Справа № 307/3381/13-ц
Провадження № 2/307/108/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року
м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської
області в особі головуючого судді
Бобрушко В.І. при секретарі Баник А.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Тячів
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третьої особи - Приватного
акціонерного товариства «Народна
фінансово-страхова компанія
«Добробут» про стягнення матеріальної
та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом
до ОСОБА_2, третьої особи - Приватного
акціонерного товариства «Народна
фінансово-страхова компанія
«Добробут» про стягнення матеріальної
та моральної шкоди. В позовній заяві
зазначив, що 19 серпня 2012 року, о 18 год. 00
хв., в смт. Ясіня по вулиці Визволення,
Рахівського району, відповідач ОСОБА_2,
керуючи автомобілем марки «Мерседес
Бенц 412», державний номерний знак
НОМЕР_1, не врахував дорожню обстановку
та перед початком обгону не
переконався в тому, що він рухається
попереду, по тій же самій смузі на
автомобілі марки «Фіат Скудо»,
державний номерний знак НОМЕР_2,
допустив зіткнення, в результаті чого
автомобілі отримали механічні
пошкодження. ОСОБА_2 порушив п. 14.1 «б»
Правил дорожнього руху України і
постановою Тячівського районного суду
від 7 вересня 2012 року був визнаний
винним за ст. 124 КУпАП та притягнений до
адміністративної відповідальності.
Матеріальна шкода спричинена йому в
результаті ДТП з вини ОСОБА_2 і ним
шкода йому не відшкодована. Згідно
висновку експертного
автотоварознавчого дослідження за №117
по визначенню вартості матеріального
збитку, який був складений 29 квітня 2013
року експертом Раманюком Васильом
Костянтиновичем, вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«Фіат Скудо» складає 31689,92 гривень,
вартість матеріального збитку
завданого йому як власнику автомобіля,
пошкодженого в результаті ДТП складає
16 601,14 гривень. Також зазначив, що
протягом тривалого часу, у зв'язку із
відсутністю коштів, він не може
відремонтувати автомобіль, що
спричиняє виникнення у нього
пригніченого стану. Він став нервово до
всього відноситися і від такого стану
страждають члени його сім'ї. Окрім того,
йому автомобіль потрібний для того, щоб
він міг возити жінку на роботу,
виїжджати на відпочинок, возити членів
його сім'ї, внучку до школи. Визначити
розмір заподіяної моральної шкоди
важко, але відповідач має хоча б
компенсувати йому ті емоційні
страждання, які йому та його сім'ї
довелося перенести, а тому, на його
думку, розмір моральної шкоди,
становить 8000 гривень.

З врахуванням уточнених позовних
вимог просить суд стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на його користь
16601,14 гривень в якості відшкодування за
завдані матеріальні збитки, 8000 гривень
завданої моральної шкоди, 500 гривень
витрат за проведення експертного
дослідження.

Відповідач ОСОБА_2 надіслав до суду
письмові заперечення, в яких зазначив,
що заявлені позовні вимоги на
зазначену у позовній заяві суму вважає
безпідставними, виходячи з наступного.
На обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що 19 серпня
2012 року, в смт. Ясіня з його вини сталася
ДТП, в результаті якої було пошкоджено
його автомобіль. За результатами
автотоварознавчого дослідження було
визначено розмір спричинених йому
збитків, які він повинен відшкодувати.
Зазначив, що не заперечує факту ДТП та
хоч і сталося це не стільки з його вини,
як з вини самого позивача, але так як
його автомобіль зазнав більших
механічних пошкоджень, він пожалів
позивача і погодився, щоб він був
винуватим у ДТП та щоб за рахунок
страхової компанії йому було
відшкодовано шкоду від ДТП, оскільки
ДТП сталася 19.08.2012 року, а його
транспортний засіб був застрахованим
за полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів за №АВ/6788942 терміном дії з
15.08.2012 року до 14.08.2013 року. Ліміт
відповідальності за цим полісом
становив за шкоду, заподіяну майну
п»ятдесят тисяч гривень на одного
потерпілого, франшиза одна тисяча
гривень. Таким чином випадок, що стався
19.08.2012 року, є страховим і згідно вимог
ст.999 ЦК та ст.25 Закону України «Про
страхування» обов»язок відшкодування
шкоди лежить саме на страховику, тобто
ПрАТ НФСК «Добробут». Відразу на місці
ДТП він повідомив ОСОБА_1, що має поліс
страхування цивільно-правової
відповідальності, надав йому копію
полісу, факт наявності поліса
перевіряли і працівники ДАІ, претензій
до нього з цього приводу у них не було.
Після ДТП він повідомив страховика про
ДТП, поїхав у м. Виноградів, де йому
пояснили, що виплата проводиться
потерпілій стороні і було надано листа,
в якому зазначено перелік яких
документів повинна надати потерпіла
від ДТП сторона. По яким причинам
позивач ОСОБА_1 не захотів звертатися
із заявою на виплату страхового
відшкодування до СК «Добробут» він не
знає. Можливо позивач вже звертався та
отримав таке відшкодування, а тепер ще
раз хоче отримати і від нього. Ліміт
відповідальності повністю покривав
розмір завданої шкоди. Зазначив, що
статтею 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» також
передбачено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому порядку
оцінену шкоду, яка була заподіяна в
результаті ДТП. Просить в задоволенні
позову відмовити (а.с.56-57).

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому
засіданні заявлені вимоги підтримала
повністю, посилаючись на викладені в
письмовій заяві обставини та додатково
пояснила, що заподіяну шкоду внаслідок
ДТП повинен відшкодовувати саме
відповідач ОСОБА_2, оскільки він не
виконав вимоги ст.33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та не повідомив страхову
компанію в триденний строк про ДТП.
Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 в
судове засідання не з'явився, хоч про
час та місце розгляду справи був
належним чином повідомлений повторно,
а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України,
розглянув справу у його відсутності на
підставі наявних в справі доказів.

Представник третьої особи Приватного
акціонерного товариства «Народна
фінансово-страхова компанія
«Добробут» в судове засідання не
з'явився, хоч про час та місце розгляду
справи був належним чином повідомлений
повторно, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК
України, розглянув справу у його
відсутності на підставі наявних в
справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд
дійшов наступного висновку.

З постанови Тячівського
районного суду Закарпатської області
від 7 вересня 2012 року встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 19 серпня 2012 року, о 18
год. 00 хв., в смт. Ясіня по вулиці
Визволення, Рахівського району,
керуючи автомобілем марки «Мерседес
Бенц 412», державний номерний знак
НОМЕР_1, не врахував дорожню обстановку
та перед початком обгону не
переконався в тому, що водій автомобіля
марки «Фіат Скудо», державний номерний
знак НОМЕР_2, рухався попереду, по тій же
самій смузі, та допустив з ним
зіткнення, внаслідок чого автомобілі
отримали механічні пошкодження, чим
порушив п. 14.1«б» Правил дорожнього руху
України (а.с.12).

Вказаною постановою суду
відповідач ОСОБА_2 притягнутий до
адміністративної відповідальності в
виді штрафу в сумі 340 гривень за вчинене
ним адміністративне правопорушення,
передбачене ст.124 КУпАП.

Згідно висновку експертного авто
товарознавчого дослідження по
визначенню вартості матеріального
збитку від 29 квітня 2013 року за №117 з
доданим до нього протоколом
пошкодження транспортного засобу від 22
квітня 2013 року встановлено, що вартість
відновлювального ремонту автомобіля
марки «Фіат Скудо», державний номерний
знак НОМЕР_2, складає 31689,92 гривні,
вартість матеріального збитку,
завданого власнику марки «Фіат Скудо»,
державний номерний знак НОМЕР_2,
пошкодженого в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, складає
16601,14 гривень (а.с.13-17, 18-27).

Також встановлено, що на момент
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася 19 серпня 2012 року з вини
відповідача ОСОБА_2, між власником
автомобіля марки «Мерседес Бенц 412»,
державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_2,
від імені якого договір страхування
уклав ОСОБА_6, та ПрАТ «НФСК «Добробут»
був чинним договір (поліс №АВ/6788942)
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів від
14.08.2012 року, яким була застрахована
цивільно-правова відповідальність від
страхових ризиків при завданні шкоди
третім особам, внаслідок ДТП, при
використанні забезпеченого
транспортного засобу автомобіля марки
«Мерседес Бенц 412», державний номерний
знак НОМЕР_1 (а.с.45).

Згідно цього договору
страхування страховик ПрАТ «НФСК
«Добробут» взяв на себе обов'язок з
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та майну третіх осіб в період
дії строку договору з 15.08.2012 року по до
14.08.2013 року включно та страхова сума
(ліміт відповідальності) на одного
потерпілого за шкоду, заподіяну майну
складає 50000 гривень, за шкоду, заподіяну
життю і здоров»ю - 100 000 гривень, розмір
франшизи становить 1000 гривень.

За змістом п.п.1.3, 1.4 ст.1 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» потерпілі - юридичні та
фізичні особи, життю, здоров'ю та/або
майну яких заподіяна шкода внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди з
використанням транспортного засобу;
особи, відповідальність яких
застрахована, - страхувальник та інші
особи, які правомірно володіють
забезпеченим транспортним засобом.
Володіння забезпечення транспортним
засобом вважається правомірним, якщо
інше не встановлено законом або
рішенням суду.

Відповідно до ст.3 вказаного Закону
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Згідно ст..22 п.22.1 цього ж Закону у разі
настання страхового випадку страховик
у межах страхових сум, зазначених у
страховому полісі, відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров»ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ч.2 ЦК України передбачено,
що шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

За змістом ст.1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Згідно п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» відповідно до цього Закону
страховик або МТСБУ не відшкодовує
шкоду, пов'язану із втратою товарної
вартості транспортного засобу.

Пунктом 12.1 ст. 12 вказаного Закону
передбачено, що страхове відшкодування
зменшується на суму франшизи.

Дії осіб у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), зазначені в
ст..33 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

В пункті 33.1.4. вказаної статті
зазначено, що водій транспортного
засобу, причетний до такої пригоди,
зобов'язаний невідкладно, але не
пізніше трьох робочих днів з дня
настання дорожньо-транспортної
пригоди, письмово надати страховику, з
яким укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону,-
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу Якщо водій транспортного засобу
з поважних причин не мав змоги виконати
зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

В п.16 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 березня 2013 року за №4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» зазначено, що
відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на
території України забороняється
експлуатація транспортного засобу без
поліса обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів. У
зв'язку із цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі. Оскільки
відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення статті 1194 ЦК, питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України, далі - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку з'ясовується судом першої
інстанції, у зв'язку з чим до участі у
справі може бути залучений страховик.
При відшкодуванні страховиком шкоди,
завданої особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
така особа сплачує потерпілому різницю
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням). У разі невиконання
особою, відповідальність якої
застрахована, обов'язку письмового
надання страховику, з яким укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди.

Як убачається з матеріалів справи,
відповідачем своєчасно заявлено у
страхову компанію про настання
страхового випадку, який стався при ДТП
19.08.2012 року з участю застрахованого
автомобіля, що стверджується довідкою
ПрАТ «НФСК «Добробут» стосовно ДТП від
19.08.2012 року (а.с.54)

В судовому засіданні встановлено, що
розмір завданої матеріальної шкоди
позивачу ОСОБА_1, який керував
автомобілем «Фіат Скудо», державний
номерний знак НОМЕР_2, з врахуванням
вимог п.12.1 ст. 12 та п. 32.7 ст. 32 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», складає 16601,14 гривень, з яких
15601,14 гривень (за виключенням 1000 гривень
франшизи) повинні були б бути
відшкодовані за рахунок ПрАТ «НФСК
«Добробут», однак ПрАТ «НФСК
«Добробут» в даній справі бере участь
як третя особа, позивачем не заявлено
клопотання про його залучення до
участі в справі як відповідача, до
страхової компанії позивачем в даній
справі не пред'явлено жодних вимог про
відшкодування заподіяної шкоди
внаслідок ДТП з вини ОСОБА_2, і
відповідач ОСОБА_2 не бажає
відшкодовувати заподіяну ним шкоду
внаслідок ДТП.

Оскільки підстав, передбачених Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» для відмови у виплаті
позивачу ОСОБА_1 з боку страхової
компанії «Добробут», відсутні, суд
вважає, що в задоволенні вимог позивача
щодо стягнення на його користь 15601,14
гривень матеріального збитку саме з
відповідача ОСОБА_2 слід відмовити.

Тому, враховуючи ліміт
відповідальності страховика за
страховим договором та встановивши, що
збитки заподіяні позивачу ОСОБА_1
внаслідок ДТП повинні покриватися за
рахунок страхової компанії, суд
приходить до висновку, що належним
способом захисту майнового права
позивача є відшкодування завданої йому
майнової шкоди в сумі 15601,14 гривень
безпосередньо страховиком.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів може бути відшкодування
збитків. та інші способи відшкодування
майнової шкоди.

За таких обставин, суд вважає, що з
відповідача ОСОБА_2 в якості
відшкодування на користь позивача
ОСОБА_1 матеріального збитку підлягає
1000 гривень франшизи, на суму якої
зменшене страхове відшкодування.

Доводи представника позивача ОСОБА_4 в
судовому засіданні, що заподіяну
внаслідок ДТП матеріальну шкоду має
відшкодовувати в повному обсязі
безпосередньо відповідач ОСОБА_2,
оскільки він не виконав вимоги ст..33
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», суд вважає
безпідставними, оскільки матеріалами
справи стверджено, що відповідачем
вчасно повідомлено страхову компанію
про настання страхового випадку.

Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

При вирішенні позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди, та
посилання позивача на перебування ним
в пригніченому та нервовому стані
внаслідок пошкодження його автомобіля,
суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 в
судовому засіданні не доведено факт
заподіяння йому такої шкоди та
отримання ним моральних страждань, а
тому в цій частині позовних вимог слід
також відмовити.

Інших належних і допустимих доказів в
судовому засіданні сторонами не
наведено.

Згідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Докази, згідно до ст.ст. 58, 59 цього
Кодексу, повинні бути належними і
допустимими.

За таких обставин, оцінивши в
сукупності зібрані по справі наведені
докази, суд вважає що вимоги позивача
підлягають до часткового задоволення,
а тому з відповідача ОСОБА_2 слід
стягнути на користь позивача ОСОБА_1 1000
гривень франшизи в якості
відшкодування за завдані матеріальні
збитки, а в решті позову слід відмовити.

Оцінивши наведені докази, суд
вважає, що вимоги позивача ОСОБА_1 щодо
стягнення з відповідача витрат за
проведення експертного дослідження в
сумі 500 гривень підлягають також до
задоволення, оскільки такі сплачені
позивачем відповідно до квитанції від
22 квітня 2013 року за №009886.

Судові витрати в частині сплати
судового збору слід покласти на
відповідача ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169, 209, 213-215 ЦПК
України, ст..ст.12, 22, 32, 33 «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», ст.ст.23, 1166, 1167,
1187, 1194 ЦК України, суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) гривень
франшизи в якості відшкодування за
завдані матеріальні збитки, 500 (п'ятсот)
гривень витрат за проведення
експертного дослідження, 229 гривень 40
копійок сплаченого судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Г о л о в у ю ч и й:
В.І. Бобрушко