Номер провадження: 22-ц/785/3928/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Комаровської Н.В.,
Короткова В.Д.

з участю секретаря - Волчанського О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Прокуратури Одеської
області, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Одеській області про
стягнення матеріальної та компенсації
моральної шкоди , за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 28 січня 2014
року,

встановила:

У липні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернулась до Приморського районного
суду м. Одеси з позовом про стягнення
матеріальної та компенсації моральної
шкоди і з врахуванням уточнень в
обґрунтування своїх позовних вимог
посилалася на те,що постановою
Приморського районного суду м.Одеси
від 19.09.2012 року визнана неправомірною
бездіяльність посадових осіб
прокуратури Одеської області та
зобов'язано прокуратуру Одеської
області розглянути її заяву від 11.05.2012
року та прийняти відповідне рішення,
проте постанова суду не була виконана
за її заявою від 11.05.2012 року рішення , не
було прийнято.

Ухвалою слідчого судді Приморського
районного суду м.Одеси від 18.05.2013 року ,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області
від 11.06.2013 року , її скарга на
бездіяльність посадових осіб
прокуратури Одеської області була
задоволена та зобов'язано прокуратуру
Одеської області виконати вимоги
Приморського районного суду м.Одеси
від 19.09.2012 року з розгляду вимог заяви,а
також її заяви від 11.05.2012 року .

Внаслідок неправомірних дій посадових
осіб прокуратури Одеської області були
порушені її права чим спричинена
моральна шкода ,оскільки вона змушена
була звертатися з відповідними
скаргами до суду , оскаржувати дії
посадових осіб прокуратури Одеської
області , перенесла незручності,
моральні переживання та страждання.

Позивач ОСОБА_2 остаточно просила:

- стягнути з відповідача на її користь
завдану матеріальну шкоду в розмірі 24,20
грн. як транспортні витрати позивача
для приїзду до суду при розгляді скарги
від 13.03.2013 р. на бездіяльність
прокуратури ,шляхом списання цієї суми
з державної казначейської служби в
Одеській області ;

- стягнути з відповідача на її користь
компенсацію моральної шкоди в розмірі
50000 грн., шляхом списання цієї суми з
державної казначейської служби в
Одеській області ;

- стягнути з відповідача на її користь
судові витрати ,понесені нею у зв'язку
з прибуттям до суду під час розгляду
дійсної справи.

Рішення ухвалено у відсутність
позивача.

Представники відповідачів
заперечували у задоволенні позову,
наполягали на необґрунтованості та
недоведеності вимог позивача, надали
письмові пояснення.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 28.01.2014 року у задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 28 січня 2014
року скасувати, ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши докази у справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні позову ОСОБА_2 виходив з
того, що позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача матеріальної шкоди у розмірі
24 грн. 20 коп. є необґрунтованими .

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про стягнення компенсації
моральної шкоди , суд першої інстанції
виходив з того,що позивачем не
доведено винність та протиправність
дій відповідача ,як загальних підстав
для відшкодування шкоди ,а також
причинного зв'язку між діями
відповідачів та негативними
наслідками ,що настали у позивача та
розмір шкоди ,що підлягає задоволенню.

Проте повністю погодитися з такими
висновками суду першої інстанції не
можна.

З матеріалів справи вбачається ,що
постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 19.09.2012 року визнана
неправомірною бездіяльність
посадових осіб прокуратури Одеської
області та зобов'язано прокуратуру
Одеської області розглянути заяву
позивача ОСОБА_2 від 11.05.2012 року та
прийняти відповідне рішення, проте
постанова суду не була виконана по
заяві ОСОБА_2 від 11.05.2012 року, рішення не
було прийнято.

Ухвалою слідчого судді
Приморського районного суду м. Одеси
від 18.05.2013 року , залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 11.06.2013 року , скарга ОСОБА_2
на бездіяльність посадових осіб
прокуратури Одеської області була
задоволена та зобов'язано прокуратуру
Одеської області виконати вимоги
Приморського районного суду м. Одеси
від 19.09.2012 року з розгляду вимог заяви,а
також заяви ОСОБА_2 від 11.05.2012 року .

Суд першої інстанції вірно відмовив
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
щодо стягнення на її користь
матеріальної шкоди у розмірі 24 гр.20 коп.
,оскільки зазначені витрати які
понесла позивач у зв'язку з явкою до
суду при розгляді скарги від 13.03.2013 р. на
бездіяльність прокуратури Одеської
області, за наслідком розгляду якої
була винесена ухвала Приморського
районного суду м. Одеси від 18.05.2013 р. по
справі № 522/10411/13-к та далі ухвала
Апеляційного суду в Одеській області
від 11.06.2013 р., якими підтверджена
незаконність бездіяльності
прокуратури Одеської області щодо
розгляду заяви ОСОБА_2 на скоєний
злочин не пов'язані з розглядом спору
по цій справі та задоволенню не
підлягають.

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про
стягнення компенсації моральної шкоди
з підстав того,що позивачем не
доведено винність та протиправність
дій відповідача ,як загальних підстав
для відшкодування шкоди ,а також
причинного зв'язку між діями
відповідачів та негативними
наслідками ,що настали у позивача та
розмір шкоди ,що підлягає задоволенню
не звернув уваги на те, що
неправомірність дій посадових осіб
прокуратури Одеської області було
встановлено судовими рішеннями ,які
набрали законної сили ,а саме ухвалою
слідчого судді Приморського районного
суду м.Одеси від 18.05.2013 року ,залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 11.06.2013 р.(а.с.3-4,5-6).

Відповідно до ст. 23 ЦК України ,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди , завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода ,завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи
бездіяльністю,відшкодовується особою
,яка її завдала ,за наявності її вини
,крім випадків,встановлених ч.2 цієї
статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
/службових/ обов'язків.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 1176 ЦК
України шкода, завдана фізичній або
юридичній особі внаслідок іншої
незаконної дії або бездіяльності чи
незаконного рішення органу, що
здійснює оперативно-розшукову
діяльність, органу досудового
розслідування, прокуратури або суду,
відшкодовується на загальних
підставах.

Відповідно до роз'яснень п. 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4
від 31.03.1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» , розмір
відшкодування моральної шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань
(фізичних,душевних,психічних,тощо),
який зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості
,можливості відновлення тощо ) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема
,враховується стан здоров'я
потерпілого,тяжкість вимушеного змін у
його життєвих ї виробничих
стосунках,ступінь зниження
престижу,ділової репутації,час та
зусилля ,необхідні для відновлення
попереднього стану ,добровільне-за
власною ініціативою чи за зверненням
потерпілого спростування інформації
редакцією засобу масової інформації.
При цьому суд має виходити із засад
розумності ,виваженості та
справедливості.

Через неправомірність дій посадових
осіб прокуратури Одеської області ,
позивач змушена була звертатися до
суду з позовами ,втратила звичайний
життєвий уклад, зазнала душевні
переживання та незручності , змушена
була виїжджати до м.Одеси та захищати
порушені права.

Враховуючи те,що доведено
неправомірність дій відповідача
прокуратури Одеської області
,порушення ним прав позивача та
заподіяння внаслідок цього моральної
шкоди колегія суддів ,оцінюючи зібрані
по справі докази в їх сукупності
,робить висновок ,що позов в частині
відшкодування компенсації моральної
шкоди підлягає частковому
задоволенню.

Колегія суддів вважає , що через
неправомірність дій посадових осіб
прокуратури Одеської області ,позивачу
спричинена моральна шкода ,та з
врахуванням рекомендацій п.9 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31 березня 1995 року « Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
/немайнової/ шкоди» виходячи із засад
розумності,виваженості та
справедливості ,характеру та обсягу
моральних страждань визначає розмір
відшкодування компенсації моральної
шкоди в сумі 1000 грн.

Посилання Державної казначейської
служби України та прокуратури Одеської
області на відсутність доказів
наявності моральної шкоди у позивачки
є безпідставними.

Рішенням суду, яке набрало чинності,
встановлено неправомірність
бездіяльності службової особи
прокуратури Одеської області при
розгляді заяви ОСОБА_2,
відповідальність за завдану моральну
шкоду встановлена законом, кожна особа
сама індивідуально визначає свої
моральні душевні страждання.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 79, ч.1 ст. 88 ЦПК
України на користь позивача з
відповідача підлягають стягненню
,документально підтверджені судові
витрати, пов'язані з явкою до суду у
розмірі 104 грн. 32 коп.

Витрати які понесла позивач у зв'язку
з подачею позову до суду 03.07.2013 року не
підлягають відшкодуванню,оскільки
відшкодування таких витрат не
передбачено ст.79 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 218, 303, п.4 ч.1 ст. 309, ст.
316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 28 січня 2014 року скасувати.

Стягнути з Державної казначейської
служби України в Одеській області за
рахунок коштів державного бюджету ,
шляхом списання коштів з єдиного
казначейського рахунку, на користь
ОСОБА_2 компенсацію моральної шкоди в
розмірі 1000 (одна тисяча) гривень та
судових витрат у розмірі 104 ( сто чотири)
грн. 32 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.А.Калараш

Н.В.Комаровська

В.Д. Коротков