Справа №557/362/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року
смт.Гоща

Гощанський районний суд Рівненської
області в складі:

головуючого судді
Пацка Д.В.

при секретарі
Довгалець Н.М.

за участю представника позивача
адвоката ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Гоща
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про витребування майна,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до Гощанського
районного суду з позовом до ОСОБА_2 про
витребування майна. Позивач
посилається на те, що 25.07.2013р. між ним та
ОСОБА_3, яка діяла на підставі
довіреності від імені ОСОБА_2, було
укладено договір позички
транспортного засобу. Згідно п.1.1., п.1.2.
цього договору, ОСОБА_3 передала йому у
безоплатне користування на строк 5
років транспортний засіб (трактор
колісний ЮМЗ-6, 1992 року випуску, двигун
НОМЕР_3, заводський НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1).

Отримавши транспортний засіб, він за
порадою ОСОБА_3 та її чоловіка ОСОБА_5,
залишив його у селі Дроздів у
домоволодінні ОСОБА_6, який за словами
ОСОБА_3 згодився безоплатно зберігати
транспортний засіб у себе на подвір'ї.
Він планував розпочати
використовувати транспортний засіб у
сільськогосподарських роботах восени
2013 року. Орієнтовно, у вересні 2013 року
він звернувся до ОСОБА_3 з
повідомленням, що хоче забрати
транспортний засіб з с. Дроздів. Однак
ОСОБА_3 вказала йому, що вона, а також
ОСОБА_6 вирішили самостійно
скористатися транспортним засобом для
проведення польових робіт. На сьогодні
відповідач продовжує зберігати
транспортний засіб у с. Дроздів,
постійно змінюючи місце його стоянки.

Таким чином, його, всупереч положенням
договору, було фактично позбавлено
можливості використовувати
транспортний засіб, одержаний за
договором позички. Позивач посилається
на ст. 509, 525, 629, вказує на те, що порядок
повернення транспортного засобу
позичкодавцю врегульовано п.3.2.
договору позички. Підтвердженням
повернення майна від нього до
позичкодавця має бути акт
приймання-передачі. Такий документ не
складався, трактор він позичкодавцю не
повертав. Однак ОСОБА_3 одноособово
вирішила розпочати використовувати
транспортний засіб у власних
інтересах, грубо порушуючи положення
раніше укладеного договору позички.
Позивач вказує на те, що у
відповідності до п.3.2. договору він має
право вільно володіти та користуватися
транспортним засобом, у відповідності
до п.3.3. договору йому належить право
витребовувати транспортний засіб у
будь-яких осіб, в тому числі і у
позичкодавця.

Позивач просить суд витребувати на
його користь у ОСОБА_2 трактор колісний,
марки ЮМЗ-6,1992 року випуску, двигун
НОМЕР_3, заводський НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позов з підстав,
викладених у ньому в повному обсязі,
просить його задовольнити. Пояснив, що
даний договір укладено відповідно до
вимог чинного законодавства України.

В судовому засіданні представник
відповідача - ОСОБА_3 визнала позов
повністю, вважає його таким, що
підлягає до задоволення, викладені
представником позивача доводи є
обґрунтованими. Суду показала, що у
ОСОБА_2 даний трактор вона з чоловіком
придбали у користування за генеральною
довіреністю, а зберігали у ОСОБА_6
Пізніше ОСОБА_6 не використовував його,
тому уклали договір позики з ОСОБА_4,
однак потім чоловік з ним посварився і
відмовився передавати йому трактор.
Позов визнає повністю, не заперечує
щодо його задоволення.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явилися,
був належним чином повідомлений про
час та місце розгляду справи. Сторони
не заперечували щодо розгляду справи
без участі позивача та відповідача,
оскільки їх інтереси представляють
представники.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши письмові докази по
справі, оцінюючи докази, досліджені в
судовому засіданні, вважає заявлені
позовні вимоги необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню, з
наступних підстав. Судом встановлені
такі фактичні обставини та відповідні
їм правовідносини.

Правовідносини сторін врегулювані
ст.ст. 827-836 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Cтаттею 15 ЦК України передбачено право
кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа також має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного судочинства. Отже,
об'єктом захисту є порушене, невизнане
або оспорюване право чи цивільний
інтерес, саме вони є підставою для
звернення особи за захистом свого
права із застосуванням відповідного
способу захисту. Такі способи захисту
передбачені відповідно статтею 16 ЦК
України.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст. 827 ЦК України, за договором
позички одна сторона (позичкодавець)
безоплатно передає або зобов'язується
передати другій стороні
(користувачеві) річ для користування
протягом встановленого строку.
Користування річчю вважається
безоплатним, якщо сторони прямо
домовилися про це або якщо це випливає
із суті відносин між ними. До договору
позички застосовуються положення
глави 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 828 ЦК України, в
редакції, чинної на час укладення
договору - із змінами, внесеними згідно
із Законом N 3565-VI ( 3565-17 ) від 05.07.2011,
договір позички транспортного засобу
(крім наземних самохідних транспортних
засобів), в якому хоча б однією стороною
є фізична особа, укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2,
від імені якого на підставі
довіреності діє ОСОБА_3, 25.07.2013 року,
уклали договір позички, предметом
договору є трактор колісний марки ЮМЗ-6,
1992 року, строк, на який передається
об'єкт позички, становить 5 років,
вартість об'єкту позички складає 30000
грн. Договір укладено в письмовій формі
за підписом ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Однак в порушення вимог ст. 828 ч.4 ЦК
України, чинної на час укладення
договору, даний договір нотаріально не
посвідчений, що підтвердили в судовому
засіданні сторони.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір
може бути укладений у будь-якій формі,
якщо вимоги щодо форми договору не
встановлені законом.

Відповідно до ст. 640 ч.3 ЦК України,
договір, що підлягає нотаріальному
посвідченню, є укладеним з дня такого
посвідчення.

Частиною 2 ст. 215 ЦК України,
передбачено, якщо недійсність
правочину встановлена законом такий
правочин є нікчемним. У випадках,
встановлених ЦК України нікчемний
правочин може бути визнаний судом
дійсним.

Відповідно до ст. 220 ЦК України, у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору,
такий договір є нікчемним.

Оскільки момент вчинення такого
правочину, відповідно до положень ст. 828
ЦК України, пов'язується з нотаріальним
посвідченням договору, тому правочин є
неукладеним і таким, що не породжує для
сторін прав та обов'язків.

За таких обставин позов є
безпідставним та задоволенню не
підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст.10, 11, 15, 60, 209, 212, 213, 215 ЦПК України,
ст.ст. 215, 220, 639, 640, 827, 828 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про витребування майна, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Рівненської області через
Гощанський районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення, а особами,
які не були присутні при його
проголошенні, протягом 10 днів з дня
отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя

Повний текст рішення
виготовлено 30.04.2014 року.