Справа № 742/6669/13-ц Провадження №
22-ц/795/876/2014 Головуючий у I інстанції:
Рябота В. І.Категорія: цивільна
Доповідач: Харечко Л. К.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

29 квітня 2014 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області
у складі:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Зінченко С.П., Вінгаль В.М.,

при секретарі - Шкарупі Ю.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Кантура Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської
області від 06 березня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
„Укрнафта", третя особа - начальник
НГВУ „Чернігівнафтогаз" ОСОБА_3, про
визнання наказів незаконними,

в с т а н о в и
в:

Рішенням Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 06
березня 2014 року ОСОБА_1 в задоволенні
позовних вимог до публічного
акціонерного товариства „ Укрнафта" в
особі структурного підрозділу НГВУ
„Чернігівнафтогаз" про визнання
наказів незаконними - відмовлено в
повному обсязі.

Не погоджуючись з оскаржуваним
рішенням ОСОБА_1 звернувся з
апеляційною скаргою до апеляційного
суду, в якій просить вказане рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт вказує, що накладене на нього
дисциплінарне стягнення безпідставне
та незаконне, оскільки порушень
трудової дисципліни він не допускав і
його поведінка не суперечила вимогам
посадової інструкції.

Апелянт зазначає, що в наказі № 637-к від
23.09.2013 року не наведено конкретного
складу дисциплінарного проступку та не
зазначено де, коли, за яких обставин був
вчинений дисциплінарний проступок.
Також апелянт вказує, що в оскаржуваних
ним наказах не зазначено який саме
пункт посадової інструкції ним було
порушено та в чому полягає його вина.
Вважає, що місцевий суд також не надав
оцінки його доводам про те, що з
розпорядженням НГВУ
„Чернігівнафтогаз" № 1155-р від 12.12.2011
року про заборону прибуття на
особистому транспорті та його
паркування поблизу об'єктів, пов'язаних
з видобутком та підготовкою
нафтопродуктів, ОСОБА_1 не було
ознайомлено.

Крім того, ОСОБА_1 посилаючись на те, що
його незаконно притягнуто до
відповідальності та його трудові права
порушені, вважає обґрунтованим також
свої вимоги щодо відшкодування
моральної шкоди.

Вислухавши суддю-доповідача, осіб, які
брали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не може бути задоволеною,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 про визнання наказів НГВУ
„Чернігівнафтогаз" № 598-к від 06 вересня
2013 року та № 637-к від 23 вересня 2013 року
про порушення трудової дисципліни та
про дисциплінарне стягнення -
незаконними та протиправними, суд
першої інстанції обґрунтовував
рішення тим, що відповідач діяв згідно
діючого трудового законодавства та в
зв'язку порушенням ОСОБА_1 правил
внутрішнього трудового розпорядку
оголосив догану і позбавив позивача
премії на 100 % за серпень 2013 року.
Порушень порядку накладення
дисциплінарного стягнення місцевим
судом не встановлено та позивачем не
доведено, а тому судом було відмовлено
в задоволенні інших позовних вимогах
щодо відшкодування моральної шкоди.

З такими висновками суду погоджується
апеляційний суд, оскільки вони
відповідають матеріалам справи і
вимогам закону, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює
машиністом бульдозера 6 розряду
автомобільної колони № 1 цеху
технологічного транспорту НГВУ
„Чернігівнафтогаз", що
підтверджується матеріалами справи.

12.12.2011 року начальником управління НГВУ
„Чернігівнафтогаз" ОСОБА_3 видано
розпорядження „Про посилення трудової
дисципліни", яким зобов'язано
начальників цехів і структурних
підрозділів заборонити працівникам
прибуття на особистому транспорті та
його паркування поблизу об'єктів,
пов'язаних з видобутком та підготовкою
нафтопродуктів. Дане розпорядження
доведено до відома працівників під
розпис (а.с.19-21).

7 серпня 2013 року працівниками служби
безпеки Чернігівського
нафтопромислового району при
здійсненні перевірки об'єктів
Прилуцько- Леляківського ЦВНГ НГВУ
„Чернігівнафтогаз", близько 16 години
поблизу свердловини № 39
Прилуцько-Леляківського ЦВНГ було
виявлено приватний транспорт
працівників НГВУ, в тому числі
автомобіль позивача, в багажнику якого
було виявлено дві каністри з
дизпаливом в кількості 44 літри, при
цьому документів на придбання даного
палива у позивача не було, а лише на
наступний день, тобто 8 серпня 2013 року
позивач пред'явив чек на придбання 40.81
літрів дизпалива, але не з АЗС «ВОГ»,
про придбання палива на якій він казав 7
серпня 2013 року, а з заправки ПАТ
«Укрнафта» № 25/013 ( а.с 51 ). В ході
інциденту позивач, близько 16 год. 30-35 хв.
на власному автомобілі залишив місце
події в невідомому напрямку, що
підтверджується поясненнями свідків
даними в судовому засіданні і більш ні
на яких об'єктах НГВУ в зазначений день
не з'являвся.

Згідно правил внутрішнього трудового
розпорядку робочий день позивача
закінчується о 17 годині і саме в цей час
позивач повинен був 7 серпня 2013 року
знаходитися в населеному пункті с.
Сухополова, щоб поставити печатку в
подорожньому листі про відпрацьований
день, але після того, як о 16 год. 30-35 хв.
він залишив свердловину № 39, в
населеному пункті с. Сухополова
позивач не з'являвся.

06 вересня 2013 року начальником
управління НГВУ „Чернігівнафтогаз"
ОСОБА_3 видано наказ № 598-к „Про
порушення трудової дисципліни", в якому
зазначені обставини, при яких було
виявлено порушення ОСОБА_1 трудової
дисципліни та наказано в зв'язку з
щорічною відпусткою ОСОБА_1, машиніста
бульдозера 6 розряду автомобільної
колони № 1 цеху технологічного
транспорту, вирішити питання про
притягнення його до дисциплінарної
відповідальності після виходу ОСОБА_1
на роботу.

23 вересня 2013 року начальником
управління НГВУ „Чернігівнафтогаз"
ОСОБА_3 видано наказ № 637-к „Про
дисциплінарне стягнення", яким ОСОБА_1
оголошено догану та позбавлено премії
на 100 % за серпень 2013 року за порушення
Правил внутрішнього трудового
розпорядку, самовільне залишення
робочого місця до кінця робочого дня,
за прибуття на особистому транспорті
та його паркування поблизу об'єктів,
пов'язаних з видобутком та підготовкою
нафтопродуктів (п. 1 розпорядження НГВУ
„Чернігівнафтогаз" № 1155-р від 12.12.2011
року „Про посилення трудової
дисципліни"). З вказаним наказом
позивач ознайомився 30.09.2013 року.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 вказує, що
його поведінка не суперечила вимогам
посадової інструкції та саме з цих
підстав вважає накладення стягнення
незаконним.

Відповідно до ст. 147 Кодексу законів про
працю України, за порушення трудової
дисципліни до працівника може бути
застосовано тільки один з таких
заходів стягнення: догана; звільнення.

Згідно зі ст. 148 Кодексу, дисциплінарне
стягнення застосовується власником
або уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

Як вбачається з оскаржуваних наказів №
598-к від 06 вересня 2013 року та № 637-к від 23
вересня 2013 року, письмових пояснень
працівників ОСОБА_1, ОСОБА_4, заступника
начальника НГВУ „Чернігівнафтогаз"
ОСОБА_5, а також пояснень свідків, які
були допитані в суді першої інстанції
позивач дійсно допустив порушення
правил внутрішнього трудового
розпорядку, за що до нього було
застосовано дисциплінарне стягнення у
вигляді догани та позбавлено премії на
100 % за серпень 2013 року. Жодних доказів,
які б свідчили про те, що ОСОБА_1 не
порушував правил внутрішнього
трудового розпорядку позивачем суду не
надано.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не
ґрунтується на припущеннях.

Посилання апелянта на те, що в наказі №
637-к від 23.09.2013 року не наведено
конкретного складу дисциплінарного
проступку протирічить змісту наказу та
є необґрунтованими, оскільки у
вказаному наказі зазначено, що ОСОБА_1
оголошено догану: - „за порушення
Правил внутрішнього трудового
розпорядку, самовільне залишення
робочого місця до кінця робочого дня,
за прибуття на особистому транспорті
та його паркування поблизу об'єктів,
пов'язаних з видобутком та підготовкою
нафтопродуктів".

Твердження апелянта про те, що в
оскаржуваних ним наказах не зазначено,
який саме пункт посадової інструкції
ним було порушено, також не
заслуговують на увагу, оскільки зі
змісту наказу № 637-к від 23.09.2013 року
вбачається, що ОСОБА_1 порушив п. 1
розпорядження НГВУ „Чернігівнафтогаз"
№ 1155-р від 12.12.2011 року „Про посилення
трудової дисципліни".

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
відповідач застосував до ОСОБА_1
дисциплінарне стягнення у вигляді
догани та позбавленні премії на 100 % за
серпень 2013 року у порядку, який
передбачено чинним трудовим
законодавством із додержанням всіх
передбачених для цього вимог.

Таким чином, доводи апелянта про
незаконність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, а також порушення
судом норм матеріального і
процесуального права при його
ухваленні, на думку апеляційного суду,
не знайшли свого підтвердження при
розгляді справи у суді та
спростовуються належними та
допустимими доказами по справі.

За таких обставин, суд першої інстанції
правильно ухвалив законне та
обґрунтоване рішення про відмову в
задоволенні позову, з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.

Враховуючи вищевказане, відповідно до
ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 06
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Головуючий:
Судді: