Красилівський районний суд
Хмельницької області
Справа № 2209/606/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2014 року м.Красилів

Красилівський районний суд
Хмельницької області в складі судді
Красняка В.І., при секретарі Федченко
Л.В., розглянувши цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя та зустрічну позовну
заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
права власності, поділ майна та
стягнення коштів,

встановив:

03 лютого 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зазначеним позовом, вимоги
якого на протязі розгляду справи
неодноразово змінювала. В
обґрунтування своїх вимог вказала, що
16 липня 1986 року між нею та ОСОБА_2
укладено шлюб, який розірвано відділом
ДРАЦС Красилівського РУЮ у
Хмельницькій області 11 серпня 2011 року
на підставі рішення Красилівського
районного суду Хмельницької області
від 31 липня 1990 року. За період
перебування у шлюбі з ОСОБА_2 вони до
належного відповідачу будинку по
АДРЕСА_1 за спільні кошти провели
добудову, провели в ньому
перепланування, побудували другий
поверх будинку, хлів та гараж, придбали
автомобіль марки ЗІЛ ММЗ-555, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1,
автомобільний причіп ШКЗ-8101 «Турист»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2.
Крім того, за спільно нажиті кошти ними
були придбані деревообробні станки,
які ОСОБА_2, як власник приватного
підприємства ПП «Влад 1956» продав, а
отримані кошти використав на власний
розсуд.

Посилаючись на те, що на даний час у
спірному будинку вона не проживає,
просила суд при розподілі
спільно-нажитого майна подружжя
залишити ОСОБА_2 будинок з усіма
прибудовами та господарськими
будівлями по АДРЕСА_1, автомобіль марки
ЗІЛ ММЗ-555, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, автомобільний причіп
ШКЗ-8101 «Турист», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, стягнувши
з нього на її користь грошову
компенсацію у розмірі 1/2 вартості
вказаного майна, а також стягнути 1/2
вартості проданих відповідачем
деревообробних станків у сумі 64165
гривень.

ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом
до ОСОБА_1 про визнання права власності,
поділ майна та стягнення коштів і
просив визнати за ним право власності
на 1/2 частину житлового будинку, 1/2
частину земельної ділянки площею 0,289
га., 1/2 частину будівельного матеріалу,
що використаний при будівництві хліва,
які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2,
провести поділ вказаного майна,
виділити його для ОСОБА_1 та стягнути з
неї на його користь грошову
компенсацію 1/2 частини його вартості.
Також просив стягнути із ОСОБА_1 на його
користь 19 744,52 грн. як 1/2 частину
сплаченого ним кредиту за кредитним
договором № 96/КВ-06 від 09.06.2009 року,
укладеним між ним та ТОВ «Український
промисловий банк».

В обґрунтування своїх вимог вказав, що
в травні 1989 року вони з ОСОБА_1
припинили шлюбні відносини та спільне
проживання, оскільки остання стала
проживати з іншим чоловіком, від якого
чекала дитину. 31.07.1990 року рішенням
Красилівського суду за позовною заявою
ОСОБА_1 з викладених підстав шлюб між
ними було розірвано. Відповідачка
перейшла проживати в АДРЕСА_2. У 1993 році
вони з відповідачкою фактично
відновили шлюбні відносини, а у вересні
2010 року знову остаточно припинили їх і
з того часу проживають окремо.

Будинок по АДРЕСА_1 належить йому на
праві особистої власності і істотного
збільшення його вартості за період
шлюбу не відбулось. Вказані автомобіль
ЗІЛ -ММЗ 55 та причіп ШЗК 8101 Турист є їх
спільною сумісною власністю подружжя
та підлягають поділу.

31.05.1996 року ними був придбаний житловий
будинок та земельна ділянка площею 0,289
га. по АДРЕСА_2, які були оформленні на
ОСОБА_1, що підтверджується договором
купівлі-продажу від 31.05.1996 року та
державним актом на право приватної
власності на землю серії ХМ № 03441 від
14.02.1997 року. На зазначеній присадибній
земельній ділянці ними розпочато
будівництво хліва, яке на даний час не
завершено, а тому вони з відповідачкою
є співвласниками будівельного
матеріалу, що був використаний при його
будівництві. Вказане майно підлягає
поділу між ними в рівних частинах.

09.06.2006 року за згодою відповідачки в
інтересах сім'ї між ним та ТОВ
«Український промисловий банк»,
правонаступником якого є ПАБ «Дельта
Банк» був укладений кредитний договір
№ 96/КВ-06 за умовами якого він отримав
кредит в сумі 17 661 доларів США в
інтересах сім'ї з кінцевим терміном
повернення кредиту до 17.06.2011 року. За ці
кошти придбав легковий автомобіль
марки Skoda Oktavia, 2006 року випуску, який
використовувався ним в інтересах сім'ї.
Станом на 29.10.2010 року заборгованість по
кредиту становила 9 189 доларів США та 2 088
,77 грн. За рахунок особистих коштів ним
сплачено на його погашення 39 489,04 грн.. В
зв'язку з настанням кінцевого терміну
повернення кредиту та відсутністю
необхідних для того коштів 17.08.2011 року
він продав автомобіль Шкода Октавія, а
за рахунок виручених коштів в розмірі 46
072,65 гривень повністю погасив кредит. З
цих підстав з відповідачки підлягає
стягненню на його користь 1/2 частина
сплачених ним на погашення кредиту
після фактичного припинення подружніх
відносин особистих коштів, що
становить 19 744,52 грн..

Позивач-відповідач ОСОБА_1, явку якої
суд визнав обов'язковою, та її
представник ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилися. Представник
позивача-відповідача ОСОБА_4 надіслав
суду клопотання про розгляд справи за
відсутності сторони позивача ОСОБА_1,
заперечень щодо зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права
власності, поділ майна та стягнення
коштів не надав.

Відповідач - позивач ОСОБА_2 та його
представник в судовому засіданні
позовні вимоги підтримали повністю,
просили їх задовольнити з викладених
ними в позовній заяві підстав. Позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя визнали частково. Просили
відмовити ОСОБА_1 у задоволені вимог
про стягнення на її користь з ОСОБА_2 1/2
вартості будівельних матеріалів
використаних на будівництво добудови
«а», надбудови другого поверху «А1»,
цегляного хліва «Б» та цегляного
гаража «В» в АДРЕСА_1, 1/2 вартості
проданих деревообробних станків. Свої
заперечення мотивували тим, що
житловий будинок по АДРЕСА_1 ОСОБА_2
придбав до шлюбу з ОСОБА_1 за договором
купівлі-продажу від 13.10.1984 року. Згідно
плану забудови зазначеної земельної
ділянки від 20.10.1975 року на ній
передбачалось будівництво сараю № 2
ОСОБА_5 На час придбання будинку сарай
збудований не був, хоча на його
будівництво ОСОБА_5 був вивезений
необхідний будівельний матеріал -
білий камінь, з якого із східної
частини будинку був вимуруваний
фундамент під веранду, який він
розібрав та збудував фундамент із
західної частини будинку. Разом з
будинком він придбав зазначений білий
камінь, з якого збудував хлів «Б»
розміром 4 х 4 м. та веранду із західної
частини будинку. У 1988 році за 6 000 руб.
він продав придбаний ним у 1982 році до
шлюбу з ОСОБА_1 автомобіль ВАЗ 2103 д/н
НОМЕР_7. За рахунок вказаних коштів у 1989
році він придбав: чотири плити
перекриття, із яких дві використав на
гараж та дві на прибудову; 20 000 цегли на
гараж, прибудову та другий поверх
будинку; 1 000 шт. металевих листів на
покрівлю; 20 кубів обрізної дошки, а
всього будівельних матеріалів на суму
5 121,15 рублів. У 1990 році за рахунок
вищезгаданих будівельних матеріалів
ним були збудовані хлів «Б», гараж «В»
та тимчасова веранда 6 х 3 м., із західної
сторони будинку, а у 1991 році на місці
зазначеної веранди збудована
прибудова із цегли із надбудовою над
нею та надбудова над будинком, замінено
дерев'яні конструкції даху та
перекрито його із шиферу металевими
листами. В зазначений час вони з ОСОБА_1
фактично не проживали, спільного
господарства не вели та сімейного
бюджету не мали. Він фактично проживав
із іншою жінкою ОСОБА_6, а ОСОБА_1
проживала в своєї матері в селі
Чернелівка Красилівського району.
Після 1991 року до 2011 року будь-які
будівельні роботи на добудові та
другому поверсі будинку не
виконувались, вони залишались у
незмінному стані.

Деревообробні станки є власністю
приватного підприємства «Влад 1956», яке
належить йому, а тому вони не є спільно
нажитим майном подружжя і поділу не
підлягає. На сьогоднішній день ПП «Влад
1956» не ліквідоване, зазначені ОСОБА_1
деревообробні станки не продані.

Позовну вимогу про стягнення 1/2
вартості автомобіля ЗІЛ ММЗ-555, д/н
НОМЕР_1, в розмірі 8547,23 грн. визнав
частково. В обґрунтування свого
заперечення ОСОБА_2 послався на те, що
згідно акта товарознавчого
дослідження № 224 від 18.10.2001 року
залишкова вартість зазначеного
автомобіля з урахуванням факторів її
підвищення та зниження на час його
придбання становила 513,95 грн.. За час
експлуатації автомобіль прийшов у
непридатний для використання стан, на
ньому лопнула рама, була пошкоджена та
непридатна до використання уся гума на
колесах, потребував ремонту двигун,
несправний гідронасос підйому кузова
НШ-36 та гідро підсилювач керма НШ-10,
підтікало мастило із коробки передач
та моста, була несправна акумуляторна
батарея, а сам автомобіль перебував у
розкомплектованому стані, а тому він
потребував капітального ремонту.
Вартість автомобіля у такому стані
становила 1 500 грн. В серпні 2011 року він
домовився із ОСОБА_7 про проведення
останнім за власні кошти ремонту
зазначеного автомобіля та взамін на це
передав йому автомобіль у безстрокове
користування. ОСОБА_7 зобов'язався
повернути йому автомобіль після
отримання витрачених на його ремонт
коштів. З цих підстав вважає, що
вартість 1/2 вартості вказаного
автомобіля складає 750 грн..

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Згідно із ч. 1 ст. ст. 22 КпШС України
спільною сумісною власністю подружжя є
майно, нажите подружжям за час шлюбу.
Кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування і
розпорядження цим майном.

Стаття 57 СК України визначає перелік
видів особистої приватної власності
одного із подружжя та підстави її
набуття.

Підстави набуття права спільної
сумісної власності подружжя (тобто
перелік юридичних фактів, які
складають підстави виникнення права
спільної сумісної власності на майно
подружжя) визначені в ст. 60 СК України.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту.

Під майном ч. 1 ст. 190 ЦК України має на
увазі окрему річ, сукупність речей, а
також майнові права та обов'язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо
одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що
договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Отже, об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя є як предмети
матеріального світу, так і майнові
права та обов'язки. Договір, укладений
одним із подружжя, створює обов'язки
для другого з подружжя в разі, якщо його
укладено в інтересах сім'ї, а одержане
за цим договором майно фактично
використано на задоволення потреб
сім'ї.

Статтею 10 ЦПК України встановлено, що
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно вимог ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
визнані судом загальновідомими, не
потребують доказування. Обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

В судовому засіданні встановлено і не
заперечується сторонами, що 16 липня 1986
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено
шлюб, який розірвано відділом ДРАЦС
Красилівського РУЮ у Хмельницькій
області 11 серпня 2011 року на підставі
рішення Красилівського районного суду
Хмельницької області від 31 липня 1990
року. Вказаним рішенням суду також
встановлено, що в травні 1989 року ОСОБА_1
припинила шлюбні відносини та спільне
проживання з ОСОБА_2, оскільки стала
проживати з іншим чоловіком, від якого
чекала дитину. У 1993 році сторони
фактично відновили шлюбні відносини та
спільне проживання, а у вересні 2010 року
остаточно припинили їх і з того часу
проживають окремо.

Судом встановлено і не заперечується
сторонами, що за час перебування у
шлюбі вони придбали автомобіль марки
ЗІЛ ММЗ-555, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, автомобільний причіп
ШКЗ-8101 «Турист», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, житловий
будинок та земельну ділянку площею 0,289
га. по АДРЕСА_2, що підтверджується
договором купівлі-продажу від 31.05.1996
року та державним актом на право
приватної власності на землю серії ХМ
№ 03441 від 14.02.1997 року. На зазначеній
присадибній земельній ділянці ними
розпочато будівництво хліва, яке на
даний час не завершено, а тому вони з
відповідачкою є співвласниками
будівельного матеріалу, що був
використаний при його будівництві,
вартістю 19105 гривень. 09.06.2006 року за
згодою ОСОБА_1 в інтересах сім'ї між
ОСОБА_2 та ТОВ «Український промисловий
банк», правонаступником якого є ПАБ
«Дельта Банк», був укладений кредитний
договір № 96/КВ-06 за умовами якого
відповідач-позивач отримав кредит в
сумі 17 661 доларів США в інтересах сім'ї з
кінцевим терміном повернення кредиту
до 17.06.2011 року. За ці кошти придбав
легковий автомобіль марки Skoda Oktavia, 2006
року випуску, який використовувався
ним в інтересах сім'ї. Станом на 29.10.2010
року заборгованість по кредиту
становила 9 189 доларів США та 2 088,77 грн.
За рахунок особистих коштів ОСОБА_2
сплачено на його погашення 39 489,04 грн.. В
зв'язку з настанням кінцевого терміну
повернення кредиту та відсутністю
необхідних для того коштів 17.08.2011 року
ОСОБА_2 продав автомобіль Шкода
Октавія, а за рахунок виручених коштів
в розмірі 46 072,65 гривень повністю
погасив кредит.

З цих підстав з ОСОБА_1 підлягає
стягненню на користь ОСОБА_2 1/2 частина
сплачених ним на погашення кредиту
після фактичного припинення подружніх
відносин особистих коштів, що
становить 19 744,52 грн..

Як роз'яснив пленум Верховного Суду
України у п.п. 25, 30 постанови від 21.12.2007
р. № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", вирішуючи
питання про поділ майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, зокрема неподільної речі,
суди мають застосовувати положення
частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової
згоди одного з подружжя на отримання
грошової компенсації та попереднього
внесення другим із подружжя
відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження
грошової компенсації може мати місце з
підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови
звернення подружжя (одного з них) до
суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та
попереднього внесення на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив
таких дій, а неподільні речі не можуть
бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу і залишає
майно у їх спільній частковій
власності.

Судом встановлено і не заперечується
сторонами, що останні згоди на
отримання грошової компенсації при
поділі майна не давали та не вносили
відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

З викладених підстав суд визнає
ідеальні частки сторін у вказаному
майні без його реального поділу і
залишає це майно у їх спільній
частковій власності.

Позивач - відповідач ОСОБА_1 в судовому
засіданні не надала жодних доказів на
підтвердження своїх вимог про те, що за
період перебування у шлюбі з ОСОБА_2
вони до належного останньому будинку
по АДРЕСА_1 за спільні кошти провели
добудову, провели в ньому
перепланування, побудували другий
поверх будинку, хлів та гараж, що вона
набула права власності на вказане
майно, а тому суд відмовляє їй в
задоволені позовних вимог в цій
частині.

Судом встановлено і не заперечується
сторонами, що деревообробні станки, на
які в позові посилається ОСОБА_1, є
власністю приватного підприємства
«Влад 1956», яке не ліквідоване, а вказані
деревообробні станки не продані.

Як роз'яснив пленум Верховного Суду
України у п.29 постанови від 21.12.2007 року
№ 11 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» відповідно
до положень ст.ст. 57, 61 СК України, ст. 52
ЦК майно приватного підприємства чи
фізичної особи - підприємця не є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя. Інший із подружжя має право
тільки на частку одержаних доходів від
цієї діяльності. ОСОБА_1 не надала суду
жодних доказів на підтвердження факту
одержання ОСОБА_2 доходів від
підприємницької діяльності, а тому її
вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на її
користь 1/2 вартості проданих
деревообробних станків у сумі 64165 грн.
задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.ст.86 ч.1, 88 ч.1 ЦПК
України суд присуджує з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
88,47 грн.., а з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
понесені ним і документально
підтверджені судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 385,87 грн. та
пов'язані з проведенням судової
будівельно-технічної експертизи №5-156
від 14.10.2012 року в сумі 1500 (одна тисяча
п'ятсот) гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 86 ч.1, 88 ч.1, 212,
214-215, 218 ЦПК України, пунктами 25,29,30
постанови пленуму Верховного Суду
України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», ст.ст.22 КпШС України,
ст.ст.57,60,61,65,71 СК України, ст.ст.52,190 ч.1 ЦК
України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2:

- автомобіль марки ЗІЛ ММЗ-555, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, 1975 року
випуску;

- автомобільний причіп ШКЗ-8101 "Турист",
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
1994 року випуску.

Визнати за ОСОБА_1, реєстраційний номер
облікової картки платника податків -
НОМЕР_5, право власності в порядку
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
на:

- 1/2 частку автомобіля марки ЗІЛ ММЗ-555,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
1975 року випуску;

- 1/2 частку автомобільного причепа
ШКЗ-8101 "Турист", державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, 1994 року
випуску.

Визнати за ОСОБА_2, реєстраційний номер
облікової картки платника податків -
НОМЕР_6, право власності в порядку
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
на:

- 1/2 частку автомобіля марки ЗІЛ ММЗ-555,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
1975 року випуску;

- 1/2 частку автомобільного причіпа
ШКЗ-8101 "Турист", державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, 1994 року
випуску, залишивши це майно у спільній
частковій власності сторін.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця с.Миколаїв Хмельницького
району Хмельницької області,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків - НОМЕР_6, на користь
ОСОБА_1 судові витрати, пов'язані з
сплатою судового збору в сумі 88
(вісімдесят вісім) гривень 47 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання права власності, поділ майна
подружжя та стягнення коштів
задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_1:

- житловий будинок загальною площею 25
кв. м., житловою площею 8,6 кв. м., який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

- земельну ділянку площею 0,289 га., із
яких 0,25 га., для обслуговування
житлового будинку та 0,039 га., для
ведення особистого підсобного
господарства, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2;

- будівельні матеріали вартістю 19105
(дев'ятнадцять тисяч сто п'ять) гривень,
з яких самовільно збудований цегляний
хлів від літерою "Б", що розташований по
АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_2, реєстраційний номер
облікової картки платника податків -
НОМЕР_6, право власності на :

- 1/2 частку житлового будинку загальною
площею 25 кв. м., житловою площею 8,6 кв. м.,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

- 1/2 частку земельну ділянку площею 0,289
га., із яких 0,25 га., для обслуговування
житлового будинку та 0,039 га., для
ведення особистого підсобного
господарства, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2

- 1/2 частку будівельних матеріалів
вартістю 19105 (дев'ятнадцять тисяч сто
п'ять) гривень, з яких самовільно
збудований цегляний хлів від літерою
"Б", що розташований по АДРЕСА_2,
залишивши це майно у спільній
частковій власності сторін.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженки с.Чернелівка Красилівського
району Хмельницької області,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків - НОМЕР_5, на користь
ОСОБА_2:

- 19 744 (дев'ятнадцять тисяч сімсот сорок
чотири) гривні 52 копійки кредитних
зобов'язань перед товариством з
обмеженою відповідальністю
"Український промисловий банк" за
кредитним договором №96/КВ-06 від 19
червня 2006 року;

- судові витрати, пов'язані з сплатою
судового збору в сумі 385 (триста
вісімдесят п'ять) гривень 87 копійок та
проведенням судової
будівельно-технічної експертизи №5-156
від 14.10.2012 року в сумі 1500 (одна тисяча
п'ятсот) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Хмельницької
області через Красилівський районний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 04
квітня 2014 року.

Суддя: В. І. КРАСНЯК