АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/2768/14
Головуючий 1 інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П.,
Трішкової І.Ю.,

при секретарі: Асєєвій В.В.,
Гребенщіковій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 18 лютого 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Філії №1
Підприємства «Основа - Промінвест»
Громадської організації «Фонд
підтримки інвалідів», Підприємства
«Основа Промінвест» Громадської
організації «Фонд підтримки
інвалідів», за участю третьої особи -
директора Підприємства «Основа -
Промінвест» Громадської організації
«Фонд підтримки інвалідів» Білоусова
С.Ю. про визнання незаконним та
скасування наказу про звільнення,
зобов'язання відповідачів виплатити
середній заробіток за час вимушеного
прогулу,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з позовом, в
остаточній редакції якого просив
визнати незаконним та скасувати наказ
№110К від 08 серпня 2013 року яким
звільнено, його, директора філії №1
Підприємства «Основа-Промінвест» ГО
«ФПІ» ОСОБА_1 з 08.08.2013 року на підставі
п.4 ч. 1 ст. 40 КЗпП , поновити на посаді
директора, зобов'язати відповідачів
виплатити йому середній заробіток за
час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначав, що 08
серпня 2013 року директор Підприємства
«Основа- Промінвест» Громадської
організації «Фонд підтримки
інвалідів» виніс наказ №110К, яким
звільнено його ОСОБА_1 - директора філії
№1 Підприємства «Основа-Промінвест» ГО
«ФПІ» з 08.08.13 на підставі п.4 ч. 1 ст. 40
КЗпП за прогули. Вважає даний наказ
неправомірним, незаконним, нікчемним
та таким, що підлягає скасуванню,
оскільки комісією працівників
Підприємства «Основа-Промінвест» не
виконаний порядок звільнення особи
відповідно до ст.149 КЗпП України, та
допущені грубі порушення. Вважає, що до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. При обранні виду
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен враховувати ступінь
тяжкості чиненого проступку і
заподіяну ним шкоду, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередню роботу
працівника. Вважає, що цього зроблено
не було, що свідчить про порушення прав
працівника. Також відповідачі порушили
ст. 43 КЗпП та не отримали попередню
згоду на його звільнення від
профспілкової організації.

Позивач працював за сумісництвом, крім
філії №1 Підприємства
«Основа-Промінвест» ГО«ФПІ», на
Підприємстві "Пласт Трейд»,
засновником якої також є Громадська
організація Фонд Підтримки інвалідів»,
президент Білоусов С.Ю.

Юридичною адресою Філії № 1
Підприємства «Основа-Промінвест» ГО
«ФПІ» є м. Харків, вул. Плеханівська,
50/111, це приміщення житлового фонду.
Відповідно ч. 2 ст. 813 якщо орендарем
житла є юридична особа, то вона може
використовувати таке житло лише для
проживання у ньому фізичних осіб. На
цій підставі юридична особа не може
розміщувати офіс в приміщенні, що
належить до житлового фонду.

Тому, відповідно до договору оренди №
ДА 002 від "31 " травня 2013 року, філія №1
підприємства «Основа-Промінвест» ГО
«ФПІ» та Підприємство «Пласт Трейд»
ГО«ФПІ» знаходяться за однією адресою,
а саме м. Харків, вул. Каштанова, 29.
Робоче місце позивача знаходилося
відповідно до цього договору за
вищевказаною адресою. Так, позивач,
ОСОБА_1 04,11,16 липня, а також в період з 01
серпня 2013 року по 07 серпня 201З року
включно, знаходився на робочому місці
та виконував свої посадові обов'язки.
Актів про невихід на Підприємство
«Пласт Трейд», засновником якої є
Громадська організація «Фонд
підтримки інвалідів», за вказані дати,
складено не було. Також, ці
підприємства є взаємозалежними та
тісно співпрацюють, тому відсутність
директора на одному підприємстві
унеможливлює роботу іншого
підприємства. Виписка з ЄДРПОУ серія
ААВ №515995 від 29.08.2013 року, свідчить, що
ОСОБА_1 є директор філії №1
підприємства «Основа - Промінвест».
Тому акт про невихід, наказ № 110 к та
документи про його звільнення вважає
сфабрикованими та складені датами
пізніше. Наголошує, що з травня по
серпень 2013 року він працював за
адресою: м. Харків, вул. Каштанова, 29, про
що свідчить договір оренди, лист, що він
проводив за вказаною адресою
переговори з клієнтами. Акти про
невихід на роботу позивач не отримував,
про їх існування не був повідомлений, з
наказом про його звільнення не
ознайомлений. Про те, що він працював за
сумісництвом, йому стало відомо в суді,
вважають, що заяву про переведення
позивача на роботу за сумісництвом він
не міг писати, оскільки був відсутній
на території України. Наказ про його
звільнення не міг бути підписаний
директором Білоусовим С.Ю. у зв'язку з
тим, що він теж був за межами України. За
час роботи заробітну плату отримував
вчасно, при звільненні з позивачем був
зроблений остаточний розрахунок, він
отримав трудову книжку, з цих підстав в
нього претензій немає. Також вказує, що
Підприємством «Основа Промінвест»
Громадської організації «Фонд
підтримки інвалідів» лист з наказом
про звільнення та трудовою книжкою
було відправлено 26 вересня 2013 року, що
підтверджує факт складання документів
про звільнення датами пізніше та
порушення норм трудового
законодавства.

Оскільки він був звільнений без
законної підстави 08.08.2013 року вважає, що
стягненню з відповідача підлягає
середній заробіток за час вимушеного
прогулу.

Представник відповідачів заперечувала
проти позову та пояснила, що заходи
дисциплінарного стягнення, що
застосовуються до окремих працівників,
які несумлінно виконують свої трудові
обов'язки належить роботодавцеві та не
обов'язково у послідовності,
зазначеній у ст.147 КЗпП України.
Звільнення ОСОБА_1 з посади директора
Філії №1, Підприємства
"Основа-Промінвест" Громадської
організації "Фонд підтримки інвалідів",
відбувалось згідно чинного
законодавства, та в зв'язку з
неодноразовими порушеннями ним
чинного законодавства, а саме КЗпП
України, у вигляді невиходу на роботу
без поважних причин, та невиконання
своїх посадових обов'язків. В зв'язку з
тим, що ОСОБА_1, згідно своєї заяви
працював директором Філії №1 за
сумісництвом, та ще й постійно був
відсутній на роботі, ним не
виконувались посадові обов'язки які
були покладені на нього положеннями
про Філію № 1 та чинним законодавством,
тому значно знизився об'єм замовлень та
кількість клієнтів на Філії № 1.
Твердження представників позивача, що
ОСОБА_1 не писав заяви про переведення
його на роботу за сумісництвом, а наказ
про звільнення не міг Білоусов С.Ю.
підписати, оскільки вони були за межами
України, вважає необгрунтованими та
надуманими.

Зазначив, що ОСОБА_1 неодноразово
дзвонили, надсилались листи з
проханням повідомити про свої подальші
дії та причини прогулу, але він ніяк не
реагував на це, не надаючи ніяких
пояснень. Відсутність таких пояснень
не перешкоджає застосуванню стягнення,
якщо роботодавець має докази того, що
пояснення від працівника він зажадав,
але працівник їх не надав. Таким
доказом є акти складені та підписані
кількома особами, якими
підтверджується відмова працівника
надати пояснення по суті порушення
трудової дисципліни. Після не виходу на
роботу без поважних причин з 01.08.13 року
по 07.08.13 р, згідно наказу № 110-к від 08.08.13
р. ОСОБА_1 було звільнено з посади
директора Філії №1 Підприємства
"Основа-Промінвест" Громадської
організації "Фонд підтримки інвалідів"
на підставі п.4 ч. 1 ст.40 КЗпП України.
Запис в трудовій книжці був зроблений
відповідно до закону. Відмова
працівника засвідчити своїм підписом
факт пред'явлення йому наказу про
накладення дисциплінарного стягнення
не впливає на дійсність оголошеного
стягнення. Трудова книжка була
відправлена з описом та з
повідомленням на домашню адресу
ОСОБА_1. Зробивши повний розрахунок
виплат з урахуванням компенсацій за
невідгуляні відпустки, та з
компенсацією за несвоєчасну виплату
розрахунку при звільненні, грошові
кошти були перераховані на картковий
особистий рахунок ОСОБА_1

Додатково зазначив, що підприємству
ОСОБА_1 не повідомляв, що є членом будь-
якої профспілки. У Філії №1
Підприємства "Основа-Промінвест"
Громадської організації "Фонд
підтримки інвалідів" відсутня
профспілка. При звільненні відповідач
діяв законно та зібрав засідання
працівників для розгляду питання про
звільнення директора Філії ОСОБА_1, про
що позивача повідомляли.

Третя особа, директор підприємства
«Основа-Промінвест» ГО «ФПІ» Білоусов
С.Ю., в судовому засіданні суду першої
інстанції пояснив, що звільнення
позивача ОСОБА_1 проводилося на
законних підставах з дотриманням всіх
вимог чинного законодавства та
положень про філію №1 підприємства
«Основа-Промінвест» ГО «ФПІ» та
статуту підприємства
«Основа-Промінвест» ГО «ФПІ». Наказ про
звільнення він підписував особисто у
день його винесення. Щодо тверджень
позивача, що він був за межами України
спростував, надавши паспорт, в якому
відсутні відмітки про залишення
України.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 18 лютого 2014 року в
задоволенні вказаного позову ОСОБА_1
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення у справі, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати та
постановити нове рішення про
задоволення його позовних вимог в
повному обсязі. В обґрунтування
доводів апеляційної скарги
посилається на ті ж доводи, що і в суді
першої інстанції.

Справа була призначена до розгляду в
апеляційному суді на 27 березня 2014 року.
В судове засідання з»явилися два
представника позивача, представник
відповідачів та третя особа. Всі
учасники судового засіданні дали
пояснення, у судовому засіданні було
оголошено перерву до 17 квітня, про що
всі учасники процесу були повідомлені
під явочний лист. 02.04.2014 року від
представника позивача ОСОБА_3 надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи в зв»язку з його не можливістю
явитися у судове засідання, причина
неявки суду не вказана. 17 квітня в
судове засіданні з»явився представник
відповідачів та третя особа. Другий
представник позивача ОСОБА_4, будучи
повідомленою про час та місце розгляду
справи та позивач в судове засіданні не
з»явилися, про причину неявки
апеляційний суд не повідомили.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України
апеляційний суд відкладає розгляд
справи в разі неявки у судове засідання
особи, яка бере участь у справі, щодо
якої немає відомостей про вручення їй
судової повістки, або за її
клопотанням, коли повідомлені нею
причини неявки буде визнано судом
поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Причину неявки позивача та його
представників в судове засідання
апеляційного суду 17 квітня 2014 року
судова колегія визнає неповажними та
розцінює це як зловживання своїми
правами та обов»язками з метою
затягнути розгляд справи на
невизначений строк.

Враховуючи строки розгляду
справи за апеляційною скаргою на
рішення суду, судова колегія знаходить
можливим розглянути справу у
відсутності позивача та його
представників, вараховуючи, що вони
надали пояснення по суті апеляційної
скарги в минулому судовому засіданні 27
березня 2014 року та були належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
справи та без поважних причин не
з»явилися у судове засідання 17 квітня
2014 року.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи позивачу в задоволенні
позовних вимог про визнання незаконним
та скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі, зобов'язання
відповідачів виплатити середній
заробіток за час вимушеного прогулу,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач ОСОБА_1 скоїв прогули без
поважних причин 04, 11, 16 липня 2013 року та
також в період з 01 серпня 2013 року по 07
серпня 2013 року включно , що
підтверджується сукупністю доказів.
Тому суд першої інстанції вважав позов
не обґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню.

Судова колегія погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
так як він відповідає обставинам
справи та вимогам закону.

Матеріали справи свідчать, що з 11.01.2012
року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду
директора Філії №1 Підприємства
"Основа-Промінвест" Громадської
організації "Фонд підтримки інвалідів"
(а.с. 8).

За заявою ОСОБА_1 від 28.02.2013 року (а.с. 59)
винесено наказ № 37/1к 01.03.2013 року
директором підприємства
«Основа-Промінвест» ГО «ФПІ», яким
ОСОБА_1 прийнято на посаду директора
Філії №1 Підприємства
"Основа-Промінвест" Громадської
організації "Фонд підтримки інвалідів"
за сумісництвом з окладом згідно
штатного розкладу (а.с. 58).

Згідно актів, позивач ОСОБА_1 04.07.2013
року, 11.07.2013 року, 16.07.2013 року та з 01.08.2013
по 07.08.2013 року не виходив на роботу
впродовж всіх робочих днів, будь-яких
пояснень з приводу відсутності на
роботі не надав (а.с.39-44).

Свідки ОСОБА_5,ОСОБА_6, допитані судом
першої інстанції, підтвердили, що
позивач був відсутній на роботі в
зазначені в актах дати та пояснили, що
вони особисто підписували акти про
невихід ОСОБА_1 на роботу.

Відповідно п.п. 5.1.2, 5.1.5, розділу 5
статуту Підприємства
"Основа-Промінвест" Громадської
організації "Фонд підтримки інвалідів",
взаємини працівників і Підприємства
регулюються трудовим договором,
контрактом, Правилами внутрішнього
трудового розпорядку, інструкціями,
положеннями Підприємства, цим Статутом
й іншими локальними актами, а також
нормативно - правовими актами України
про працю. Підприємство самостійно,
відповідно до діючого законодавства,
визначає та вирішує всі питання
кадрового забезпечення, визначає форми
та методи організації праці, принципи
та порядок нормування праці,
встановлює оклади та доплати, визначає
порядок преміювання( а. с. 119-120).

Відповідно ст. 43-1 КЗпП України,
розірвання трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу без згоди
виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника)
допускається у випадках: звільнення з
суміщуваної роботи у зв'язку з
прийняттям на роботу іншого
працівника, який не є сумісником, а
також у зв'язку з обмеженнями на роботу
за сумісництвом, передбаченими
законодавством; звільнення з
підприємства, установи, організації, де
немає первинної профспілкової
організації; звільнення керівника
підприємства, установи, організації
(філіалу, представництва, відділення та
іншого відокремленого підрозділу),
його заступників, головного бухгалтера
підприємства, установи, організації,
його заступників, а також службових
осіб органів доходів і зборів, яким
присвоєно спеціальні звання, і
службових осіб центральних органів
виконавчої влади, що реалізують
державну політику у сферах державного
фінансового контролю та контролю за
цінами; керівних працівників, які
обираються, затверджуються або
призначаються на посади державними
органами, органами місцевого
самоврядування, а також громадськими
організаціями та іншими об'єднаннями
громадян.

Матеріали справи свідчать, що наказом
№ 109к 01.08.2013 року було утворено комісію
для колегіального розгляду питання про
звільнення ОСОБА_1 (а.с. 38).

Згідно листа, журналу вихідної
документації Підприємства
«Основа-Проміенвест» ГО «ФПІ» ОСОБА_1
повідомляли про час та місце розгляду
питання про його звільнення( а. с. 49, 162).

Протоколом № 4/3 засідання комісії
працівників Підприємства
«Основа-Проміенвест» ГО «ФПІ» 07.08.2013
рекомендували адміністрації
Підприємства «Основа-Проміенвест» ГО
«ФПІ» звільнити директора Філії №1
Підприємства «Основа-Проміенвест» ГО
«ФПІ» ОСОБА_1 з займаної посади,
відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України,
за прогул 08.08.2013 року (а.с. 45).

Відповідно до п.п.3.1 положень про Філію
№ 1 Підприємства «Основа-Проміенвест»
ГО «ФПІ», керівництво Підприємства
«Основа-Промінвест» призначає та
звільняє директора Філії №1, про що
видає відповідний наказ.

Наказом № 110к від 08.08.2013 року звільнено
директора Філії №1 Підприємства
«Основа- Проміенвест» ГО «ФПІ» ОСОБА_1,
з посади директора Філії №1 з 08.08.2013
року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 Кодексу
Закону про працю України (прогул) (а.с.
48).

Відповідно наказу №30 від 08.08.2013 року
було проведено розрахунок та здійснено
виплати заробітної плати та
компенсації за невикористану
відпустку ОСОБА_1 згідно чинного
законодавства (а.с. 47, 62).

Позивачем та його представниками у
суді першої інстанції не оспорювалася
сума виплаченої при звільненні
заробітної плати, визнано факт виплати
та отримання трудової книжки.

Відповідно до положень про Філію № 1
Підприємства «Основа-Проміенвест» ГО
«ФПІ», місце знаходження філії : м.
Харків, вул. Плеханівська, буд. 50, кВ. 111.
Згідно договору оренди приміщення №2-Ю
від 30.12.2011 року Філія №1 Підприємства
«Основа-Проміенвест» ГО «ФПІ»
орендувала приміщення площею 134,7 кв.м.
за адресою: м. Харків, вул. Юріївська, 17
(а.с. 106- 107).

Судова колегія визнає безпідставним
посилання ОСОБА_1 на те, що він з травня
по серпень працював за адресою: м.
Харків, вул. Каштанова, 29, на підставі
договору оренди.

З договору оренди № ДА 002 від 31.05.2013 року
в особі директора Підприємства «Пласт-
Тейд» ОСОБА_1 та директором Філії № 1
Підприємства «Основа-Проміенвест» ГО
«ФПІ» ОСОБА_1 вбачається, що цей договір
укладений між однією і тою самою
особою, загальна площа приміщення
складає 3 кв.м., ціль оренди: розміщення
офісної меблі, а також виробництво
меблі та пластику, п.п. договору 1.2, 1.3., 2,
що не є можливим (а.с. 95-96).

Філії № 1 Підприємства
«Основа-Проміенвест» ГО «ФПІ» та
Підприємству «Основа- Проміенвест» ГО
«ФПІ» не було відомо про вказаний
договір оренди, плати за оренду та
комунальні послуги вони не
здійснювали. Ппредставник
відповідачів підтвердив цей факт, а
представники позивача не заперечували
щодо цього.

Допитані в якості свідків судом першої
інстанції ОСОБА_7 та ОСОБА_8, зазначили,
що ОСОБА_1 дійсно знаходився за адресою
: м. Харків, вул. Каштанова, 29, однак як
директор свого підприємства «Пласт
Трейд».

Свідок ОСОБА_9 допитана судом першої
інстанції пояснила, що ОСОБА_1 в липні
та серпні 2013 року на роботі був рідко, в
книзі виходу на роботу не розписувався.

Посилання представників апелянта щодо
відсутності позивача та директора
Білоусова С.Ю. у дні підписання заяви
ОСОБА_1 28.02.2013 року та підписання
спірного наказу про звільнення
Білоусовим С.Ю. 08.08.2013 року на території
України підтвердження свого не знайшли
та спростовуються копіями паспортів
Білоусова С.Ю. (а.с. 112, 113) та ОСОБА_1,
оригінали яких були оглянуті у
районному суді. (а.с. 169,170).

Крім того, судова колегія враховує, що
з 28.02.2013 року та по теперішній час
позивач не звертався з вимогами про
незаконність наказу про переведення
його на посаду директора Філії №1 за
сумісництвом. Більш того, твердження
представника позивача ОСОБА_1 про те, що
позивач ОСОБА_1 не знав та і не міг знати
про факт його праці за сумісництвом,
оскільки він, нібито, не підписував
свою заяву від 28.02.2013 року
спростовується тим, що ці факти, а саме
про працю за сумісництвом на
підприємстві позивач сам зазначив у
своїй уточнюючій позовній заяві від
28.11.2013 року, яку надав суду (а.с.88-91).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України,
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку прогулу (в тому числі
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Прогул - це неявка на роботу без
поважних причин впродовж робочого дня.
Під неявкою на роботу слід розуміти
невихід робітника на своє робоче місце
для виконання службових обов'язків.

В зв»язку з наведеним суд першої
інстанції дійшов правильного
висновку, що позивач ОСОБА_1 скоїв
прогули без поважних причин. Зазначене
підтверджується сукупністю доказів.

Позивач та його представники будь -
яких даних на спростування доказів про
поважність причин відсутності на
роботі не надали.

Крім того, суд першої інстанції
правильно зазначив, що метою отримання
власником або уповноваженим ним
органом письмових пояснень порушника
трудової дисципліни є з'ясування
обставин, за яких вчинено проступок для
врахування цього порядку з іншими
обставинами при обранні виду
стягнення, а тому сам по собі факт
неотримання власником таких пояснень
за відсутності даних про поважність
причин вчинення проступку не може бути
підставою для визнання рішення про
застосування дисциплінарного
стягнення незаконним.

Тому районний суд обґрунтовано визнав,
що нормами про порядок застосування
дисциплінарного стягнення не
передбачена обов'язковість
ознайомлення працівника з актом про
відсутність на роботі, як і
обов'язковість його складання.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд
розглядає справу не інакше, як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана дове сти ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подають ся сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин суд першої
інстанції відповідно до вимог закону
правильно визнав позов не
обґрунтованим та таким, що не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
суд апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно
досліджені і оцінені обставини по
справі, надані сторонами докази. Доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для
зміни або скасування судового рішення
судова колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст.
307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити .

Рішення Московського районного суду м
Харкова від 18 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -