У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 р. Справа №607/5555/14-ц
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі

головуючого судді Процько Я.В.,

при секретарі Костиник О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Тернополі
подання старшого державного виконавця
Другого відділу державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції Токарчука М.О.,
погоджене з начальником Другого
відділу державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції Литвином Р.М., про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Другого
відділу державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції Токарчук М.О. звернувся до суду
з поданням, погодженим з начальником
Другого відділу ДВС ТМУЮ Литвином Р.М.,
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ІДН НОМЕР_1, без вилучення паспортного
документа, шляхом заборони перетинати
державний кордон України до виконання
своїх зобов'язань, покладених на нього
рішенням Тернопільського
міськрайонного суду. В обґрунтування
вказаних вимог державний виконавець
зазначає, що на виконанні Другого
відділу ДВС ТМУЮ знаходиться виконавче
провадження від 14 червня 2002 року,
згідно із яким з ОСОБА_3 в користь
ОСОБА_3 стягуються аліменти на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Вказані зобов'язання ОСОБА_3
добровільно не виконує, державним
виконавцем вжито усіх передбачених
чинним законодавством заходів щодо
примусового виконання рішення, однак
необхідного результату досягти не
вдалось.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

У судове засідання державний
виконавець не з'явився, про причини
своєї неявки суду не повідомив.

Суд, вивчивши подання, дослідивши його
матеріали встановив наступні факти.

14 червня 2002 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження в порядку
примусового виконання виконавчого
листа № 2-2242/2002 від 16 травня 2002 року,
виданого Тернопільським міськрайонним
судом Тернопільської області про
стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_3
аліментів на утримання сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини всіх
видів заробітку, щомісячно, починаючи з
25 березня 2002 року і до досягнення
повноліття.

Докази отримання боржником даної
постанови у матеріалах подання
відсутні.

З наданої державним виконавцем довідки
- розрахунку заборгованості
вбачається, що станом на 01 квітня 2011
року заборгованість ОСОБА_3 по сплаті
аліментів становить 26'788,38 грн.

Докази отримання боржником даного
розрахунку чи повідомлення його про
стан заборгованості у матеріалах
подання відсутні.

16 квітня 2011 року державним виконавцем
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження серії ВП № 2828046, якою
накладено арешт на все майно, що
належить ОСОБА_3

Докази отримання боржником даної
постанови у матеріалах подання
відсутні.

У матеріалах справи містяться численні
копії викликів з яких вбачається, що
державний виконавець повідомляє
ОСОБА_3 про необхідність виконання
вказаного вище рішення суду та
викликає його на прийом.

Докази отримання боржником даних вимог
у матеріалах подання відсутні.

В копії акту державного виконавця від 30
березня 2014 року останнім встановлено,
що ОСОБА_3 перебуває в Португалії, однак
такі його твердження визнані судом
неспроможними, оскільки не доведені
доказово.

Згідно із ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» № 3857-ХІІ від
21 січня 1994 року громадянинові України,
який ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, може бути тимчасово
(до виконання зобов'язання), відмовлено
у видачі паспорта або вилучено чи
затримано паспорт, а громадянинові,
який має паспорт, - тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон.

З вказаної норми слідує те, що право
державного виконавця на звернення з
поданням до суду про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України виникає лише у разі ухилення
боржника від виконання, покладених на
нього рішенням суду зобов'язань, тобто,
наявність лише самого зобов'язання,
відсутності надходжень в рахунок
погашення заборгованості, чи значного
терміну невиконання таких обов'язків,
не наділяє державного виконавця правом
на звернення до суду з таким поданням.

Загалом у матеріалах подання немає
жодного, суд підкреслює, жодного
доказу, що свідчив би про факт
отримання боржником процесуальних
документів, котрі виносились державним
виконавцем та відсутні підставив
вважати, що ОСОБА_3 був повідомлений про
проведення усіх інших виконавчих дій.

Окрім того, суб'єктом здійснення
виконання рішення суду залишились не
з'ясованим місце перебування боржника
та причини непогашення ним
заборгованості, оскільки вони можуть
бути як суб'єктивного характеру, коли
боржник свідомо ухиляється від
виконання, маючи змогу виконати
зобов'язання у повному обсязі або
частково, але не робить цього без
поважних причин, так і об'єктивними, як
то внаслідок відсутності майна, роботи,
незадовільного фінансового стану,
тривалого відрядження, важкої хвороби,
тощо.

Таким чином, враховуючи викладене, суд
приходить до переконання, що у
задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.
6 Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України», ст. ст. 209, 210, 293, 377 - 1 ЦПК
України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого
державного виконавця Другого відділу
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції Токарчука М.О., погодженого з
начальником Другого відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції Литвином
Р.М., про тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України ОСОБА_3, -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддяЯ. В. Процько