Справа № 750/754/14
Провадження № 2/750/631/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2014 року
м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в
складі:

головуючого судді
Литвиненко І.В.

при секретарі
Кравченко І. В.,

за участю позивача, представника
позивача ОСОБА_1,відповідача,
представника відповідача ОСОБА_2,
третьої особи, представника третьої
особи,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3яка
діє в своїх інтересах та інтересах
малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням, зобов'язання
вчинити певні дії, вселення та за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
малолітнього ОСОБА_6 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

22.01.2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду в
своїх інтересах та інтересах
малолітнього ОСОБА_4 з позовом до
ОСОБА_5 про усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням - 18/25
частинами будинку АДРЕСА_1 вселення в
зазначене приміщення, зобов'язання не
чинити перешкоди в користуванні
житловим будинком та надати ключі
позивачу від спірного будинку, свої
позовні вимоги мотивувала тим, що в
порушення ст. 156 ЖК України, вона не може
користуватись спірним житловим
приміщенням, оскільки після смерті
батька - ОСОБА_7 відповідач почала
чинити перешкоди в користуванні
житловим приміщенням: не пускає її та
її малолітнього сина до спірного житла,
змінила замки від вхідної двері та не
надає ключі від неї.

24.02.2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з
позовною заявою до ОСОБА_3, яка діє в
своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4
про визнання такими, що втратили право
на користування житловим
приміщенням,свої позовні вимоги
мотивувала тим, що ОСОБА_3 не проживає
із сином з 2009 року без поважних причин,
а тому вони, відповідно до ст.. 405 ЦК
України втратили право на користування
спірним житлом. Ухвалою Деснянського
районного суду мі. Чернігова від 07
квітня 2014 року вказані справи об'єднані
в одне провадження.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні 15.04.2014 року позовні
вимоги підтримали та просили
задовольнити, у задоволенні позову
ОСОБА_5 просили відмовити.

Відповідач та представник відповідача
в судовому засіданні 15.04.2014 року
просили відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_3 та задовольнити позовні вимоги
про визнання осіб такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням.

Після оголошеної перерви, представники
сторін в судове засідання не з'явились,
заяв з проханням продовжити перерву у
зв'язку із їх неявкою до суду не подали,
у зв'язку із чим, суд вважає за можливе
завершити розгляд справи без участі
представників сторін, що не з'явилися.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Деснянської районної у м.
Чернігові ради просив позовні вимоги
щодо вселення в спірне житлове
приміщення дитини задовольнити.

Третя особа ОСОБА_8 просила позовні
вимоги ОСОБА_5 задовольнити, а у
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити,
оскільки їх спільне проживання
неможливе.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про
право на спадщину за заповітом та
витягу з державного реєстру речових
прав на нерухоме майно ОСОБА_5 є
власником 18/25 часток будинку АДРЕСА_1
(а.с. 121-122).

Відповідно до копії договору дарування
частини житлового будинку від 05.08.2004
року та копії витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
власником 2/25 часток будинку АДРЕСА_1 є
ОСОБА_9 (а.с. 48-49).

Відповідно до копії довідки вуличного
комітету № 9 за № 240 від 14 грудня 2013
року, виданої ОСОБА_3 вказано, що
остання мешкає в АДРЕСА_1 За даною
адресою також зареєстровані ОСОБА_4.
Померлий ОСОБА_7 проживав за цією
адресою (а.с. 10).Відповідно до копії
свідоцтва про народження ОСОБА_3 її
батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с. 6).

ОСОБА_3 24.01.2009 року змінила прізвище на
«ОСОБА_3» після державної реєстрації
шлюбу з ОСОБА_12, що підтверджується
копією свідоцтва про шлюб (а.с. 7).

ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження НОМЕР_1 (а.с. 8).

Відповідно до копії акту складеного
сусідами ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 18.11.2013
року ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 не
проживають з 2009 року за адресою:
АДРЕСА_1. Підписи сусідів ОСОБА_13 та
ОСОБА_14 посвідчені головою вуличного
комітету. (а.с. 40).

В матеріалах справи містяться копії
квитанції за сплату
житлово-комунальних послуг (а.с. 12-15).
Частина оригіналів цих квитанцій
містяться у ОСОБА_3, що підтверджує той
факт, що саме вона сплачувала частину
коштів за утримання помешкання за
адресою: АДРЕСА_1 в період з 2012 по 2013 рік,
що також опосередковано доводить те, що
саме вона проживала у спірному будинку.

Відповідно до наданих суду копій
квитанцій (а.с. 43-45, 52) ОСОБА_5 також
сплачувала за житлово-комунальні
послуги, крім того вона також
користувалася пільгою по сплаті за
житлово-комунальні послуги, що
підтверджується копією повідомлення
про надання субсидії № 005103 (а.с. 47).

Між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на підґрунті спроб
вселення останньої до помешкання за
адресою: АДРЕСА_1 та спроб вивезти речі
склалися неприязні стосунки, що
підтверджується висновками перевірки
ЧМВ УМВС України в Чернігівській
області від 21.11.2012 року, 03.12.2013 року,
(а.с. 9, 41) та поясненнями ОСОБА_5, та
ОСОБА_8 що містяться в матеріалах
перевірки № 36375 та № 35999, надісланих ЧМВ
УМВС України в Чернігівській області
на запит суду.

Відповідно до акту обстеження
житлово-побутових умов квартири
АДРЕСА_1, у вказаному приміщенні є всі
необхідні умови для проживання, також в
акті зазначено, що в будинку є
водопостачання та водовідведення.

Згідно із актом обстеження
житлово-побутових умов малолітнього
ОСОБА_4, 2009 року народження, який мешкає
по АДРЕСА_2, в даному приміщенні є умови
для проживання, однак зазначено, що в
будинку відсутнє водовідведення, біля
будинку знаходиться надвірний туалет,
а також вказано в акті, що хлопчик не
має окремого спального місця - спить
разом з батьками. Акт складений 04.03.2014
року (а.с. 84) суд до уваги не приймає,
оскільки згідно із наказом начальника
відділу служби у справах дітей від
18.04.2014 року цей акт скасований.

Свідки ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17. та
ОСОБА_18 пояснили, що виїжджали за
адресою: АДРЕСА_1 восени 2013 року за
викликом ОСОБА_3 та бачили, що її мати
ОСОБА_5 не пускала її до будинку,
позивач просила віддати її речі, однак
вона не віддала та сказала, щоб ОСОБА_3
зверталась до суду. ОСОБА_5 знаходилась
в будинку, а позивач біля будинку.

Свідок ОСОБА_19 пояснив, що до смерті
батька ОСОБА_3 все було добре, а після
його смерті все змінилося: ОСОБА_5
спалила під забором речі ОСОБА_3,
змінила замки в будинку, не пускає в
будинок ні позивача, ні її дитину.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що ОСОБА_5 не
пускає в дім ОСОБА_3, хоча раніше вони
жили по АДРЕСА_1 також чув, що ОСОБА_5
спалила речі ОСОБА_3, пояснив, що ОСОБА_3
із сім'єю жила і у них - по АДРЕСА_2, і на
дачі - влітку, і в спірному будинку, в
спірному будинку заготовлювала на зиму
продукти, які виростила на дачі.

Свідок ОСОБА_21 пояснила, що позивач не
проживає в спірному будинку з 2011 року,
якійсь час в 2011 році проживала, а потім
після конфлікту з матір'ю виїхала з
будинку, її речей в будинку не було.
Свідок також пояснила, що вона не є
сусідкою ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що в 2009 році
вони з позивачем жили в м. Києві, в 2011
році позивач із дитиною повернулась до
будинку АДРЕСА_1 він до цього будинку
приходив тільки ночувати, в 2011 - 2012
роках, після скандалу з матір'ю, яка
виганяла позивача з дому, вони були
змушені шукати квартиру. Постійно з 2012
році на вул. Сосницькій не проживали,
однак через 2 - 3 дні приходили в цей
будинок, перебували там, ночували в
ньому, проживали з 2012 року то по
АДРЕСА_2, влітку - на дачі влітку, то по
вул.. АДРЕСА_1 Десь з осені минулого
року ОСОБА_3 не проживає в будинку по
АДРЕСА_1 через те, що її не пускає
відповідач, з приводу чого викликали
наряд міліції.

Допитана в якості свідка позивач
пояснила, що в 2011 році вона повернулась
з речами та дитиною додому, проживала в
кімнаті в цьому будинку, в якій була
шафа, ліжко, в будинку і на даний час
знаходиться її пральна машинка, яку
відповідач не повернула, також в
будинку знаходяться дитячі ходулі.

Суд критично ставить до показань
свідка ОСОБА_22, оскільки вона надала
свідчення, що у позивача дівчинка, що не
відповідає дійсності, оскільки у
ОСОБА_3 - син ОСОБА_4, з цього суд робить
висновок про необізнаність свідка і
стосовно проживання в даному будинку
цих осіб.

Також суд критично ставиться до
письмового доказу акту від 18.11.2013 року
щодо не проживання в спірному будинку
позивача із дитиною з 2009 року, оскільки
із пояснень відповідача слідує, що в 2011
році, ОСОБА_3 заселилась із речами до
спірного будинку та проживала в ньому.
Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, не підлягають доказуванню.
Отже в 2011 році строк відсутності
позивача більше одного року в спірному
будинку перервався, оскільки вона
вселилась і почала проживати в ньому.
Крім того, судом було задоволено
клопотання про допит свідків, які
підписували акт від 18.11.2013 року, в
судове засідання вони не з'вились,
відповідач не наполягала на повторному
їх виклику та пояснила, що свідки не
бажають давати свідчення в суді.

Також позивачем доведено
наявність її речей в спірному
житловому, а саме: пральної машинки,
наявність цієї машинки в спірному
будинку підтвердила і відповідач, лише
заперечувала, що вона належить
позивачу, оскільки вважає, що нова
пральна машинка була куплена у зв'язку
із тим, що позивач зламала пральну
машинку, яка належала третій особі.
Однак її твердження спростовуються
замовленням на доставку № 01001432 від 13
січня 2011 року, покупцем пральної
машинки зазначена саме ОСОБА_3, а адресу
доставки - АДРЕСА_1 що також
опосередковано підтверджує і факт
проживання позивача за спірною адресою
в цей час.

Згідно із ч.2 ст. 405 ЦК України, член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР,
члени сім'ї власника жилого
будинку (квартири), які проживають
разом з ним у будинку (квартирі), що
йому належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при їх вселенні
не було іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням.

Згідно із частинами 1 та 2 ст. 18
Закону України «Про охорону
дитинства», держава забезпечує
право дитини на проживання в
таких санітарно-гігієнічних та
побутових умовах, що не завдають шкоди
її фізичному та розумовому розвитку.
Діти - члени сім'ї наймача або
власника жилого приміщення мають право
користуватися займаним приміщенням
нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі
вищевикладеного, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3
підлягають задоволенню, оскільки
наявність перешкод в користуванні,
заміна замків в спірному будинку та
наявність підстав для користування нею
в даному житловому приміщенні
підтверджено належними та допустимими
доказами, вона не втратила зв'язку із
спірним житловим приміщенням, а у
задоволенні позову ОСОБА_5 належить
відмовити, через те, що вона не довела
відсутність понад рік ОСОБА_3 у
спірному приміщенні з 2011 року

Керуючись ст.ст. 209,
212-215,218 ЦПК України, ст. 405 ЦК
України, ст. 156 ЖК України, суд -

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_3, яка
діє в своїх інтересах та інтересах
малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням, зобов'язання
вчинити певні дії, вселення
задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в користуванні 18/25
частинами будинку АДРЕСА_1 шляхом
вселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до будинку
АДРЕСА_1

Зобов'язати ОСОБА_5 не чинити
перешкоди в користуванні ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 будинком АДРЕСА_1 та надати
ОСОБА_3 ключі від вхідної двері будинку
АДРЕСА_1

У задоволенні позову ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та
інтересах малолітнього ОСОБА_6 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
відмовити.

Рішення може бути оскаржене
до Апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя