Справа №642/474/14ц
Провадження №2/642/442/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2014 р. Ленінський
районний суд м. Харкова

у складі:

головуючого Лазарєва А.В.,

секретаря Клименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ленінського
районного суду м. Харкова
справу за позовом ОСОБА_1 до
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції про
стягнення матеріальної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2014 р. до Ленінського
районного суду м. Харкова звернувся
ОСОБА_1 з позовною заявою, в якій просив
стягнути з відповідача Ленінського
ВДВС ХМУЮ матеріальну шкоду в сумі 18741
гр..

Позовні вимоги мотивовані тим, що
29.04.2013 р. державний виконавець
Ленінського ВДВС ХМУЮ Розовенко А.П. за
виконавчим листом про стягнення з
нього коштів на користь КБ «Надра»
незаконно вилучив у нього автомобіль
«Субару - Імпреза», який знаходився під
заставою у АКБ «Укрсиббанк» та передав
цей автомобіль на зберігання ОСОБА_4.
При цьому державний виконавець в акті
опису автомобіля не вказав пробіг
автомобіля на час передачі, технічний
стан автомобілю та інше, не надав йому
копію акту. Тоді ж державний виконавець
став вимагати від нього

1500 доларів США, погрожуючи тим, що у
разі не отримання ним коштів вилучений
автомобіль буде експлуатуватися
зберігачем і за технічний стан
автомобілю він не ручається. За 14 днів
«зберігання» пробіг автомобілю
збільшився на 4000 км, автомобіль став
потребувати ремонту двигуна, заміну
втулок стабілізатора, був подряпаний
правий поріг кузову автомобіля. Всього
витрати на ремонт автомобіля склали 18741
гр., які він просить стягнути з
відповідача. За його заявою стосовно
Розовенка А.П. було порушено
кримінальне провадження за ст.368 ч.1 КК
України і Розовенко А.П. був засуджений.

Сторони у судове засідання
з»явилися.

Під час слухання справи позивач
та його представник позовні вимоги
підтримали і дали пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві фактам.
Представник позивача також зазначив,
що автомобіль позивача державним
виконавцем Ленінського ВДВС ХМУЮ
Розовенком А.П. був незаконно вилучений
та переданий на зберігання ОСОБА_4, а
тому саме Ленінський ВДВС ХМУЮ повинен
нести матеріальну відповідальність за
неналежне збереження автомобіля. Вони
вважають участь ОСОБА_4 у судовому
засіданні не потрібною.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував і
пояснив, що автомобіль позивача згідно
договору був переданий на зберігання
ОСОБА_4, яка повинна нести
відповідальність за неналежне
збереження автомобіля позивача.
Стосовно протиправних дій з боку
державного виконавця Розовенка А.П. за
їх вчинення він поніс кримінальну
відповідальність, але це не має ніякого
відношення до компенсації
матеріальної шкоди відповідачу у
зв»язку з неналежним зберіганням його
автомобіля.

При цьому представник
відповідача послався на положення ст.59
Закону України «Про виконавче
провадження», згідно якого майно, на
яке накладено арешт, за винятком майна,
зазначеного в частині восьмій цього
Закону, передається на зберігання
боржникові або іншим особам / далі
зберігач/, призначеним державним
виконавцем, під розписку в акті опису.
Копія акта опису майна видається
боржнику, стягувачу, а в разі якщо
обов»язок зберігання майна покладено
на іншу особу, - також зберігачу.
Зберігач може користуватися майном,
переданим йому на зберігання, якщо
особливості такого майна не призведуть
до його знищення або зменшення
цінності внаслідок користування.

Порушення заборони державного
виконавця розпоряджатися або
користуватися майном, на яке накладено
арешт, тягне за собою передбачену
законом відповідальність зберігача
майна.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що у задоволенні позову
необхідно відмовити з наступних
підстав.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Харкова від 21 червня 2010 р.
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ
«Надра» заборгованість за кредитним
договором в сумі 712493,26 гр. і судові
витрати .

Після набрання рішенням
законної сили і отримання 10 листопада
2011 р. виконавчого листа №2-1811/10 ВАТ КБ
«Надра» звернувся до Ленінського ВДВС
ХМУЮ з заявою про відкриття
виконавчого провадження. Дана заява
надійшла до ВДВС 22 листопада 2012 р..

Постановою Ленінського ВДВС
ХМУЮ від 28 листопада 2012 р. за вказаним
виконавчим листом було відкрито
виконавче провадження.

В ході провадження з метою
виявлення майна боржника ОСОБА_1 ВДВС
були направлені запити до: ВДАІ
Ленінського РВ ХМУ ГУМВСУ в
Харківській області, ЗМДПІ м. Харкова,
Реєстраційної служби ХМУЮ.

11 квітня 2012 р. після отримання
відповіді від ВДАІ Ленінського РВ про
наявність у ОСОБА_1 автомобілю «Субару
- Імпреза» р. н. НОМЕР_1 чорного кольору
державний виконавець Ленінського ВДВС
Розовенко А.П. виніс постанови про
арешт даного автомобіля і про заборону
його відчуження, також про розшук
автомобіля.

29 квітня 2013 р. зазначений
автомобіль був затриманий і згідно
акту опису та арешту майна державним
виконавцем Розовенко А.П. був переданий
на зберігання громодянці ОСОБА_4. У акті
зазначено, що ОСОБА_4 прийняла
автомобіль на відповідальне
зберігання і, що вона попереджена про
кримінальну або матеріальну
відповідальність за пошкодження майна
або інші незаконні дії з майном.

В той же день 29 квітня 2014 р. під
час спілкування державний виконавець
Розовенко А.П. з метою отримання хабара
повідомив ОСОБА_1, що може повернути
йому автомобіль у користування шляхом
передачі на відповідальне зберігання
та запропонував дати йому за це хабар у
сумі 12000 гр..

16 травня 2013 р. державний
виконавець Розовенко А.П. після
отримання хабара від ОСОБА_1 повернув
ОСОБА_1 його автомобіль «Субару -
Імпреза» р. н. НОМЕР_1 на відповідальне
зберігання.

Вироком Ленінського районного
суду м. Харкова від 23 серпня 2013 р.
Розовенко А.П. за вчинення вказаного
злочину передбаченого ст..368 ч.1 КК
України був засуджений до
кримінального покарання у вигляді
штрафу 12750 гр..

Позивач вважає, що державний
виконавець Розовенко А.П. незаконно
вилучив у нього автомобіль, який
незаконно передав на зберігання
ОСОБА_4. Після вилучення його
автомобіль експлуатувався, стан
автомобілю значно погіршився , а тому
Ленінський ВДВС ХМУЮ повинен
компенсувати йому матеріальну шкоду в
сумі 18741 гр..

В обґрунтування позовних вимог
позивач послався на положення ст.. ст..
15,16, 22, 23, 1167, 1174 ЦК України.

Відповідно до ст..15, 16 ЦК
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення і на відшкодування збитків,
моральної шкоди.

Статтею 1167 ЦК України
передбачені підстави відповідальності
за завдану моральну шкоду.

Згідно ст..1174 ЦК України шкода,
завдана фізичній особі незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльність
посадовою або службової особи органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування при здійсненні нею
своїх повноважень, відшкодовується
державою або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цієї
особи.

Судом встановлено, що
позивачем вимоги про відшкодування
моральної шкоди до відповідача, а
також про компенсацію шкоди у зв»язку з
незаконними діями державного
виконавця до держави або органу
місцевого самоврядування не
пред»являлися, а тому позовні вимоги з
посиланням на положення ст.ст. 1167, 1174 ЦК
України суд вважає необгрунтованими.

Згідно ст..59 Закону України
«Про виконавче провадження» майно, на
яке накладено арешт, за винятком майна,
зазначеного в частині восьмій цього
Закону, передається на зберігання
боржникові або іншим особам / далі
зберігач/, призначеним державним
виконавцем, під розписку в акті опису.
Копія акта опису майна видається
боржнику, стягувану, а в разі якщо
обов»язок зберігання майна покладено
на іншу особу, - також зберігачу.
Зберігач може користуватися майном,
переданим йому на зберігання, якщо
особливості такого майна не призведуть
до його знищення або зменшення
цінності внаслідок користування.

Порушення заборони
державного виконавця розпоряджатися
або користуватися майном, на яке
накладено арешт, тягне за собою
передбачену законом відповідальність
зберігача майна.

Судом встановлено, що 1 січня
2013 р. між Ленінським ВДВС ХМУЮ і ОСОБА_4
був укладений договір на зберігання
транспортних засобів.

Виходячи з викладеного і
положень ст.59 Закону України «Про
виконавче провадження» суд вважає, що
автомобіль позивача був переданий на
зберігання ОСОБА_4 на законних
підставах .

Доказів про те, що ВДВС мало
якесь відношення до зберігання
вказаного автомобіля і спричинення
йому матеріальної шкоди позивачем не
надано.

Відповідно до ст.. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано доказів
про те, що державний виконавець
Розовенко А.П. або інші співробітники
Ленінського ВДВС мали причетність до
неналежного зберігання автомобіля
відповідача «Субару - Імпреза»або
інших дій, внаслідок чого позивачу були
спричинені збитки у розмірі1874 гр..

Посилання позивача в
обґрунтування своїх вимог на вирок
Ленінського районного суду м. Харкова
від 23 серпня 2013 р. також являється
необґрунтованим, оскільки за цим
вироком державний виконавець
Розовенко А.П. був засуджений не за
незаконну передачу на відповідальне
зберігання автомобіля ОСОБА_4,
спричинення цим зберіганням
матеріальних збитків позивачу, а за
отримання хабара Розовенком А.П. у
зв»язку з передачею зазначеного
автомобіля на відповідальне
зберігання позивачу.

Із матеріалів виконавчого
провадження, які були оглянуті в
судовому засіданні вбачається, що
відомості про те, що автомобіль «Субару
- Імпреза» знаходився під заставою у
АКБ «УкрСиббанк» надійшли до
Ленінського ВДВС ХМУЮ 13 травня 2014 р.,
тобто після вилучення автомобіля і
передачі його на зберігання ОСОБА_4.

На підставі викладеного суд
вважає позовні вимоги
необґрунтованими і відмовляє в їх
задоволенні.

Керуючись ст.. ст.. 10, 60, 212 - 215
ЦПК України, ст.. ст..15, 16, 22, 23, 1167, 1174 ЦК
України, ст. 59 Закону України «Про
виконавче провадження» суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Ленінський районний суд м. Харкова
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь в розгляді
справи, але не були присутні під час
проголошення судового рішення можуть
оскаржити рішення в апеляційному
порядку протягом 10 днів з дня отримання
ними копії рішення.

Суддя
А.В. Лазарєв