АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2628/14
Головуючий 1 інст. -
Справа №642/8185/13-ц
Доповідач - Шаповал
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Кіпенка І.С.,

Котелевець А.В.,

при секретарі - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 25 лютого 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про витребування майна,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2,
треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
витребування майна.

В обґрунтування позовних вимог
вказували, що на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 28 лютого
2000 року власниками квартири АДРЕСА_1, є -
ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3

16 серпня 2005 року ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4,
ОСОБА_3 була видана довіреність строком
на 3 роки на право розпорядження
квартирою АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_11

Довіреність була видана на вимогу
ОСОБА_12 в якості забезпечення по
борговим зобов'язанням ОСОБА_9, які в
кінцеву варіанті були оформлені 01
грудня 2005 року договором позики на суму
270 000 гривень між ОСОБА_9 та ОСОБА_12

В зв'язку з тим, що строк дії
довіреності витікав, а боргові
зобов'язання ОСОБА_9 перед ОСОБА_12 не
були виконані в повному обсязі, ОСОБА_12
прийняв рішення провести
переоформлення квартири на свою
довірену особу ОСОБА_13 Однак, в зв'язку
з тим, що ОСОБА_13 знаходився в шлюбі, то
за його пропозицією квартира була
оформлена на його дочку ОСОБА_6 При
цьому, і ОСОБА_11, і ОСОБА_6 розуміли
фіктивність цього договору, грошові
кошти при укладенні договору не
передавались, реєстрація квартири в
органах БТІ не проводилась, документи
на квартиру були передані ОСОБА_12

Одночасно з укладенням фіктивного
договору купівлі-продажу, ОСОБА_6
видала довіреність на право
розпорядження квартирою АДРЕСА_1 на
ім'я свого батька ОСОБА_13 Вказана
довіреність також була передана
ОСОБА_12

ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 не були
обізнані про здійснення такої
фіктивної угоди.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 помер. Станом на 10
липня 2009 року ОСОБА_9 повністю
розрахувався по своїм борговим
зобов'язанням з ОСОБА_12, про що свідчить
розписка ОСОБА_12 від 10 липня 2009 року.
Після цього ОСОБА_12 звернувся до ОСОБА_6
з проханням провести переоформлення
спірної квартири на дійсних власників,
на що ОСОБА_6 погодилась. Однак, згодом
з'ясувалося що квартира нібито продана
іншій особі - ОСОБА_8.

Пізніше позивачам стало відомо, що за
договором купівлі-продажу від 21 червня
2012 року, посвідченим приватним
нотаріусом ХМНО ОСОБА_15, квартиру
АДРЕСА_1 ОСОБА_8 передав ОСОБА_7 В
подальшому право власності на квартиру
перейшло до ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_17, від
13 вересня 2012 року.

З урахуванням вищевикладеного,
позивачі вважають, що спірна квартира
вибула з їх володіння не з їх волі, що є
підставою для її витребування з чужого
незаконного володіння.

Тому, з урахуванням уточнених позовних
вимог (а.с.163), позивачі просили суд
витребувати на їх користь від ОСОБА_2
належну їм квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Харкова від 25 лютого 2014 року позов
задоволено. Витребувано на користь
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 від ОСОБА_2
квартиру АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції з ухваленням нового
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги заявник посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
вказує, що вона є належним та
добросовісним набувачем спірної
квартири за договором купівлі-продажу
від 13 вересня 2012 року.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
квартира АДРЕСА_1 вибула з володіння
позивачів не з їх волі, що є підставою
для задоволення віндикаційного позову.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави, заволоділа ним.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
що на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 28 лютого 2000 року
власниками трикімнатної квартири за
адресою: АДРЕСА_1 являються - ОСОБА_9,
ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 Зазначена
квартира належить позивачам на праві
спільної сумісної власності.

16 серпня 2005 року ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4,
ОСОБА_3 була видана довіреність на
право розпорядження квартирою АДРЕСА_1
на ім'я ОСОБА_11 Зазначена довіреність
була видана на вимогу ОСОБА_12 в якості
забезпечення по борговим зобов'язанням
ОСОБА_9, які в кінцевому варіанті були
оформлені 01 грудня 2005 року договором
позики на суму 270 000 гривень між ОСОБА_9
та ОСОБА_12 Довіреність була видана
строком на 3 роки.

В подальшому квартира була
переоформлена на ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 помер. Його дочка
ОСОБА_6 неодноразово спілкувалась з
ОСОБА_12 та запевняла його в тому, що
вона не є власником спірної квартири
АДРЕСА_1, розпорядиться нею так, як
вкаже їй ОСОБА_12

Станом на 10 липня 2009 року ОСОБА_9
повністю розрахувався по своїм
борговим зобов'язанням з ОСОБА_12, про що
свідчить розписка ОСОБА_12 від 10 липня
2009 року.

Після цього, ОСОБА_12 звернувся до
ОСОБА_6 з проханням провести
переоформлення квартири АДРЕСА_1 на
дійсних власників, на що ОСОБА_6
погодилась. Однак, згодом з'ясувалося,
що квартира продана іншій особі -
ОСОБА_8.

Крім того, за договором купівлі-продажу
від 21 червня 2012 року, посвідченим
приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_15,
квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_8 передав ОСОБА_7

В подальшому право власності на
квартиру АДРЕСА_1 перейшло до ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
ХМНО ОСОБА_17, від 13 вересня 2012 року.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.388 ЦК України в
разі придбання майна за відплатним
договором в особи, що не мала права
його відчужувати, про що набувач не
знав і не міг знати(добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно у набувача лише у випадку, якщо
майно вибуло з володіння власника або
особи, якій він передав майно у
володіння не з їхньої волі іншим
шляхом.

Згідно роз'яснень, які містяться у п.10
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними», не підлягають задоволенню
позови власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину. У
цьому разі майно може бути витребувано
від особи, яка не є стороною недійсного
правочину, шляхом подання
індикаційного позову, зокрема, від
добросовісного набувача з підстав,
передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Матеріали справи свідчать, що рішенням
Ленінського районного суду м. Харкова
від 10 березня 2011 року, залишеним без
змін ухвалою суду апеляційної
інстанції від 20 листопада 2012 року
(а.с.9,22), було визнано договір
купівлі-продажу спірної квартири від
31.07.2008 року, укладений між ОСОБА_11, який
діяв від імені ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4,
ОСОБА_3, та ОСОБА_6, недійсним.

Так, рішенням суду апеляційної
інстанції від 14 серпня 2013 року
відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_2
про визнання угод недійсними (а.с.87).

Таким чином, права особи, яка вважає
себе власником майна, підлягають
захисту шляхом задоволення
віндикаційного позову, якщо є підстави,
передбачені ст.. 388 ЦК України, які
дають право витребувати майно у
добросовісного набувача.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
вимогами чинного законодавства.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог.

Суд повно та всебічно з'ясував
обставини по справі, наданим доказам
дав належну оцінку і постановив
законне і обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Харкова від 25 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді: