АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий 1 інстанції - Батрин О.В.
14 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:
головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Шиманського В.Й., Гаращенка Д.Р.
при секретарі: Круглик В.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 та
його представника ОСОБА_2 на рішення
Печерського районного суду м.Києва від
01 липня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до Державної казначейської
служби України, третя особа: Верховна
Рада України про стягнення моральної
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач в травні 2014 року звернувся до
Печерського районного суду м.Києва з
позовом до Держави України в особі
Державної казначейської служби
України, третя особа: Верховна Рада
України про стягнення моральної шкоди
за бездіяльність та прийняття
неправосудних рішень судами України.
Позовні вимоги обгрунтовував тим, що
судами України при розгляді справи
позивача були ухвалені неправосудні
рішення, при цьому посилався на норми
ст.ст.8, 19, 41, 55, 56, 124 Конституції України
та ст.ст.23, 1167, ч.6 ст.1176 ЦК України.

Рішенням Печерського районного суду
м.Києва від 01 липня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної
казначейської служби України, третя
особа: Верховна Рада України про
стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду
першої інстанції позивач та його
представник - ОСОБА_2 подали апеляційну
скаргу, в якій просили скасувати
вказане рішення суду та ухвалити нове
правосудне рішення по суті справи.

Посилалися на те, що рішення суду
першої інстанції є таким, що не
відповідає вимогам ст.ст.8,19, 55, 56, 124
Конституції України, ст.ст.61, 212 ЦПК
України, ст.1176 ЦК України та ст.17 Закону
України №3477-1У від 23 лютого 2006 року.

Позивач в судове засідання
апеляційного суду не з'явився, належним
чином повідомлений про місце і час
судового засідання. Представник
позивача ОСОБА_2 направив до суду заяву
в якій зазначив, що вони довіряють
колегії суддів розглядати справу.

Відповідач та третя особа в судове
засідання не з'явились, належним чином
повідомлені про місце і час судового
засідання.

Третя особа направила до суду
заперечення на апеляційну скаргу в
якій просила апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

Колегія суддів вважає можливим
розглядати справу у відсутності осіб,
які не з'явились відповідно до ч.2 ст.305
ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вивчивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що під
час судового розгляду не підтвердився
факт заподіяння позивачу будь-якої
шкоди з вини судів та відсутній
будь-який причинно-наслідковий зв'язок
між шкодою та діяннями суддів, а також
позивачем не надано доказів на
підтвердження моральної шкоди,
завданої йому судовими рішеннями, які
набули законної сили.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 01 серпня
2013 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до
районного кооперативно-заготівельного
промислового підприємства
Світловодського районного споживчого
товариства про визнання договору
купівлі-продажу дійсним відмовлено.

Додатковим рішенням Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 09 вересня 2013 року доповнено
рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 01 серпня 2013 року за позовом
ОСОБА_1 до районного
кооперативно-заготівельного
промислового підприємства
Світловодського районного споживчого
товариства про визнання договору
купівлі-продажу нерухомого майна
дійсним.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
районного кооперативно-заготівельного
промислового підприємства
Світловодського районного споживчого
товариства про визнання договору
купівлі-продажу нерухомого
майна-будівлі заготівельного пункту за
адресою: АДРЕСА_1 від 11 грудня 2012 року
за №18/1 дійсним та визнання за ОСОБА_1
набуття права власності на вказане
нерухоме майно-будівлю заготівельного
пункту за адресою: АДРЕСА_1 правомірним
відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду від 01
серпня 2013 року позивачем було подано
апеляційну скаргу, яка ухвалою
Апеляційного суду Кіровоградської
області від 02 жовтня 2013 року була
залишена без руху, а ухвалою
Апеляційного суду Кіровоградської
області від 17 жовтня 2013 року вказана
апеляційна скарга визнана неподаною.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 березня 2014
року касаційну скаргу представника
ОСОБА_1 -ОСОБА_2 відхилено, а ухвалу
Апеляційного суду Кіровоградської
області від 17 жовтня 2013 року залишено
без змін.

Вищевказані рішення набули законної
сили.

Статтею 56 Конституції України
визначено, що кожен має право на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Згідно з ч.5 ст.1176 ЦК України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
внаслідок постановлення судом
незаконного рішення в цивільній
справі, відшкодовується державою в
повному обсязі в разі встановлення в
діях судді (суддів), які вплинули на
постановлення незаконного рішення,
складу злочину за обвинувальним
вироком суду, що набрав законної сили.

Разом з тим, ч.6 ст.1176 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана фізичній
або юридичній особі внаслідок іншої
незаконної дії або бездіяльності чи
незаконного рішення органу, що
здійснює оперативно-розшукову
діяльність, органу досудового
розслідування, прокуратури або суду,
відшкодовується на загальних
підставах.

Отже завдана шкода підлягає
відшкодуванню за умови, коли такі дії
або бездіяльність чи рішення суду
визнано незаконними.

Крім того, застосування положень ч.6
ст.1176 ЦК України можливе у випадку, коли
предметом позову є інші дії чи
бездіяльність, зокрема, суду, які не
пов'язані зі здійсненням правосуддя,
відправленням судочинства, яке має на
меті прийняття акту органом судової
влади.

Тобто це інші дії суддів (суду) при
здійсненні правосуддя, коли спір не
вирішується по суті, у разі їх
незаконних дій або бездіяльності і
якщо вина судді встановлена не лише
вироком суду, а й іншим відповідним
рішенням суду.

Таке законодавче врегулювання
відповідає вимогам статей 6, 41
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року.

Враховуючи, що всі судові рішення, на
які посилався позивач, обґрунтовуючи
свою позовну заяву, набрали законної
сили, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що доводи позивача
про ухвалення вказаних рішень судами
як неправосудних є безпідставними.

Оскільки позивачем не було надано
доказів на підтвердження моральної
шкоди, завданої йому судовими
рішеннями, які набули законної сили, а
також зважаючи на те, що не
підтвердився факт заподіяння позивачу
будь-якої шкоди з вини судів та
відсутній будь-який
причинно-наслідковий зв'язок між
шкодою та діяннями суддів, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції порушені
процесуальні норми, оскільки суд не
витребував із Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області справу за позовом ОСОБА_1 до
районного кооперативно-заготівельного
промислового підприємства
Світловодського районного споживчого
товариства про визнання договору
купівлі-продажу нерухомого
майнадійсним, так як в матеріалах даної
справи знаходиться доказ незаконних
дій судів першої, апеляційної та
касаційної інстанцій колегія суддів
відхиляє, оскільки положеннями статей
62, 126, 129 Конституції України визначено,
що рішення суду і відповідно до цього
дії або бездіяльність судів у питаннях
здійснення правосуддя, пов'язаних з
підготовкою, розглядом справ у судових
інстанціях тощо, можуть оскаржуватись
у порядку, передбаченому
процесуальними законами, а не шляхом
оскарження їх дій (чи відшкодування
моральної шкоди одночасно з
оскарженням таких дій) до іншого суду,
оскільки це порушуватиме принцип
незалежності судів і заборону
втручання у вирішення справи належним
судом.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичних природу спірних
правовідносин і закон який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, і на законність
оскаржуваного рішення не впливають.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим, відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
внаслідок чого підстав для його
скасування з мотивів викладених в
апеляційній скарзі, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.218, 303, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 та
його представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду
м.Києва від 01 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: