Справа № 169/939/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Тітівалов Р.К. Провадження №
22-ц/773/698/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Русинчука М. М., Осіпука В.
В.,

при секретарі - Лимар Р.С.,

з участю представника позивача -
Стернічука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_2 на рішення
Турійського районного суду від 27
березня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Турійського районного суду
від 27 березня 2014 року позов Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в
користь Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк»
заборгованість за кредитним договором
№ 0 від 31 серпня 2006 року, укладеним
між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним
товариством «УкрСиббанк», в розмірі 9604
(дев'ять тисяч шістсот чотири)
швейцарських франки 97 сантимів, з яких:
заборгованість за кредитом становить
7698 (сім тисяч шістсот дев'яносто вісім)
швейцарських франків 21 сантим;
заборгованість по процентах за
користування кредитом - 1906 (одну тисячу
дев'ятсот шість) швейцарських франків 76
сантимів; та пеню за несвоєчасне
погашення заборгованості в розмірі 7877
(сім тисяч вісімсот сімдесят сім)
гривень 55 копійок, з яких: пеня за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом становить 6481 (шість тисяч
чотириста вісімдесят одну) гривню 81
копійку; пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентах за
користування кредитом - 1395 (одну тисячу
триста дев'яносто п'ять) гривень 74
копійки.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користь
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» судовий збір в розмірі 897
(вісімсот дев'яносто сім) гривень 86
копійок у рівних частинах: по 448
(чотириста сорок вісім) гривень 93
копійки з кожного.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач ОСОБА_2 покликаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в позові.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено і
це відповідає матеріалам справи, що
відповідач ОСОБА_2 31 серпня 2006 року
уклала з Банком договір про надання
споживчого кредиту № 0 (далі -
кредитний договір) (а.с.5-15).

Згідно з умовами п.п. 1.1, 1.2, 1.3 кредитного
договору Банк зобов'язався надати, а
ОСОБА_2- прийняти, належним чином
використовувати і повернути Банку
кредит в іноземній валюті в розмірі 29400
швейцарських франків зі сплатою 8,99 %
річних за користування кредитними
коштами на термін з 31 серпня 2006 року по
31 серпня 2013 року.

Відповідно до п. 1. 4 кредитного договору
кредит надавався позичальнику для
особистих поточних потреб, не
пов'язаних з підприємницькою
діяльністю.

Порядок і строки повернення кредиту
було узгоджено між сторонами шляхом
складання графіку погашення кредиту у
швейцарських франках, який є додатком
до договору і невід'ємною його частиною
(а.с. 16-18).

На виконання п. 1.5 кредитного договору 01
вересня 2006 року Банком було зараховано
кредитні кошти у сумі 29400 швейцарських
франків на поточний рахунок
позичальника НОМЕР_1 для подальшого
використання за цільовим призначенням,
що підтверджується випискою про рух
коштів по вказаному рахунку (а.с. 28).

У результаті неналежного виконання
відповідачем ОСОБА_2 умов кредитного
договору в останньої станом на 05
вересня 2013 року виникла заборгованість
за кредитом у розмірі 7698,21 швейцарських
франків та по процентах за
користування кредитом - 1906,76
швейцарських франків, а всього: на суму
9604,97 швейцарських франків. За
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом Банком у відповідності до
п.7.1 кредитного договору нараховано
пеню у розмірі 6481,81 грн. та за
несвоєчасне погашення заборгованості
по процентах за користування кредитом -
1395,74 грн., а всього: на суму 7877,55 грн. (а.с.
21-27).

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2
зобов'язань за вищевказаним кредитним
договором 31 серпня 2006 року Банк уклав
із відповідачем ОСОБА_3 договір поруки
№0/1, відповідно до умов якого
останній зобов'язався відповідати
перед Банком як солідарний боржник за
кредитними зобов'язаннями ОСОБА_2 у
тому ж обсязі, що й остання (а.с. 19-20).

Відповідно до п. 5.1 договору поруки
підписанням договору поручитель
підтверджує, що він розуміє всі умови
договору, свої права й обов'язки і
погоджується з ними, має можливість
виконувати умови договору.

За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства та у
встановлений в зобов'язанні строк
(термін) його виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 3 ст. 533 ЦК України
використання іноземної валюти, а також
платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
у разі, якщо кредит правомірно наданий
в іноземній валюті та кредитодавець
(позивач) просить стягнути кошти в
іноземній валюті, суд у резолютивній
частині рішення зазначає про стягнення
таких коштів саме в іноземній валюті,
що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК
України.

Виходячи з викладеного, Банк має право
вимагати виконання Позичальником всіх
своїх зобов'язань за кредитним
договором № 0 від 31 серпня 2006 року,
а суд першої інстанції, давши вірну
оцінку обставинам справи, обґрунтовано
задовольнив позов.

Доводи апелянта про відсутність
підстав для стягнення заборгованості у
швейцарських франках у зв'язку з тим, що
банк не виконав своїх зобов'язань,
передбачених п. 1.1. кредитного договору
не надавши кошти в іноземній валюті, а
надав еквівалент цієї суми у гривні не
заслуговують на увагу та
спростовуються наявними в матеріалах
справи доказами.

Зокрема, відповідно до заяв на купівлю
іноземної валюти, заяв про
відстрочення платежів і
реструктуризацію боргу, іпотечного
договору від 31 серпня 2006 року
вбачається, що ОСОБА_2 знала, що отримує
кредит в іноземній валюті, і протягом
строку дії договору неодноразово
зверталася до Банку з письмовими
проханнями відстрочити сплату
заборгованості та чергових платежів у
зв'язку з фінансовими труднощами, в
яких зазначала про отримання нею та
неможливість сплати саме кредиту у
швейцарських франках відповідно до
умов кредитного договору № 0 від 31
серпня 2006 року.

Крім того, ОСОБА_2 протягом п'яти років
(до жовтня 2011 року включно) виконувала
взяті на себе відповідно до п.4.2
кредитного договору зобов'язання по
сплаті тіла кредиту і відсотків за
користування кредитними коштами і
жодних дій, спрямованих на усунення
допущених, на її думку, Банком порушень
щодо валюти виданого кредиту, не
вчиняла.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Частинами 1 та 2 ст. 554 ЦК України
встановлено, що у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у
разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Установивши, що за умовами договору
ОСОБА_2 надавався кредит в іноземній
валюті - швейцарських франках, однак
належним чином взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором не
виконала, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог і стягнення
із боржника та поручителя суми
заборгованості за кредитним договором
у тій самій грошовій одиниці, вказавши
при цьому в мотивувальній частині
рішення еквівалент в Національній
валюті - гривні.

Висновки суду першої інстанції
відповідають встановленим обставинам
справи та наведеним вимогам закону.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та не
містять підстав для скасування
оскаржуваного рішення суду, яке
постановлено з дотриманням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Турійського районного суду від
27 березня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді