АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3088/14
Доповідач - Кукліна Н.О.
Справа № 621/1458/13-ц
Головуючий 1 інст. - Овдієнко В.В.
Категорія : спадкові
24 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті
особи: Зміївська міська рада
Харківської області, Зміївська
державна нотаріальна контора,
Реєстраційна служба Зміївського
районного управління юстиції
Харківської області, Відділ
Держземагенства у Зміївському районі
Харківської області про визнання
частково недійсним свідоцтва про право
на спадщину та державного акта на право
по апеляційній скарзі ОСОБА_3
на рішення Зміївського районного
суду Харківської області від 12 березня
В травні 2013 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_4, який в ході
розгляду справи уточнювала, та просила
визнати недійсним свідоцтво на ім'я
ОСОБА_4 про право на спадщину за
заповітом в частині спадкування права
на земельну ділянку площею 0,08 га,
розташовану в АДРЕСА_1, наданої для
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд, зареєстрованого
в реєстрі нотаріальних дій за № 3- 793 від
31.10.2001 року , та визнати повністю
недійсним Державний акт на право
приватної власності на землю серія Р1 №
694165, зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 6552, виданий
Зміївською міською радою народних
депутатів 14.11.2001 року ОСОБА_4 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на земельну
ділянку площею 0,08 га, розташовану в
АДРЕСА_1, з цільовим призначенням
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд. В обґрунтування
позовних вимог вказувала, що свідоцтво
про право на спадщину видано
відповідачці після смерті ОСОБА_5, який
за життя державного акту на землю не
мав, тому успадкувати земельну ділянку
ОСОБА_4 не могла. При видачі на ім'я
відповідачки Державного акту на право
власності на землю межі не
узгоджувалися , рішення про видачу
державного акту прийнято
неповноважним органом на підставі
незаконного свідоцтва про право на
спадщину на земельну ділянку.
Відповідач проти позову
заперечувала, вказуючи, що успадкувала
житловий будинок та земельну ділянку
по АДРЕСА_1 на підставі заповіту ОСОБА_6,
якому за життя на підставі рішення
виконкому передана земельна ділянка
площею 0.08 га у приватну власність.
Рішенням Зміївського районного
суду Харківської області від 12 березня
2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину та
державного акту на право власності на
землю відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
ставиться питання про скасування
рішення суду першої інстанції та
ухваленні судом апеляційної інстанції
нового рішення про задоволення позову.
В обгрунтування вказується, що вона
довела факт видачі свідоцтва про
спадщину за заповітом на земельну
ділянку на ім'я ОСОБА_4 з порушенням
вимог закону , бо земельна ділянка, як
об'єкт власності , у спадкову масу не
повинна входити, бо за життя
спадкодавець ОСОБА_5 Державного акту на
земельну ділянку не мав, а рішення
виконкому про передачу у власність не
давало право відповідачці
успадковувати земельну ділянку.
Державний акт на право власності на
землю ОСОБА_4 також видано з істотним
порушенням норм земельного
законодавства , що дає їй право, як
орендарю суміжної земельної ділянки по
АДРЕСА_2, оспорювати право
відповідачки на спадкування земельної
ділянки площею 0,08 га по АДРЕСА_1 та
одержання її у власність на підставі
Державного акту на право власності на
землю. Рішення судом першої інстанції
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, вислухавши пояснення
представників сторін, обговоривши
наведені в скарзі доводи та
заперечення , перевіривши матеріали
справи знаходить апеляційну скаргу не
підлягаючою задоволенню виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції
встановлено, підтверджується
матеріалами справи, що житловий
будинок з надвірними будівлями, що
знаходиться в АДРЕСА_1, належав на праві
власності ОСОБА_5. Рішенням виконкому
Зміївської міської ради Харківської
області №295 від 30 грудня 1999 року
земельна ділянка площею 0,08 га по
АДРЕСА_1, передана у приватну власність
ОСОБА_5 для обслуговування житлового
будинку та надвірних будівель.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його
смерті відкрилася спадщина , яку на
підставі заповіту від 11 жовтня 1994 року
успадкувала ОСОБА_4 та 31 жовтня 2001 року
одержала свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на житловий
будинок з надвірними будівлями,
земельну ділянку площею 0,08 га ,
розташовані за адресою : АДРЕСА_1, та
грошові вклади. 14 листопада 2001 року
ОСОБА_4 Зміївською міською радою
народних депутатів видано Державний
акт на право приватної власності на
землю серії Р1 № 694165, який
зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 6552. ( а.с.131-157,
231-106)

Для обслуговування належної на
праві власності ОСОБА_3 нежитлової
будівлі ( магазину) , розташованої за
адресою АДРЕСА_2 між Зміївською міською
радою та ОСОБА_3 2 серпня 2012 року
укладено договір оренди земельної
ділянки . За умовами п.п. 2-4 в оренду
передається земельна ділянка
загальною площею 0,0368 га. , в тому числі
0,0224 га , що знаходиться під забудовою
капітальною одноповерховою будівлею,
0,0018 га - під тимчасовою спорудою, 0, 0126
під проїздами, проходами, площадками
для обслуговування нежитлової будівлі.
Земельна ділянка не має недоліків, що
можуть перешкоджати її ефективному
використанню. Договір є оплатним,
укладеним строком на 10 років. ( а.с.107-111)

Попередній власник нежитлової
будівлі , що знаходиться за адресою
АДРЕСА_2, ОСОБА_7 зверталася в суд з
позовом до ОСОБА_4 про захист
порушеного права, відновлення меж
землекористування, визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 серії Р1 №
694165, виданого на ім'я ОСОБА_4 14 листопада
2001 року , та відшкодування моральної
шкоди. Рішення Зміївського районного
суду Харківської області від 20 січня 2004
року , залишеного без змін ухвалою
судової колегії судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області від 20 травня 2004
року, у задоволенні позову ОСОБА_7
відмовлено через недоведеність , що
приватизацією відповідачкою ОСОБА_4
земельної ділянки по АДРЕСА_1 порушені
права позивача на користування
земельною ділянкою, на якій
знаходиться належний їй торгівельний
павільйон по АДРЕСА_2. (а. с. 202-204).

Відповідно до ст.ст. 3,4 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або опорюваних прав, свобод
чи інтересів. Здійснюючи правосуддя ,
суд захищає права, свободи чи інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Положеннями ст. ст. 10 ч.3 , 31 ч.1 ЦПК
України визначено , що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається , як на підставу своїх
вимог або заперечень. Сторони мають
рівні процесуальні права і обов'язки ,
в тому числі і щодо доведення чи
спростування обставин, на які вона
посилається , як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Статтею 15 ЦК України передбачено
право кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення.
Невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальних
засадам цивільного судочинства.

Захист цивільних прав та інтересів
здійснюється судом в спосіб,
визначений положеннями статті 16 ЦК
України.

Оцінюючи відповідно до вимог ст.ст.
10,11,60, 212,213 ЦПК України встановлені у
справі обставини, на які сторони
посилались, як на підставу своїх вимог
та заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні, суд першої
інстанції вважав недоведеним
порушення будь-яких прав чи інтересів
позивача фактом спадкування та
одержання у власність земельної
ділянки відповідачем та правильно
виходив із непорушності
основоположних прав і свобод кожної
фізичної або юридичної особи на мирне
володіння своїм майном та
неможливості позбавлення своєї
власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права.

Доводами апеляційної скарги
висновки суду першої інстанції не
спростовуються.

Посилання позивача в апеляційній
скарзі на закони, нормативні акти та
Рішення Конституційного суду України ,
що регулюють правила набуття
громадянами земельних ділянок у
власність, самі по собі на висновки
суду першої інстанції не впливають.

Згідно ст.. 303 ЦПК України
апеляційний суд в апеляційному порядку
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами. Апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Колегією суддів не встановлено
таких порушень норм процесуального та
матеріального права, які могли стати
підставою відповідно до вимог ст.. 309
ЦПК України для перегляду рішення суду
першої інстанції та ухваленні нового
про задоволення позову.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів , перевіряючи
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді 1 інстанції, визнає , що рішення
судом першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, що відповідно до
ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги

Керуючись ст.ст. 303,304,307, 308, 313, 317,
319, 323, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Зміївського районного
суду Харківської області від 12 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді