Справа № 429/267/14-ц
Номер провадження 2/429/197/14
РІШЕННЯ

Іменем України

25 березня 2014 року
Слов`яносербський районний суд
Луганської обл.

в складі: головуючого судді
Кобзій Т.І.

при секретарі
Андрєєвій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.
Слов`яносербськ цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа по справі ОСОБА_5 -
про визнання права власності на частку
житлового будинку в порядку
спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом, посилаючись на ту обставину,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його
матір, ОСОБА_6. Після її смерті
залишилося спадкове майно у вигляді
10/100 частини житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
розташованого в АДРЕСА_1. Вказане майно
належало його бабці, ОСОБА_7, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на підставі
договору купівлі-продажу від 02.06.2000
року. Заповіт померла за життя не
складала. Після смерті своєї матері
ОСОБА_7 ОСОБА_6 спадщину прийняла,
оскільки проживала та була
зареєстрованою разом з померлою за
адресою: АДРЕСА_1. Як спадкоємець першої
черги, позивач прийняв спадщину після
смерті матері, оскільки на день її
смерті проживав та був зареєстрованим
разом з померлою за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідачі по справі, брат позивача -
ОСОБА_2, сестра, ОСОБА_3, та батько -
ОСОБА_4, від спадщини відмовилися. Третя
особа по справі, ОСОБА_5 - є власницею
інших 90/100 частин домоволодіння. В даний
час позивач звернулася до нотаріуса
для отримання спадщини, проте нотаріус
відмовив у видачі свідоцтва про право
на спадщину, оскільки договір
купівлі-продажу від 02.06.2000 року не був
зареєстрований належним чином.
Оскільки у зв'язку з допущеними
порушеннями позивач позбавлений права
розпорядитися своїм майном, він просив
суд визнати за ним право власності на
10/100 частини житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
розташованого в АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
матері.

Позивач в судове засідання не з`явився,
направив до суду заяву про розгляд
справи за його відсутності.

Відповідачі та третя особа з позовом
згодні, надіслали до суду заяву про
розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов обґрунтованим і
підлягаючим задоволенню з наступних
підстав.

Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в Узагальненні судової практики
розгляду цивільних справ про
спадкування від 01.03.2013 року зазначив,
що при вирішенні спору про визнання
права власності на спадкове майно
потрібно розмежовувати час і підстави
виникнення права власності у
спадкодавця, які кваліфікуються
відповідно до законодавства України
чинного на час виникнення права
власності та підстави спадкування
зазначеного майна, що визначаються на
час відкриття спадщини та згідно із п. 5
Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих
документів встановлюється судом
відповідно до законодавства, яке було
чинним на час набуття права власності
на житловий будинок, споруду, зокрема,
відповідно до Переліку
правовстановлюючих документів, на
підставі яких провадиться реєстрація
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затвердженого Міністерством
комунального господарства УРСР 31 січня
1966 року та погодженого з Верховним
Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив
чинність згідно з наказом

Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству від
13 грудня 1995 року, та інших
нормативно-правових актів.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо
право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України
від 1 липня 2004 року "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного
Закону права на нерухоме майно, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, такими як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року і яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56, Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 7
лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в
Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з
подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання чинності ЦК та Законом
України від 1 липня 2004 року "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, створене та оформлене в
передбаченому законом порядку до
набрання чинності Законом України від 1
липня 2004 року "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", спадкоємці, які прийняли
спадщину, мають право на оформлення
спадкових прав.

Виходячи з вищезазначеного, якщо право
власності виникло до 01.01.2004 року
(набрання чинності ЦК України 2003 року),
то відсутність його державної
реєстрації не позбавляє особу права
власності.

У відповідністю з ч. 2 статті 12 Закону
України «Про власність» від 7 лютого 1991
року N 697-XII, який діяв на час виникнення
права власності на частку
домоволодіння ОСОБА_7 (втратив чинність
згідно із Законом України від 27 квітня
2007 року N 997-V) «Громадянин набуває права
власності на доходи від участі в
суспільному виробництві,
індивідуальної праці, підприємницької
діяльності, вкладення коштів у
кредитні установи, акціонерні
товариства, а також на майно, одержане
внаслідок успадкування або укладення
інших угод, не заборонених законом».

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до договору
купівлі-продажу, посвідченого 2.06.2000
року державним нотаріусом
Слов`яносербської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_7 купила
10/100 частин житлового будинку,
розташованого в АДРЕСА_1, який
складається з: житлового будинку - літ.
«А-1», житловою площею 45,20 кв. метрів,
літня кухня - літ. «Б», гараж - літ. «Д»;
сарай -літ. «Е,Ж», шлблок, сарай - літ.
«З,И» - з цегли, погріб - літ. «пд.-1»,
убиральня - літ. «К», зливна яма - я;
ворота - №1, паркани - №2,3,4. В конкретне
користування покупця переходять 10/100
частин житлового будинку а.1, які
складаються з: кухня 1-3, житлова кімната
- 1-4, коридор І, житловою площею 4,40 кв. м.
Зазначений договір не було
зареєстровано в органах БТІ, проте
право власності на зазначені 10/100
частин домоволодіння ОСОБА_7 набула за
договором купівлі-продажу, відповідно
до діючого на той час законодавства.
Після смерті ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, спадщину на
зазначене спадкове майно прийняла її
донька, ОСОБА_6, оскільки проживала та
була зареєстрованою разом з померлою
за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується домовою книгою та
довідкою

Слов'яносербської селищної ради. Проте,
спадщину на своє ім'я вона не оформила,
і ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла. Після
смерті матері ОСОБА_6 спадщину прийняв
її син, позивач по справі, який
проживав та був зареєстрованим разом з
померлою за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується домовою книгою.
Відповідачі по справі, сестра та брат
позивача, ОСОБА_2, та ОСОБА_3 від
спадщини відмовилися, написавши заяви
про відмову від спадщини до
нотаріальної контори №458 від 21.07.2011
року та №457 від 21.07.2011 року, батько -
ОСОБА_4, спадщину не прийняв.

Постановою від 17.01.2014 року державний
нотаріус Слов`яносербської державної
нотаріальної контори відмовив
позивачу у видачі свідоцтва про право
на спадщину на 10/100 частин житлового
будинку, посилаючись на те, що договір
купівлі-продажу зазначеної частини
будинку від 2.06.2000 року не було
зареєстровано в БТІ відповідно до
Інструкції Інструкція про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, затвердженої
Міністерством комунального
господарства Української РСР 31 січня
1966 року.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що оскільки право власності у
померлої ОСОБА_7 виникло на підставі
договору купівлі-продажу до 01.01.2004 року,
то відсутність реєстрації зазначеного
договору в органах БТІ не позбавляє її
права власності, тому вважає за
можливе визнати право власності за
позивачем на спадкову частину
житлового будинку в порядку
спадкування за законом.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1221, 1261, 1268 ЦК України, Законом
України «Про власність» від 7 лютого 1991
року N 697-XII, ст. 10, 60, 197, 212, 214 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
10/100 частини житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
розташованого в АДРЕСА_1
Слов`яносербського району Луганської
області, який складається з: житлового
будинку - літ. «А-1», загальною площею 91,4
кв. м, житловою площею 45,2 кв. метрів,
веранда -а, прибудова - а1; ганок - гн1;
літня кухня - літ. «Б», гараж - літ. «Д»;
сарай -літ. «Е» сарай - літ «Ж», сарай
-літ. «З» сарай - літ «И», погріб - літ.
«пд.», убиральня - літ. «К», зливна яма -
Я; ворота - №1, паркани - №2,3,4. в
порядку спадкування за законом після
смерті матері, ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Луганської області
через Слов`яносербський районний суд.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Кобзій Т.І.