Справа № 147/1040/13-ц Провадження №
22-ц/772/1268/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Костюк Г. М.Категорія:
37Доповідач: Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької області в
складі :

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Матківської М.В.,
Марчук В.С.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

за участю: ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_3, -

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про поділ
спадкового майна, визнання права
власності на майно в порядку
спадкування та зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
усунення від права на спадкування,
визнання права власності на майно в
порядку спадкування, відшкодування
витрат, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Тростянецького районного суду
Вінницької області від 07 березня 2014
року,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про поділ
спадкового майна, визнання права
власності на ? частину спадкової маси в
порядку спадкування, просив позов
задовольнити.

В свою чергу ОСОБА_2 звернулась до суду
із зустрічним позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6. Просила суд визнати за
нею право власності на 1/2 частку
спадкового майна в порядку спадкування
за заповітом, усунути ОСОБА_5 від права
на спадкування, стягнути з ОСОБА_4 на її
користь половину витрат, понесених нею
на поховання батька, що складає 575,00
грн., а також неправомірно отриману ним
компенсацію на поховання, а також
понесені нею судові витрати, позов
задовольнити.

Рішенням Тростянецького районного
суду Вінницької області від 07 березня
2014 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_2 про поділ спадкового майна,
визнання права власності на майно в
порядку спадкування задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_7, яка настала
ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті батька
ОСОБА_8, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/2
частину спадкового майна, що
складається з:

- грошових коштів в
сумі 1623 (одна тисяча шістсот двадцять
три) грн. 68 коп. по рахунку НОМЕР_1 на ім'я
ОСОБА_7 в Бершадському ТВБВ Ощадбанку,
на який нарахована компенсація
№91551-1506-00 в сумі 3247 (три тисячі двісті
сорок сім) грн. 36 коп.;

- грошових коштів в
сумі 854 (вісімсот п'ятдесят чотири) грн.
38 коп. по рахунку НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_8 в
Бершадському ТВБВ Ощадбанку, на який
нарахована компенсація №91551-1621-00 в сумі
1708 (одна тисяча сімсот вісім) грн. 77 коп.;

- земельної
ділянки, що розташована на території
Баланівської сільської ради
Бершадського району, кадастровий номер
:01:002:0461, яка належала ОСОБА_7
відповідно до Державного акта на право
власності на земельну ділянку серії
IV-ВН №037370, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 1,6800 га;

- земельної
ділянки, що розташована на території
Баланівської сільської ради
Бершадського району, кадастровий номер
:01:002:0460, яка належала ОСОБА_8
відповідно до Державного акта на право
власності на земельну ділянку серії
IV-ВН №037369, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 1,6800 га;

- майнового паю у
пайовому фонді ТОВ «Агрофірма
Баланівська» с. Баланівка, в розмірі 1251
(одна тисяча двісті п'ятдесят одна) грн.,
що належав ОСОБА_7 відповідно до
майнового сертифікату серії ВІ №008152
від 12.08.2002 року;

- майнового паю у
пайовому фонді ТОВ «Агрофірма
Баланівська» с. Баланівка, в розмірі 9144
(дев'ять тисяч сто сорок чотири) грн., що
належав ОСОБА_8 відповідно до майнового
сертифікату серії ВІ №005049 від 02.08.2002
року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
судові витрати в розмірі 2520 (дві тисячі
п'ятсот двадцять) грн.

Зустрічний позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в
порядку спадкування за заповітом після
смерті чоловіка ОСОБА_9, яка настала
ІНФОРМАЦІЯ_3 на 1/3 спадкового майна, що
залишилось після смерті його матері
ОСОБА_7, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 та
батька ОСОБА_8, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2
та складається з:

- житлового будинку з господарськими
спорудами, що розташований в АДРЕСА_1,
та складається з житлового будинку «А»,
загальною площею 72,0 кв.м, житловою
площею 37,9 кв.м., сараю «В», веранди «а»,
літньої кухні «Б», погребу «Б-під»,
огорожі 1-2;

- грошових коштів в сумі 1082 (одна
тисяча вісімдесят дві) грн. 45 коп. по
рахунку НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_7 петрывни
в Бершадському ТВБВ Ощадбанку, на який
нарахована компенсація №91551-1506-00 в сумі
3247 (три тисячі двісті сорок сім) грн. 36
коп.;

- грошових коштів в сумі 569 (п'ятсот
шістдесят дев'ять) грн. 59 коп. по рахунку
НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_8 в Бершадському
ТВБВ Ощадбанку, на який нарахована
компенсація №91551-1621-00 в сумі 1708 (одна
тисяча сімсот вісім) грн. 77 коп.;

- земельної ділянки, що розташована
на території Баланівської сільської
ради Бершадського району, кадастровий
номер :01:002:0461, яка належала ОСОБА_7
відповідно до Державного акта на право
власності на земельну ділянку серії
IV-ВН №037370, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 1,6800 га;

- земельної ділянки, що розташована
на території Баланівської сільської
ради Бершадського району, кадастровий
номер :01:002:0460, яка належала ОСОБА_8
відповідно до Державного акта на право
власності на земельну ділянку серії
IV-ВН №037369, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 1,6800 га;

- майнового паю у пайовому фонді ТОВ
«Агрофірма Баланівська» с. Баланівка, в
розмірі 1 251 (одна тисяча двісті
п'ятдесят одна) грн., що належав ОСОБА_7
відповідно до майнового сертифікату
серії ВІ №008152 від 12.08.2002 року;

- майнового паю у пайовому фонді ТОВ
«Агрофірма Баланівська» с. Баланівка, в
розмірі 9144 (дев'ять тисяч сто сорок
чотири) грн., що належав ОСОБА_8
відповідно до майнового сертифікату
серії ВІ №005049 від 02.08.2002 року.

Вирішено питання, щодо стягнення
судового збору.

В інші частині рішення залишено без
змін.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_2, подала апеляційну
скаргу, в якій посилаються на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просила рішення Тростянецького
районного суду Вінницької області від
07 березня 2014 року змінити, яким
зустрічний позов задовольнити
повністю. В іншій частині просить
рішення залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши докази, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, прийшла до
висновку, що остання задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішенням,
ухвалене на основі повно і всебічно
з`ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 (а.с.9, т.1),
після смерті якої відкрилась спадщина
на майно, що складається з грошових
коштів по рахунку НОМЕР_1 на її ім'я в
Бершадському ТВБВ Ощадбанку, на який
нарахована компенсація №91551-1506-00 в сумі
3247,36 грн.; земельної ділянки, що
розташована на території Баланівської
сільської ради Бершадського району,
кадастровий номер :01:002:0461 та
належала їй відповідно до Державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії IV-ВН №037370, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, площею 1,6800 га; майнового
паю у пайовому фонді ТОВ «Агрофірма
Баланівська» с. Баланівка, в розмірі
1251,00 грн., відповідно до майнового
сертифікату серії ВІ №008152 від 12.08.2002
року; житлового будинку з
господарськими спорудами, що
розташований в АДРЕСА_1, та складається
з житлового будинку «А», загальною
площею 72,0 кв.м, житловою площею 37,9 кв.м.,
сараю «В», веранди «а», літньої кухні
«Б», погребу «Б-під», огорожі 1-2
(а.с.17-19,22,25,222-226, т.1). На випадок своєї
смерті ОСОБА_7 заповіту не залишила.

До майна померлої ОСОБА_7, відповідно до
вимог ст. 1269 ЦК України із заявою про
прийняття спадщини в установлений ст.
1270 ЦК України строк звернувся її
чоловік ОСОБА_8(а.с.68, т.2).

Відповідно до рішення апеляційного
суду Вінницької області від 20.03.2012 року
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4
про визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
після смерті матері (а.с.166-167,т.1). Єдиним
спадкоємцем ОСОБА_7, який прийняв
спадщину був її чоловік ОСОБА_8 Однак,
свідоцтво про право на спадщину за
законом не отримав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8 (а.с.10, т.1),
після смерті якого відкрилась спадщина
на майно, що складається з грошових
коштів по рахунку НОМЕР_2 на його ім'я в
Бершадському ТВБВ Ощадбанку, на який
нарахована компенсація №91551-1621-00 в сумі
1708,77 грн.; земельної ділянки, що
розташована на території Баланівської
сільської ради Бершадського району,
кадастровий номер :01:002:0460 та
належала йому відповідно до Державного
акта на право власності на земельну
ділянку серії IV-ВН №037369, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, площею 1,6800 га; майнового
паю у пайовому фонді ТОВ «Агрофірма
Баланівська» с. Баланівка, в розмірі
9144,00 грн., відповідно до майнового
сертифікату серії ВІ №005049 від 02.08.2002
року; житлового будинку з
господарськими спорудами, що
розташований в АДРЕСА_1 (а.с.16, 20-21, 23, 24,
222-226, т.1). На випадок своєї смерті ОСОБА_8
також заповіту не залишив.

До майна померлого ОСОБА_8, відповідно
до вимог ст. 1269 ЦК України із заявами
про прийняття спадщини в установлений
ст. 1270 ЦК України строк звернулися його
сини ОСОБА_9 та ОСОБА_4 (а.с.119,125, т.2).
Однак, жоден з них свідоцтво про право
на спадщину за законом не отримав,
оскільки між ними виник спір щодо
спадкового майна.

Факт належності спадкодавцям ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 на праві власності по 1/2 частці
житлового будинку «А», загальною
площею 72,0 кв.м, житловою площею 37,9 кв.м,
з господарськими будівлями та
спорудами в АДРЕСА_1, що складається з
сараю «В», веранди «а», літньої кухні
«Б», погребу «Б-під», огорожі 1-2,
підтверджується технічним паспортом
на дане будинковолодіння (а.с.222-226),
довідкою, виданою Баланівською
сільською радою Бершадського району,
згідно якої зазначений будинок
відноситься до категорії колгоспних
дворів, станом на 15.04.1991 року до складу
його двору входили: ОСОБА_8та ОСОБА_7
(а.с.261, т.2).

Згідно ст. 316 ЦК України, право
власності є право особи на річ ( майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

ст. 328 ЦК України передбачено, що право
власності набувається на підставах, що
не заборонено законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлено
судом.

Відповідно ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за законом
або за заповітом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, той з подружжя,
який його пережив.

В затверджених ЦСУ СРСР 13
квітня 1979 року № 11215 Вказівок по
веденню погосподарського обліку в
сільських радах народних депутатів,
визначення в сільській місцевості
громадського типу господарства в
погосподарській книзі та відомостей
щодо членів колгоспного двору, що має
правове значення, було покладено на
сільські ради.

Згідно ст. 563 ЦК України (в
редакції 1963 року), у разі смерті члена
колгоспного двору спадщина на майно
двору не відкривається.

Особисте майно членів
колгоспного двору після їх смерті
переходить до спадкоємців на загальних
підставах.

Колегія суддів погоджується з
висновком районного суду та
враховуючи, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 були
власниками майна колгоспного двору
(ст.120 ЦК 1963 р.), на момент прийняття
Закону України «Про власність» не
втратили цього права, суд вірно прийшов
до висновку, що їх сини ОСОБА_4 та
ОСОБА_9, за відсутності інших
спадкоємців, мали право на спадкування
за законом після смерті батьків в
рівних частках.

Тому, вимоги ОСОБА_4 про визнання за ним
права власності на 1/2 частку спадкового
майна, що залишилось після смерті його
батьків правомірно задоволено судом
першої інстанції відповідно до ст.11 ЦПК
України, в межах заявлених вимог та не
оскаржується відповідачем ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_9 (а.с.14,т.1).
Після його смерті відкрилась спадщина
на майно, до складу якого входить 1/2
частка спадкового майна, що залишилось
після смерті його батьків. На випадок
своєї смерті ОСОБА_9 03.11.2010 року залишив
заповіт, згідно якого все своє майно, де
б воно не було і з чого б воно не
складалось, в тому числі все те, що буде
належати йому на день смерті і на що
матиме право за законом, заповів своїй
дружині ОСОБА_2 Даний заповіт на день
смерті ОСОБА_9 не змінений і не
скасований. Остання звернулась в
установлений ст. 1270 ЦК України строк до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини за заповітом після
смерті чоловіка. Відповідно до вимог
ст. 1269 ЦК України із заявами про
прийняття спадщини за законом після
смерті батька в установлений ст. 1270 ЦК
України строк звернулися його дочки
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.130а-186, 273,274, т.2).

Жоден із спадкоємців не отримав
свідоцтво про право на спадщину,
оскільки між спадкоємцям виник спір
щодо спадкового майна.

Відповідач по справі ОСОБА_5 є дочкою
спадкодавця ОСОБА_9 та на час відкриття
спадщини мала право на обов'язкову
частку у спадщині відповідно до ст. 1241
ЦК України. Відповідно до довідок до
акту огляду МСЕК ОСОБА_5 встановлена
третя група інвалідності (а.с.242-243, т.1),
що дає їй право на обов'язкову частку у
спадщині як повнолітній
непрацездатній дитині спадкодавця.
Продовження нею трудової діяльності не
позбавляє її на права на обов'язкову
частку у спадщині.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України
особа може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо судом буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми
закону, слід встановити як факт
ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги, так і факт
перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти
безпомічність особи, неспроможність її
своїми силами через похилий вік, тяжку
хворобу або каліцтво фізично та
матеріально самостійно забезпечити
умови свого життя, у зв'язку чим ця
особа потребує стороннього догляду,
допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребував
допомоги, полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Таким чином, ухилення
характеризується умисною формою вини.

В матеріалах справи містяться
документи, які вказують на те, що
лікування ОСОБА_9, під час перебування
його в лікарні, здійснювалось за його
рахунок (а.с.204, 205, т.2). Виписка з історії
його хвороби вказує на те, що він мав
важку хворобу - рак (а.с.203,т.2).

Отже, у відповідності до ст. 60 ЦПК
України відповідачем ОСОБА_2 не
доведено обставин, які б вказували на
те, що спадкоємиця ОСОБА_5 умисно
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцю.

Відповідно до ст. 1217 ЦК
України спадкування здійснюється за
заповітом або за законом. Право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті (ч.1 ст. 1223 ЦК).

Відповідно до ст. 1241 ЦК України
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка б належала кожному
з них у разі спадкування за законом.

Таким чином, позивач ОСОБА_4
має право на 1/2 частку майна, що
залишилось після смерті його батьків
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, як спадкоємець
першої черги. Після смерті ОСОБА_9
право на спадщину, в тому числі на 1/2
спадкового майна після смерті його
батьків, мають його дружина ОСОБА_2 - за
заповітом та дочка ОСОБА_5, в порядку ст.
1266 ЦК України - на обов'язкову частку у
спадщині.

Колегія суддів погоджується з
висновками районного суду, що вимоги
ОСОБА_2 про визнання за нею права
власності в порядку спадкування за
заповітом після смерті чоловіка на
майно, що залишилось після смерті його
батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 задоволено
частково.

Суд першої інстанції правомірно визнав
за нею право власності в порядку
спадкування за заповітом після смерті
чоловіка ОСОБА_9 на 1/3 частку спадкового
майна, що залишилось після смерті його
батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_7, що
складається з житлового будинку в
АДРЕСА_1, грошових коштів по двох
рахунках у філії банку, відкритих на
ім'я ОСОБА_8 та ОСОБА_7, двох земельних
ділянок, площею по 1,6800 га, розташованих
на території Баланівської сільської
ради, двох майнових паїв у пайовому
фонді ТОВ «Агрофірма Баланівська» с.
Баланівка, що також належали ОСОБА_8 та
ОСОБА_7

В матеріалах справи наявна накладна
№223 від 11.04.2005 року (т.1, а.с.221),
відповідно до якої ОСОБА_2 понесла
витрати на поховання ОСОБА_8 в сумі 1150
грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1232 ЦК України
спадкоємці зобов'язані відшкодувати
розумні витрати, які були зроблені
одним із них або іншою особою на
утримання, догляд, лікування та
поховання спадкодавця.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
поховання та похоронну справу»
поховання померлого - це комплекс
заходів та обрядових дій, які
здійснюються з моменту смерті людини
до поміщення труни з тілом або урни з
прахом у могилу або колумбарну нішу,
облаштування та утримання місця
поховання відповідно до звичаїв та
традицій, що не суперечать
законодавству.

Відповідно до ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення (ч.3
ст. 267 ЦК).

Враховуючи вище викладене ОСОБА_2
доведено, що нею 11.04.2005 року були
понесені витрати в сумі 1150,00 грн. на
поховання ОСОБА_8, однак районний суд в
силу ст..257 ЦК України правомірно
відмовив у цій частині вимог за спливом
строку позовної давності.

Відповідач ОСОБА_2 просила також
стягнути з позивача на її користь
неправомірно отриману ним компенсацію
на поховання ОСОБА_8 в сумі 500,00 грн. На
підтвердження отримання саме ним цієї
допомоги відповідачка посилається на
постанову про закриття кримінального
провадження від 18.06.2013 року, винесену за
результатами розгляду її заяви про
вчинення злочину.

Зокрема, як вбачається з матеріалів
справи, а саме вказаної постанови
встановлено, що виплата компенсації на
поховання ОСОБА_8 в сумі 500,00 грн.
зарахована на рахунок ОСОБА_11 - дочки
позивача (а.с.207-208,т.2). Вимогу до ОСОБА_11
про стягнення зазначених коштів
відповідачка не заявляла, а тому, судом
першої інстанції правомірно
відмовлено у стягненні з позивача суми
компенсації на поховання.

Враховуючи вимоги ст..84, 88 ЦПК України
судом першої інстанції вірно
розподілені судові витрати.

Відповідно до ст..308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Таким чином, колегія суддів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції повно з'ясовано фактичні
обставини справи, дано належну оцінку
зібраним доказам. Рішення суду
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону і підстав для його
скасування немає.

Доводи апеляційної скарги
ОСОБА_2 безпідставні, необґрунтовані і
висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313- 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Тростянецького районного суду
Вінницької області від 07 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис
Сопрун В.В.

Судді: підписи
Матківська М.В.

Марчук В.С.

З оригіналом вірно:
Сопрун В.В.