Єдиний унікальний номер 0511/3329/12
Номер провадження 22-ц/775/2469/2014
Головуючий в 1 інстанції
Доповідач Ларіна Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Зінов'євої
А.Г.

суддів Ларіної
Н.О., Азевича В.Б.

при секретарі
Стефановій Я.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Дебальцевського міського суду
Донецької області від 31 жовтня 2013 року
про залишення без розгляду заяви
ОСОБА_1, поданої на скасування судового
наказу від 03 вересня 2012 року, виданого
за заявою Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за спожиту електричну
енергію, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дебальцевського міського суду
Донецької області від 31 жовтня 2013 року
заяву ОСОБА_1 про скасування судового
наказу № 2н/0511/1293/2012 від 03 вересня 2012
року залишено без розгляду.

Зазначену ухвалу оскаржив ОСОБА_1, в
апеляційній скарзі просив ухвалу суду
першої інстанції скасувати, справу
направити для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги зазначає, що 03 вересня 2012 року
було видано судовий наказ, згідно якого
з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь
ПАТ „ДТЕК Донецькобленерго" стягнута
сума заборгованості за спожиту
електричну енергію у розмірі 139,51 грн.
та судовий збір у сумі 107,30 грн.

Не погодившись з вказаним наказом,
ОСОБА_1 30 жовтня 2013 року звернувся до
Дебальцевського міського суду
Донецької області із заявою про
скасування судового наказу,
зазначивши, що судовий наказ він
отримав 23 жовтня 2013 року. Крім того, в
заяві про скасування наказу апелянт
зазначив, що не порушував Правила
користування електричною енергією, а
акти перевірок від 19 жовтня 2011 року та 10
листопада 2011 року сфальсифіковані
робітниками енергопостачальної
організації. На думку апелянта, в актах
вказано, що перевірки проводились в
присутності матері апелянта - ОСОБА_3 за
адресою: АДРЕСА_1, однак вона померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а за вказаною адресою
після її смерті ніхто не мешкав, що
свідчить про те, що перевірка не
проводилась.

Також зазначає, що в оскаржуваній
ухвалі вказано, що з заявою про
скасування судового наказу апелянт
звернувся до суду понад десять днів з
дня отримання копії цього наказу, який
ОСОБА_1 отримав 25 вересня 2012 року, про що
свідчить відповідне поштове
повідомлення у матеріалах справи
наказного провадження. Проте, копію
судового наказу апелянт поштою 25
вересня 2012 року не отримував. У
поштовому повідомленні стоїть лише
підпис отримувача, який не належить
йому - ОСОБА_1 Вказує, що він із сім'єю
мешкає у АДРЕСА_2 тому не міг отримати
поштове повідомлення за адресою, за
якою колись мешкала його мати.

Вказує, що вже звернувся до прокуратури
з відповідною заявою.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання
апеляційного суду не з'явились, про
дату час та місце слухання справи
повідомлені належним чином, тому на
підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу
розглянуто за їх відсутністю.

Представник ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» в судовому
засіданні апеляційного суду стосовно
доводів апеляційної скарги висловив
думку, що покладається на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді, думку
представника ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго», перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити, ухвалу суду скасувати з
наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Судом першої інстанції встановлено, що
03 вересня 2012 року Дебальцевським
міським судом за заявою ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» видано судовий
наказ № 2н/0511/1293/2012 про стягнення з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» заборгованості за
спожиту електричну енергію у сумі 139,51
грн., та судового збору у сумі 107,30 грн.

30 жовтня 2013 року до суду із заявою про
скасування вищезазначеного судового
наказу звернувся ОСОБА_1, зазначивши, що
судовий наказ він отримав 23 жовтня 2013
року, вказаний судовий наказ винесено
на підставі документів, які
сфальсифіковані.

Також судом першої інстанції
встановлено, що копію судового наказу з
доданими до нього документами боржник
ОСОБА_1 отримав 25 вересня 2012 pоку, про що
свідчить поштове повідомлення у
матеріалах справи наказного
провадження (а.с. 18). Між тим, із заявою
про скасування судового наказу боржник
звертається до суду лише 30 жовтня 2013
року.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду
суд першої інстанції виходив з
положень ч. 2 ст. 105-1 ЦПК України
оскільки заявником пропущено строк,
встановлений для подання такої заяви. А
саме, що до заяви про скасування
судового наказу заявником не додано
заяви про поновлення пропущеного
строку та не надано доказів на підставі
яких можна було б вважати, що строк,
встановлений законом, пропущено з
поважних причин.

З таким висновком суду першої
інстанції не погоджується колегія
судді, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 2 ст. 105-1 ЦПК України заява
боржника про скасування судового
наказу, подана після закінчення строку,
встановленого частиною першою ст. 105
цього Кодексу, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
її подала, не знайде підстав для
поновлення строку для подання цієї
заяви. У разі якщо суд прийшов до
висновку про поновлення строку на
подання заяви про скасування судового
наказу, який набрав законної сили, то в
ухвалі про прийняття такої заяви до
розгляду суд має вирішити питання про
зупинення виконання судового наказу.

Як вбачається з заяви про скасування
судового наказу боржник наполягав, що
отримав заяву 23 жовтня 2013 року.
Зазначене боржником підтверджується
відміткою наявною у матеріалах справи.
А зазначені в ухвалі суду дані щодо
отримання боржником копії наказу 25
вересня 2012 року за адресою АДРЕСА_1,
спростовуються даними у паспорті щодо
прописки боржника за іншою адресою,
відсутністю даних щодо проживання
апелянта за зазначеною судом адресою.
Крім того зворотне повідомлення, на яке
посилається суд першої інстанції не
містить даних щодо направлення
боржнику за вказаною адресою саме
копії судового наказу з супровідним
листом (а.с. 18). Доводи апеляційної
скарги обґрунтовані.

За вимогами ст. 98 ЦПК України до
неналежно оформленої заяви про видачу
судового наказу застосовуються
положення ст. 121 ЦПК України, тобто за
необхідністю суд міг запропонувати
боржнику надати заяву про поновлення
строку на звернення до суду з
зазначеною заявою.

Таким чином, виходячи з наведених вище
обставин справи та положень вказаної
статті, постановлюючі ухвалу про
залишення заяви про скасування
судового наказу від 30 жовтня 2013 року,
суд першої інстанції не врахував
наявні у матеріалах справи дані про
отримання боржником судового наказу 23
жовтня 2013 року.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції постановив оскаржувану
ухвалу з порушенням норм
процесуального права, що є підставою
для її скасування та передати питання
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 312 ч.1 п.3, 314, 315
ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дебальцевського міського суду
Донецької області від 31 жовтня 2013 року
скасувати і передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: