та не
підтверджено факту заподіяння
позивачу моральної шкоди, відсутнє
обґрунтування позовних вимог
немайнового характеру стосовно
стягнення з відповідача моральної
шкоди, не зазначено доказів, що
підтверджують позовні вимоги в цій
частині, не вказано з яких саме
міркувань позивач виходила, визначаючи
розмір суми відшкодування моральної
шкоди, та якими доказами це
підтверджується. Тому суд вважає такі
вимоги безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

На основі з'ясованих обставин,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин та
правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
дійшов висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на
користь якої постановлено рішення, суд
присуджує з другої сторони всі судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено, тому з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
сплачена сума судового збору в розмірі
229,40 грн.

З огляду на вищевикладене та керуючись
ст.ст.11, 15, 16, 22, 23, 319, 322, 1166, 1167, 1192 ЦК
України; ст.ст.4, 10, 11, 57-64, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК
України, суд,-

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Комунальне підприємство
«Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду»
Солом'янської районної в м. Києві
адміністрації про відшкодування шкоди,
завданої залиттям квартири -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
майнову шкоду завдану залиттям
квартири в розмірі 5099 (п'ять тисяч
дев'яносто дев'ять) грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
суму сплаченого судового збору у сумі
229 (двісті двадцять дев'ять) грн 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Солом'янський районний суд м. Києва
шляхом подачі апеляційної скарги
особою, яка його оскаржує протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
особами, які не були присутні у
судовому засіданні - протягом 10 днів з
дня отримання копії рішення.

Суддя -

Г.О. Козленко