Справа № 450/2223/13-ц Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2014 р. Пустомитівський
районний суд Львівської області у
складі

головуючого - судді Кіпчарського
М.О.,

при секретарів Микитів Н.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1 та
відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Пустомити
Львівської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
Жирівська сільська рада
Пустомитівського району ;
Садово-городнє товариство
«Відпочинок»; Садово-городнє
товариство «Автомобіліст», про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою ,-

в с т а н о в и в :

Позивач 26.06.2013 р. звернувся до суду з
даним позовом, позовні вимоги
обґрунтовує тим, що являється
власником земельної ділянки площею 0,0473
га у садово-городньому товаристві
«Відпочинок», яка межує з земельною
ділянкою ОСОБА_2, яка відноситься до
садово-городнього товариства
«Автомобіліст». Ці два товариства
знаходяться на території Жирівської
сільської ради.

У вересні 2012р. ОСОБА_2 самовільно, без
будь-яких дозволів та погодження з нею,
побудувала на частині належної їй
земельної ділянки фундамент під
огорожу, внаслідок чого її земельна
ділянка зменшилась на 11 кв.м. .

Вона зверталась до ОСОБА_2 з вимогою
про усунення зазначених перешкод, яка
залишилась без належного реагування.
Тому просить зобов»язати відповідача
усунути зазначені перешкоди шляхом
знесення самовільно збудованої
огорожі та приведення земельної
ділянки до попередніх розмірів та
конфігурації, згідно державного акту,
відступити на 1,15 м по стороні від «В»
до «Б» і звільнити протипожежний
розрив від новозбудованої огорожі,
який знаходиться між їх спірними
земельними ділянками, а також
витримати протипожежний розрив
відповідно до вимог будівельних норм.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
заявлений позов підтримала повністю з
вище зазначених підстав та просить
його задовольнити. Крім того пояснила,
що після того, як ОСОБА_2 самовільно
встановила зазначений фундамент під
огорожу, за її заявою на місце виїздила
постійна земельна комісія Жирівської
сільської ради, та в присутності
ОСОБА_2 провела перевірку, під час якої
підтвердився факт самовільного
влаштування огорожі. ОСОБА_2 обіцяла
ліквідувати згаданий фундамент на її
частині земельної ділянки, але такий
не ліквідований до даного часу.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні заявлений позов не визнала,
в задоволенні якого просить відмовити.
Пояснила, що з 1997 року являється
власником земельної ділянки в
кооперативі «Автомобіліст», яка межує
в одній її частині з земельною ділянкою
ОСОБА_1 Вважає, що раніше невірно було
визначено розміри та конфігурацію
належної їй земельної ділянки, тому
коли вона у 2012 р. влаштовувала
фундамент під загорожу, самовільно
виправила ті помилки. Стверджує, що
межі належної їй земельної ділянки
відповідають виданому їй Державному
акті. На даний час погоджується
відступити від межі на 0,5 метра зі
сторони земельної ділянки ОСОБА_1, а
також пропонувала ОСОБА_1 раніше та
згідна на даний час відшкодувати
вартість зайнятої нею частини
земельної ділянки, належної ОСОБА_1

Представник третьої особи - Жирівської
сільської ради Пустомитівського
району, в судове засідання не явився,
подав заяву про розгляд справи у його
відсутність, при прийнятті рішення
покладається на суд.

Представники третіх осіб -
садово-городніх кооперативів «
Відпочинок» та «Автомобіліст», будучи
належним чином повідомлені, в судове
засідання не явились та не повідомили
причини неявки.

З»ясувавши повно та всебічно
обставини справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
та заперечень, підтверджених
дослідженими в судовому засіданні
доказами, суд вважає, що позов слід
задовольнити частково.

Встановлено, що згідно Державного акту
на право приватної власності на землю
серії ЛВ №19685 від 25.01.2000 р., ОСОБА_1 в
порядку спадкування , з 02.08.2011р.
являється власником земельної ділянки
площею 0,0473 га, призначеної для ведення
садівництва, яка знаходиться в
садово-городньому кооперативі
«Відпочинок», розміщеному на території
Жирівської сільської ради, та зі
сторони від «А» до «Б» межує з землями
садово-городнього товариства
«Автомобіліст»( а.с.4).

Також , згідно Державного акту на право
приватної власності на землю серії ЛВ
№15519, виданого 11.06.1997р., ОСОБА_2
являється власником земельної ділянки
площею 0,0638 га, призначеної для ведення
садівництва, яка знаходиться в
садово-городньому кооперативі
«Автомобіліст», розміщеному на
території Жирівської сільської ради,
зі сторони від «Б» до «В» межує з
землями садово-городнього товариства
«Відпочинок» ( а.с. 5, 64).

Згідно Акту постійної комісії з питань
земельних відносин Жирівської
сільської ради Пустомитівського
району, 08.11.2012р. комісія за участю
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, на місці провела
обміри суміжних земельних ділянок та
встановила, що фактична площа
земельної ділянки ОСОБА_1 становить 0,0462
га ( замість 0,473 га згідно Акту) , а
земельної ділянки ОСОБА_2 - 0,0696 га (
замість 0,638 га згідно Акту). Також
встановлено, що сторона від «А» до «Б»
земельної ділянки ОСОБА_2 збільшена на 1
метр, а сторона від «Г» до «В»
збільшена на 6 метрів, фундамент під
огорожу збудований в протипожежній
зоні. Комісією рекомендовано ОСОБА_2
привести розміри і конфігурацію
земельної ділянки відповідно до
державного акту , відступити по
стороні від «В» до «Б» на 1,15 м.,
звільнити протипожежний розрив від
новозбудованої огорожі, яка
знаходиться між земельними ділянками
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, витримати
протипожежний розрив відповідно до
протипожежних норм ( а.с.3).

З повідомлення голови земельної
комісії Жирівської сільської ради
Пустомитівського району від 15.04.2014р.
слідує, що ОСОБА_2 до даного часу не
привела розміри і конфігурацію
належної їй земельної ділянки
відповідно до державного акту, не
звільнила протипожежний розрив від
новозбудованої огорожі, її земельна
ділянка збільшена на 58 кв.м, а земельна
ділянка ОСОБА_1 зменшена на 11 кв.м. в
порівнянні до площ згідно державних
актів ( а.с.77).

Факт самовільного влаштування
відповідачем ОСОБА_2 фундаменту під
огорожу на частині належної позивачу
ОСОБА_4 земельній ділянці, також
підтверджується наданими позивачем
фотознімками ( а.с.35).

Статтею 152 ЗК України встановлено, що
власник земельної ділянки може
вимагати усунення будь-яких порушень
його права на землю, навіть якщо ці
порушення не пов»язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою.

Згідно зі ст.376 ЦК України, якщо власник
земельної ділянки заперечує проти
визнання права власності на нерухоме
майно за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на його
земельній ділянці, майно підлягає
значенню особою, яка здійснила
самочинне будівництво.

Згідно статей 3, 4, 11 ЦПК України, кожна
особа має право у визначеному порядку
звернутися до суду за захистом своїх
порушених , невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, які суд
захищає у спосіб, визначений законами
України. Суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та
заперечень.Докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до п.4 ст.129 Конституції
України, до основних засад судочинства
віднесено змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведеності перед судом їх
переконливості.

Згідно зі статтею 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об»єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Сторонам роз»яснено їх права та
обов»язки щодо подання доказів, і
позивач скористалась таким правом та
довела суду існування факту
порушеного її права власника земельної
ділянки зі сторони суміжного
землекористувача ОСОБА_2 Відповідач
же, не визнавши позов, не надала суду
доказів на спростування тверджень
позивача та заперечуючи позов,
одночасно фактично його визнала в
судовому засіданні, оскільки
погодилась відступити на 0,5 м. та
частково відшкодувати позивачу
вартість зайнятої нею земельної
ділянки.

Що стосується позовних вимог в частині
зобов»язати ОСОБА_2 витримати
протипожежний розрив відповідно до
вимог будівельних норм, то позивач не
змогла довести суду, які саме дії в
даному випадку повинна вчинити ОСОБА_2,
та не довела суду існування порушених ,
невизнаних або оспорюваних її прав,
свобод чи інтересів в цьому. Тому
позовні вимоги в цій частині не
підлягають до задоволення.

Керуючись ст.152 ЗК України, ст.376 ЦК
України, ст.ст.3,4,8,10,11,57,60,209, 212- 215,218, 223,
292,294 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Зобов»язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючу АДРЕСА_1, усунути перешкоди
в користуванні ОСОБА_1 належною їй на
праві власності земельною ділянкою
площею 0,0473 га, кадастровий номер
:10:000:0333, яка знаходиться у садово-
городньому кооперативі « Відпочинок»,
розміщеному на території Жирівської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області, шляхом
приведення розмірів і конфігурації
належної ОСОБА_2 на праві власності
земельної ділянки площею 0,068 га,
відповідно до виданого їй 11.06.1997р.
державного акту на право приватної
власності на землю серії ЛВ №15519, яка
знаходиться в садівничому кооперативі
«Автомобіліст» , що на території
Жирівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області, а також відступити на 1,15 м по
стороні від «В» до «Б» і звільнити
протипожежний розрив від
новозбудованої огорожі, який
знаходиться між земельними ділянками
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Пустомитівський районний суд
Львівської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення суду, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Повне рішення виготовлено

та підписано 08.05.2014р.

СуддяМ. О. Кіпчарський