Справа №: 398/1193/14-цЗАОЧНЕ
РІШЕННЯ

Іменем України

"25" квітня 2014 р.
Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого -
судді Ковальової О.Б.

при секретарі -
Соловйовій Л.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Олександрії
Кіровоградської області цивільну
справу за позовом комунального
підприємства «Теплокомуненерго»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за
отримані послуги з теплопостачання, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом
до відповідачки, де просить:

- стягнути заборгованість за отриману
теплову енергію в сумі 2330,24 грн., 3
відсотка річних в сумі 27,08 грн. та
понесені судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 243,60 грн..

Свої вимоги мотивує тим, що
відповідачка мешкає в квартирі, яка
належить до приватного житлового
фонду. Між ними та ОСОБА_1 виникли
цивільні права та обов'язки, про що
свідчить відкритий особистий рахунок
на ім'я відповідачки №
НОМЕР_2, на підставі чого постачається
теплова енергія до її квартири
АДРЕСА_1.

Згідно ч.2 ст.205 ЦК України, правочин
для якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує їхню волю до настання
відповідних правових наслідків.

Споживач не зверталась до КП
«Теплокомуненерго» з письмовою заявою
про відключення від централізованого
опалення, а користувалась тепловою
енергією, що свідчить про наявність
усного договору, КП «Теплокомуненерго»
постачає теплову енергію, а відповідач
приймає дану послугу. Не виконуючи свої
зобов'язання по оплаті за спожиті
послуги по теплопостачанню, відповідач
завдав шкоди інтересам КП
«Теплокомуненерго», що не дає їм
можливості своєчасно розраховуватись
з постачальниками газу та
електроенергії, чим ставить
підприємство в скрутне матеріальне
становище.

Відповідно до ст..625 ЦК України
позивач нарахував відповідачеві - 3%
річних в сумі 27,08 грн..

Посилається на ст., ст.509, 525, 526, 530, 625 ЦК
України, п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про
житлово - комунальні послуги» та
просить його вимоги задовольнити.

Представник позивача подала заяву
про розгляд справи у їх відсутність, де
вказала, що позовні вимоги підтримує,
не заперечує проти ухвалення заочного
рішення. Відповідач в судове
засідання не з'явилася повторно, про
день, час та місце проведення судового
засідання повідомлялася належним
чином. За таких обставин, суд ухвалив
провести заочний розгляд справи та
вважає за можливе розглянути справу у
відсутність сторін, постановивши
заочне рішення відповідно до вимог ст.,
ст. 224 - 226 ЦПК України, оскільки
представник позивача не заперечує
проти заочного розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи
зазначає, що суд розглядає цивільні
справи відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК
України не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до загальних умов
виконання зобов'язання, установлених
ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно
виконуватись належним чином згідно з
умовами договору та вимогами ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства. Недотримання таких
вимог призводить до порушення
зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

З позовної заяви вбачається, що
відповідачка мешкає в квартирі
АДРЕСА_1.

Згідно зі статтею 13 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
залежно від функціонального
призначення житлово-комунальні
послуги поділяються на: 1) комунальні
послуги (централізоване постачання
холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); 2) послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо); 3) послуги з управління
будинком, спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо); 4)
послуги з ремонту приміщень, будинків,
споруд (заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» передбачене право споживача
одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг, при цьому
такому праву прямо відповідає
визначений пунктом 5 частини третьої
статті 20 цього Закону обов'язок
споживача оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Таким чином, відповідно ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» від 24 червня 2004 року з
наступними змінами та доповненнями,
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом,
якщо він фактично користувався ними.

Відсутність договору на надання
житлово-комунальних послуг сама по
собі не може бути підставою для
звільнення споживача від оплати послуг
у повному обсязі, оскільки відповідач
споживає теплову енергію позивача, між
нею та позивачем склалися
правовідносини з приводу надання
послуг з централізованого опалення,
про що свідчить особовий рахунок
відкритий на ім'я відповідачки №
НОМЕР_2.

Відповідно до ст.20 Закону України
"Про теплопостачання" від 02.06.2005 року
тарифи на виробництво, транспортування
та постачання теплової енергії
затверджуються органами місцевого
самоврядування.

Плата за теплову енергію стягується у
відповідності до тарифів і в порядку,
передбаченому п.18 Постанови КМ України
від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання вищезазначених послуг», де
зазначено, що розрахунковим періодом
для оплати послуг є календарний місяць.
Плата за послуги вноситься не пізніше 20
числа місяця, що настає за
розрахунковим, якщо договором не
встановлено інший строк. В п.20 даної
Постанови вказано, що плата за надані
послуги вноситься споживачем
відповідно до показань засобів обліку
води і теплової енергії або
затверджених нормативів (норм)
споживання на підставі платіжного
документа (розрахункової книжки,
платіжної квитанції тощо) або
відповідно до умов договору на
встановлення засобів обліку.

Споживач, відповідно до ч.3 п.5 ст.20
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» від 24.06.2004 року зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Станом на 01.11.2013 року заборгованість
за отриману теплову енергію складала
2330,24 грн., оскільки відповідач не
сплачує за отримані послуги з
теплопостачання, то вимоги позивача є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню, а тому суд стягує з
відповідачки на користь позивача 2330,24
грн.

В постанові №6-59 цс 13 від 30 жовтня 2013
року Верховний Суд України висловив
правову позицію про те, що закріплена в
пункті 10 частини третьої статті 20
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» правова норма щодо
відповідальності боржника за
несвоєчасне здійснення оплати за
житлово-комунальні послуги у вигляді
пені не виключає застосування правових
норм, установлених у частині другій
статті 625 ЦК України. Інфляційне
нарахування на суму боргу за порушення
боржником грошового зобов'язання,
вираженого в національній валюті та
трьох відсотків річних від
простроченої суми полягає у
відшкодуванні матеріальних витрат
кредитора від знецінення грошових
коштів у наслідок інфляційних процесів
та отримання компенсації (плати) від
боржника за неправомірне користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові, тому
ці кошти нараховуються незалежно від
сплати ним неустойки (пені) за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язання.

Відповідно до ст. 34 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів», ч.1
ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного
Суду України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень,
які застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позов в частині вимог про
стягнення 3 % річних в сумі 27,08 грн. також
підлягає задоволенню.

Оскільки відповідач порушила
встановлені за договором зобов'язання,
суд вважає, що вимоги позивача є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК
України, оскільки позовні вимоги
задоволені, то з відповідачки на
користь позивача належить стягнути
понесені витрати по сплаті судового
збору в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст., ст. 11, 59, 60, 88, 209, 212 - 215,
218, 224 - 226, 228 ЦПК України, - суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
(ІН:НОМЕР_1) на користь КП
«Теплокомуненерго» - 2330 (дві тисячі
триста тридцять) грн. 24 коп.
заборгованості за отримані послуги з
теплопостачання, 27 (двадцять сім) грн. 08
коп. - три відсотки річних, а всього - 2357
(дві тисячі триста п'ятдесят сім) грн. 32
коп. та 243 (двісті сорок три)грн.60коп. у
відшкодування сплаченого судового
збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Кіровоградської області через
Олександрійський міськрайонний суд, а
особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Суддя: