Номер провадження: 22-ц/785/2986/14
Номер справи місцевого суду: 1522/8591/12
Головуючий у першій інстанції Бондарь
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Доценко Л.І., Дрішлюка А.І.,

при секретарі - Стадніченко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості по сплаті аліментів та
пені за прострочення їх сплати, за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 09 жовтня 2013 року,

встановила:

У квітні 2012 р. ОСОБА_4 звернулася до
суду з доповненим в подальшому
вищевказаним позовом (а. с. 1 - 2, 13), в
якому на підставі ст. ст. 180, 189 СК
України, ст. ст. 526, 530, 610 ЦК України ,
остаточно просила стягнути з ОСОБА_5 на
її користь: 1) заборгованість по
аліментам на двох малолітніх дітей за
період з 21.12.11 р. по 13.06.12 р. у розмірі - 42
000 грн.; 2) пеню за несвоєчасну сплату
аліментів на утримання двох малолітніх
дітей за період з 21.12.11 р. по 13.06.12 р. у
розмірі - 41 860 грн..

В позові ОСОБА_4 посилалася на те, що
відповідач з 21.12.10 р. не сплачує
аліменти на утримання доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 7 000 грн.
щомісяця, згідно договору про сплату
аліментів від 14.10.10 р.. Станом на 13.06.12 р.
розмір заборгованості зі сплати
аліментів становить - 21 000 грн.. розмір
пені, нарахованої відповідно до п. 10
договору, становить - 41 860 грн..

Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 19.06.12 р. (а. с.
30 - 31) позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто
з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4: 1)
заборгованість по аліментам на
утримання двійнят ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що утворилась за
договором про сплату аліментів на
дітей від 14.10.10 р. за період з 21.12.11 р. по
13.06.12 р у розмірі - 42 000 грн.; 2) пеню за
несвоєчасне виконання зобов'язань зі
сплати аліментів на утримання двійнят
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
утворилась за договором про сплату
аліментів на дітей від 14.10.10 р. за період
з 21.12.11 р. по 13.06.12 р у розмірі - 41 860 грн..

Ухвалою Приморського районного суду
м. Одеси від 04.10.12 р. (а. с. 98) заяву ОСОБА_5
від 18.07.12 р. (а. с. 74) про перегляд
вищевказаного заочного рішення
залишено без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 19.02.13 р. (а. с. 151 - 152 зворотна
сторона) апеляційну скаргу ОСОБА_5
відхилено, рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 19.06.12 р.
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12.06.13 р. (а. с. 233 -
234 зворотна сторона) заочне рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 19.06.12 р. та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 19.02.13 р. скасовано,
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи
ОСОБА_8, представник позивача, в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав, просив їх задовольнити в
повному обсязі із зазначених в позові
підстав.

ОСОБА_6, ОСОБА_9, представники
відповідача, позов не визнали. Просили
відмовити в його задоволенні за
безпідставністю.

Рішенням Приморського районного
суду м. Одеси від 09.10.13 р. у задоволенні
позову ОСОБА_4 повністю відмовлено (а. с.
273 - 275).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати. Ухвалити нове рішення про
задоволення її позову. Посилається на
те, що рішення суду першої інстанції
ухвалено при неповному з'ясуванні
обставин, що мають значення для справи,
невідповідності висновків суду
обставинам справи, з порушенням норм
матеріального (ст. ст. 55, 124 Конституції
України, ст. ст. 7, 10, 189 СК України) та
процесуального (ст. 213 ЦПК України)
права: - 24.09.13 р. державний нотаріус
направив відповідачу вимогу про
погашення боргу по аліментам. 16.10.13
державним нотаріусом було відмовлено у
вчиненні виконавчого напису; -
наявність в укладеному сторонами
договорі посилання на необхідність
звернення до виконавчої служби у разі
його невиконання, не може бути
підставою для відмови в задоволенні
позову у зв'язку з недотриманням умов
щодо позасудового врегулювання спору.

ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явилася, про час і місце розгляду
справи сповіщена належним чином. Заяв
та клопотань суду не надала.

ОСОБА_5 в письмових запереченнях на
апеляційну скаргу вважав необхідним
скаргу відхилити, рішення суду
залишити без змін. Посилався на те, що
ОСОБА_4 порушила умови договору щодо
проживання дітей в м. Первомайськ, а
тому він припинив виконувати взяті на
себе зобов'язання. Дітей він утримує,
перераховуючи гроші на особисті
рахунки дітей. У разі порушення
укладеного з позивачкою договору про
сплату аліментів, стягнення аліментів
здійснюється на підставі виконавчого
напису нотаріуса органом державної
виконавчої служби. Спір повинен
розглядатися в районному суді м.
Львова, за місцем його проживання.
Аналогічний позов ОСОБА_4 вже
розглянутий.

ОСОБА_6, ОСОБА_9, представники
відповідача, в судовому засіданні
підтримали доводи та вимоги, які
викладені в письмових запереченнях
ОСОБА_5.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України,
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
сповіщений про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія
суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
прийняли участь у судовому засіданні,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, дослідивши
матеріали цивільної справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Статтями 213, 214 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи повністю в задоволенні
позову ОСОБА_4, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не
доведено відсутність умов для
одержання в нотаріальній конторі
виконавчого напису. Відсутня відмова
нотаріуса у вчинені виконавчого напису
(а. с. 274 - 275).

Колегія суддів вважає, що погодитися
з такими висновками суду першої
інстанції не можна, цих висновків суд
першої інстанції дійшов при неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи, невідповідності висновків
суду обставинам справи, з порушенням
норм матеріального (ст. 189 СК України) та
процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 179 ЦПК
України) права. Суперечливими, такими,
що не відповідають обставинам справи є
висновки суду першої інстанції про
стягнення заборгованості за
аліментами тільки на підставі
виконавчого напису нотаріуса. Доводи
апеляційної скарги є обґрунтованими.

Судом встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у
зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась двійня - ОСОБА_6
та ОСОБА_7 (а. с. 4 -5).

Після розірвання шлюбу малолітні
діти - донька ОСОБА_6 та син ОСОБА_7
постійно проживають разом з матір'ю
ОСОБА_4 та знаходяться на її утриманні.

14.10.11р. між сторонами укладено та
нотаріально посвідчено договір про
сплату аліментів на дітей (а. с. 6 - 7).
Відповідно до умов вказаного договору
відповідач зобов'язався сплачувати
аліменти на утримання дітей в розмірі -
7 000 гривень щомісячно до досягнення
ними повноліття. Порядок сплати був
визначений шляхом перерахування
грошової суми на особистий рахунок
ОСОБА_4 відкритий у ПАТ КБ « Приватбанк»
не пізніше двадцятого числа поточного
року (п. п. 2, 3). У випадку несвоєчасного
виконання умов договору ОСОБА_5 сплачує
пеню у розмірі 1% від суми несплачених
аліментів за кожний день прострочення
(п. 10).

З 21.12.11 р. ОСОБА_5 не перераховує
аліменти ОСОБА_4 на утримання дітей, у
зв'язку з чим за період з 21.12.11 р. по 13.06.12
р. виникла заборгованість з їх сплати у
розмірі - 42 000 грн..

У зв'язку із несплатою ОСОБА_5
аліментів в добровільному порядку
ОСОБА_4 двічі зверталась до Третьої
одеської державної нотаріальної
контори із заявами про сплату
заборгованості по аліментам за
договором про сплату аліментів на
дитину - 13.03.12 (а. с. 286) та - 24.09.13р. (а. с. 263).
13.03.12 р. (а. с. 285) та 24.09.13 р. (а. с. 262)
державний нотаріус Третьої одеської
державної нотаріальної контори на
адресу відповідача ОСОБА_5 направляв
вищевказані заяви ОСОБА_4 по сплаті
заборгованості по аліментам.

16.10.13 р., після отримання від ОСОБА_5
відповіді про те, що він в судовому
порядку оспорює договір про сплату
аліментів, державний нотаріус Третьої
одеської державної нотаріальної
контори виніс постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії - вчинені
виконавчого напису на договорі про
сплату аліментів на дитину від 14.10.11 р.
( а. с. 289).

Між сторонами виникли
правовідносини з утримання дітей.

Статтею 51 Конституції України
передбачено, що батьки зобов'язані
утримувати дітей до їх повноліття.

За правилами, передбаченими ст. ст.180,
189 СК України батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення
повноліття. Батьки мають право укласти
договір про сплату аліментів на
дитину, у якому визначити розмір та
строки виплати. Умови договору не
можуть порушувати права дитини, які
встановлені цим Кодексом. Договір
укладається у письмовій формі і
нотаріально посвідчується. У разі
невиконання одним із батьків свого
обов'язку за договором аліменти з нього
можуть стягуватися на підставі
виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідач ОСОБА_5 порушив свій
обов'язок утримувати малолітніх дітей,
передбачений ст. 180 СК України. В
порушення ст. 526 ЦК України належним
чином не виконує договірні обов'язки. У
зв'язку з чим і виникла заборгованість
зі сплати аліментів за період з 21.12.11 р.
по 13.06.12 р. у розмірі - 42 000 грн., яка
підлягає стягненню на користь
позивачки. Дана заборгованість по
аліментам за договором про сплату
аліментів від 14.10.11 р. визначена
позивачкою. Свого варіанту розрахунку
боргу відповідач суду не надав.
Апеляційний суд розглядає справу в
межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги (ст. ст.11, 303 ЦПК
України).

В апеляційному суді представники
відповідача не заперечували той факт,
що відповідач не перераховує
аліменти на особистий рахунок ОСОБА_4
вказаний в договорі про сплату
аліментів на дитину від 14.10.11р..
Заперечення відповідача про те, що він
утримує дітей, перераховуючи аліменти
на їх особові рахунки, про що свідчать
відповідні квитанції, не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки за умовами
договору аліменти сплачуються ОСОБА_4,
яка використовує аліменти на утримання
дітей.

Суд першої інстанції у порушення
вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, яка
зобов'язує сприяти всебічному й
повному з'ясуванню обставин справи, не
з'ясував яка буде відповідь ОСОБА_5 на
претензію державного нотаріуса від
24.09.13 р. і які будуть дії нотаріуса по
вчиненню нотаріальної дії за
зверненням ОСОБА_4. 09.10.13р. ухвалив
рішення про відмову у стягненні
заборгованості по аліментам, вказавши,
що ОСОБА_4 не позбавлена можливості
звернутись до нотаріуса за вчинення
виконавчого напису. При цьому, суд не
звернув увагу, що договір про сплату
аліментів на дитину від 14.10.11 р. не
містить положення про те, що
заборгованість по аліментам
стягується тільки на підставі
виконавчого напису нотаріуса. Ст. 189 СК
України не містить положення,
відповідно до якого заборгованість по
аліментам за договором про сплату
аліментів стягується виключно на
підставі виконавчого напису нотаріуса.
Крім того, суд не звернув уваги, що між
сторонами існує спір зі сплати
заборгованості по аліментам.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
наявні матеріали справи свідчать про
те, що ОСОБА_4, після відмови нотаріуса
у вчинені виконавчого напису, має
законне право на звернення до суду за
захистом своїх прав та прав своїх
дітей, а саме стягнення з відповідача
заборгованості по аліментам
відповідно до договору про сплату
аліментів на дитину від 14.10.11 р.,
оскільки відповідач не виконує своїх
зобов'язань за цим договором, а
утримання батьками дітей гарантовано
Конституцією України.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до роз'яснень, які
містяться в ч. 4 п. 22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 15.05.06 р.
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», якщо аліменти
сплачуються не за рішенням суду, а
згідно з укладеним між батьками
договором, передбачена ст.196 СК санкція
застосовується за наявності прямої
вказівки про це в договорі.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом зокрема:
стягнення неустойки.

В п. 10 договору про сплату аліментів
на дитину від 14.10.11 р. вказується про те,
що у разі несвоєчасного виконання умов
цього договору і виникнення
заборгованості за аліментами з вини
ОСОБА_5. останній сплачує на користь
ОСОБА_4 пеню в розмірі одного відсотка
від суми несплачених аліментів за
кожен день прострочення .

Згідно п.2 договору про сплату
аліментів від 14.10.11 р. ОСОБА_5 повинен
сплачувати аліменти в розмірі - 7 000
гривень щомісяця. За період з 21.12.11 р. по
13.06.12 р. виникла заборгованість ОСОБА_5
зі сплати аліментів. Розмір пені за цей
період становить: - пеня за період з
21.12.11 р. по 13.06.12 р. - 12 250 грн. = 70 грн. х 175
днів; - пеня за період з 21.01.12 р. по 13.06.12 р.
- 10 080 грн. = 70 грн. х 144 дні; - пеня за
період з 21.02.12 р. по 13.06.12 р. - 8 050 грн. = 70
грн. х 115 днів; - пеня за період з 21.03.12 р.
по 13.06.12 р. - 6 020 грн. = 70 грн. х 86 днів; -
пеня за період з 21.04.12 р. по 13.06.12 р. - 3 850
грн. = 70 грн. х 55 днів; - пеня за період з
21.05.12 по 13.06 р. - 1 610 грн. = 70 грн. х 23 дні.
Загальний розмір пені за період з 21.12.11
р. по 13.06.12 р. становить - 41 860 грн..

Враховуючи матеріальний стан
відповідача (а. с. 145 - 146), положення ч. 2
ст. 196 СК України, колегія суддів вважає
необхідним зменшити пеню до 3 000 грн..

Доводи представників відповідача про
те, що заборгованість по аліментам
виникла не з вини ОСОБА_5
спростовуються вищевказаними доказами
по справі, положеннями укладеного
сторонами договору про те, що
відповідач сплачує аліменти на
утримання дітей саме ОСОБА_4.

Доводи апелянта про порушення правил
підсудності спору не засновані на
положеннях ч. 1 ст. 110 ЦПК України, а тому
є неспроможними.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог. Підставою для
скасування рішення суду і ухвалення
нового рішення по суті позовних вимог є
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права. Норми
матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду першої
інстанції обставинам справи, порушення
останнім норм матеріального та
процесуального права, призвело до
неправильного вирішення справи,
колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню,
з ухваленням нового рішення про
часткове задоволення позову ОСОБА_4.
Необхідно стягнути з ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Первомайськ
Миколаївської області, зареєстрований
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
платника податків - НОМЕР_1, на користь
ОСОБА_4, зареєстрованої АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер платника
податків - НОМЕР_2: - заборгованість по
аліментам на неповнолітніх дітей:
доньку ОСОБА_6 та сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що утворилась за
договором про сплату аліментів на
дитину від 14.10.11 р. за період з 21.12.11 р. по
13.06.12 р. в розмірі - 42 000,00 грн.; - пеню за
несвоєчасне виконання зобов'язань по
сплаті аліментів на неповнолітніх
дітей: доньку ОСОБА_6 та сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що утворилась за
договором про сплату аліментів на
дитину від 14.10.11 року за період з 21.12.11 р.
по 13.06.12 р. у розмірі - 3 000 грн.. В решті
позову ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України
з ОСОБА_5 необхідно стягнути в дохід
держави судовий збір у сумі - 450,00 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити.

Рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 09 жовтня 2013 року -
скасувати.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості по сплаті аліментів та
пені за прострочення їх сплати -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця м. Первомайськ Миколаївської
області, зареєстрований АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер платника
податків - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_4,
зареєстрованої АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер платника
податків - НОМЕР_2:

- заборгованість по аліментам на
неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_6 та
сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що утворилась
за договором про сплату аліментів на
дитину від 14 жовтня 2011 року за період з
21 грудня 2011 року по 13 червня 2012 року в
розмірі - 42 000 (сорок дві тисячі) грн. 00
коп..

- пеню за несвоєчасне виконання
зобов'язань по сплаті аліментів на
неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_6 та
сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що утворилась
за договором про сплату аліментів на
дитину від 14 жовтня 2011 року за період з
21 грудня 2011 року по 13 червня 2012 року у
розмірі - 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп..

В решті позову ОСОБА_4 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави
судовий збір у розмірі - 450 (чотириста
п'ятдесят) грн. 00 коп..

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
Л. І. Доценко

А. Дрішлюк