Справа № 368/2309/13-ц Головуючий у І
інстанції Закаблук О.В.Провадження №
22-ц/780/1468/14 Доповідач у 2
інстанції Волохов Категорія 47
УХВАЛА

Іменем України

03 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Кагарлицького районного суду
Київської області від 19 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа: Відділ державної
виконавчої служби Обухівського
районного управління юстиції про
стягнення заборгованості по
аліментних зобов'язаннях та неустойки
(пені),-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1,
третя особа ВДВС Обухівського РУЮ про
стягнення заборгованості по
аліментних зобов'язаннях та неустойки
(пені) в сумі 22 618,53 гривень та неустойку
за кожен день прострочення аліментних
платежів в сумі 194 195,79 гривень, а всього
216 814,32 гривень;

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовувала тим, що рішенням
Обухівського районного суду Київської
області від 22.12.2005 року по цивільній
справі № 2-2039/2005 року відповідача
зобов'язано щомісячно сплачувати
аліменти на користь позивача на
утримання сини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 1/4 частини всіх видів
заробітку, починаючи з 07.12.2005 року і до
досягнення дитиною повноліття.

На виконання рішення суду Обухівським
районним судом Київської області 22.12.2005
року був виданий виконавчий лист, який
11.01.2006 року пред'явлений для
примусового виконання до Державної
виконавчої служби Обухівського
районного управління юстиції,
постановою якої 13.01.2006 року було
відкрито виконавче провадження за №
0401/06-в5.

Зважаючи на те, що відповідач свої
зобов'язання не виконує, просила
стягнути з останнього на свою користь
заборгованість по сплаті аліментів в
сумі 22 618 грн. 53 коп. та неустойки за
кожен день прострочення виконання
аліментних зобов'язань в розмірі 194 195
грн. 79 коп.

Рішенням Кагарлицького районного суду
Київської області від 19 грудня 2013 року
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
заборгованість по аліментним
зобов'язанням в сумі 18 712 грн. 53 коп. та
неустойку за кожень день прострочки
аліментних платежів в сумі 50 000 грн,
всього 68 712 грн. 53 коп., а також стягнуто
з відповідача на користь держави
судові витрати в сумі 687 грн. 12 коп.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати рішення суду
першої інстанції з підстав неповного
з'ясування судом обставин, які мають
значення для справи, ухвалити нове
рішення, яким стягнути з нього на
користь позивача пеню за прострочення
сплати аліментів в розмірі 5 000 грн., а в
задоволені інших позовних вимог -
відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
цивільної справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, дійшла висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року „Про судове рішення у
цивільній справі" зазначено, що рішення
є законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до
статті 8 ЦПК, а також правильно
витлумачив ці норми. Обґрунтованим
визнається рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 22.12.2005 року із
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто
аліменти на утримання сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 14 частини всіх
видів заробітку, починаючи з 07 грудня
2005 року до повноліття дитини.

Постановою №0401/06-дв5 від 13.01.2006 року
державним виконавцем відділу ДВС
Обухівського МРУЮ в Київській області
відкрито виконавче провадження по
примусовому виконанню виконавчого
листа 2-2039/05 від 22.12.2005 року виданого на
підставі вищевказаного рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 22.12.2005 року.

Як вбачається з довідки - розрахунку за
вих.№15190 від 18.10.2013 року виготовленою
державним виконавцем відділу ДВС
Обухівського МРУЮ в Київській області
Бабаєвою Є.В. станом на 29.07.2013 року
заборгованість відповідача по сплаті
аліментів складає 22 618 грн. 53 коп.

Згідно ч.2 ст. 74 ЗУ «Про виконавче
провадження» розмір заборгованості по
аліментах визначається державним
виконавцем за місцем виконання рішення
виходячи з фактичного заробітку
(доходів), одержаного боржником за час,
протягом якого стягнення не
проводиться, або одержуваного ним на
момент визначення заборгованості у
твердій грошовій сумі або у
відсотковому відношенні, що також
передбачено ст.195 СК України.

Згідно зі ст.196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Суд першої інстанції вірно встановивши
характер спірних правовідносин,
застосував до них положення п. 22
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року № 3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», 194 - 196 СК України
та прийшов до обґрунтованого висновку,
що стягненню з відповідача на користь
позивача підлягає лише заборгованість
по аліментним зобов'язанням в сумі 18 712
грн. 53 коп. та неустойку за кожень день
прострочки аліментних платежів в сумі
50 000 грн, а всього 68 712 грн. 53 коп.

Посилання в апеляційній скарзі на той
факт, що при ухвалені рішення не
прийнято до уваги майновий стан
останнього, не приймається колегією
суддів до уваги, оскільки вказані
обставини вже були досліджені в суді
першої інстанції та зменшено розмір
неустойки.

Інші доводи, які спростовували б
законність і обґрунтованість
ухваленого судом рішення, апеляційна
скарга не містить.

З урахуванням наведеного доводи
апеляційної скарги та зміст
оскаржуваного судового рішення не
дають підстав для висновку про те, що
судом при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. 309 ЦПК України є
підставами для зміни рішення суду
першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

На підставі 196 СК України та керуючись
ст.ст. 303, 307-308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кагарлицького районного суду
Київської області від 19 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: