Справа № 473/1087/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"04" квітня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі: головуючого - судді
Вуїва О.В., при секретарі Заблоцькій
М.М.,

за участю: представника позивачки
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вознесенську цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа без самостійних
вимог щодо предмета спору:
Вознесенський районний відділ
Управління Державної міграційної
служби України в Миколаївській
області, про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання їх такими, що втратили право
користування житловим приміщенням в
якому (з врахуванням подальших
уточнень) зазначала, що вона є
власником житлового будинку АДРЕСА_1,
зареєстрована та проживає за цією
адресою.

В будинку зареєстровані й відповідачі
по справі, які з моменту її проведення
за місцем реєстрації без поважних
причин не проживають, витрати по
утриманню житла не несуть, особистих
речей цих осіб в будинку немає та
останні не бажають в добровільному
порядку знятися з реєстраційного
обліку.

В зв'язку з цим ОСОБА_2 на підставі норм
ст. 405 ЦК України просила визнати
ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили
право користування належним їй
житловим приміщенням.

В судовому засіданні, яке проводилося
без особистої участі позивачки, її
представник ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, надав
пояснення, аналогічні викладеним в
позові.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилися, судом
відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України
вважаються належним чином
повідомленими про час та місце
розгляду справи через оголошення в
пресі, причини неявки суду не
повідомили.

Представник третьої особи -
Вознесенського РВ УДМС України в
Миколаївській області в судове
засідання не з'явилася, направивши на
адресу суду письмову заяву про розгляд
справи без її участі, проти задоволення
позову не заперечує.

Суд вважає за необхідне ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів, оскільки представник
позивачки не заперечує проти такого
вирішення справи.

Заслухавши пояснення представника
позивачки, дослідивши матеріали справи
в межах заявлених позовних вимог та на
підставі наявних у ній доказів,
додатково оглянувши технічний паспорт
та будинкову книгу для реєстрації
громадян в будинку АДРЕСА_1, суд прийшов
до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка є власником житлового
будинку АДРЕСА_1, зареєстрована та
проживає за цією адресою.

В будинку в якості членів її сім'ї з 20
грудня 2004 року зареєстровані й
відповідачі по справі.

Проте з письмових доказів, що містяться
в матеріалах справи (а.с. 5, 6) вбачається
те, що відповідачі за місцем реєстрації
з моменту її проведення не мешкають,
витрати по утриманню нерухомого майна
не несуть, особистих речей цих осіб в
будинку немає.

В матеріалах справи також відсутні
жодні докази того, що ОСОБА_3,
ОСОБА_4 не користуються житлом з
поважних причин, зокрема внаслідок
наявності перешкод з боку власника, а
також претендують на подальше
проживання в приміщенні чи інше
користування цим майном.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним
у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при їх вселенні
не було іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням.

Члени сім'ї власника будинку (квартири)
зобов'язані дбайливо ставитися до
жилого будинку (квартири). Повнолітні
члени сім'ї власника зобов'язані брати
участь у витратах по утриманню будинку
(квартири) і придомової території та
проведенню ремонту. Спори між
власником та членами його сім'ї про
розмір участі в витратах вирішуються
в судовому порядку.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу
(дружина, діти, батьки власника, інші
особи, якщо вони постійно проживають з
власником і ведуть з ним спільне
господарство). Припинення сімейних
відносин з власником будинку
(квартири) не позбавляє їх права
користування займаним приміщенням. У
разі відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

Житловий кодекс України не містить
норм щодо підстав та порядку визнання
членів сім'ї власника житла (в тому
числі колишніх) такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням.

Проте такі підстави та порядок
визначені нормами Цивільного кодексу
України, які регулюють правовідносини
припинення сервітуту.

Зокрема, положеннями ст. 405 ЦК України
передбачено, що члени сім'ї власника
житла, які проживають разом з ним,
мають право на користування цим житлом
відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають
право займати, визначається його
власником.

Член сім'ї власника житла (в тому числі
колишній) втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

За такого, враховуючи встановлені
обставини, зокрема невикористання без
поважних причин ОСОБА_3, ОСОБА_4 свого
права на користування належним
позивачці житлом понад один рік,
відсутність між сторонами іншої
домовленості щодо використання
відповідачами сервітуту, а тому суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

В силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів
на користь позивачки також підлягають
стягненню в рівних частках понесені
останньою судові витрати.

Керуючись ст.ст. 88, 209, 212, 213, 214, 215, 226, 228, 233
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа без самостійних
вимог щодо предмета спору:
Вознесенський районний відділ
Управління Державної міграційної
служби України в Миколаївській
області, про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право
користування житловим приміщенням
житлового будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 в рівних частках 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок судових витрат, по
121 (сто двадцять одній) гривні 80 копійок
з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте
за письмовими заявами відповідачів,
які можуть бути подані протягом десяти
днів з дня отримання ними копії
рішення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Вуїв О.В.