Справа № 545/2519/13-ц
Провадження № 2/545/641/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2014 р. Полтавський
районний суд Полтавської області
у

складі головуючого - судді -
Цибізова С.А.,

при секретарі -

Токар М.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Полтава справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду
із позовом до відповідача про
стягнення заборгованості,
посилаючись на те, що 15 червня 2010
року ОСОБА_1 надала в борг ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 12 000. 00
(дванадцять тисяч) гривень. 23 червня 2010
року ОСОБА_1 надала в борг ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 6 000
гривень. Разом сума позички склала 18000
грн. (вісімнадцять тисяч) гривень. ЇЇ
грошові кошти знаходилися на
банківському рахунку, який належить
ОСОБА_4. ОСОБА_1 прохала ОСОБА_4 зняти з
рахунку кошти, останній їх зняв і
передав їй для подальшої передачі
відповідачам. В жовтні 2010 року
відповідачі повернули частину боргу у
сумі 5 000, 00 (п'ять тисяч) гривень. На той
час сума боргу склала 13 000.00 (тринадцять
тисяч) гривень. 20 грудня 2010 року ОСОБА_1
надала в борг ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошові
кошти в сумі 10 000. 00 (десять тисяч)
гривень, які за її проханням
відповідачам передав ОСОБА_4 Загальна
сума позики склала 23000.00 (двадцять три
тисячі) гривень. В період квітня-травня
2012 року відповідачі повернули
частину боргу в сумі 3500.00 (три тисячі
п'ятсот) гривень. Залишок боргу складає
19 500, 00 (дев'ятнадцять тисяч п'ятсот)
гривень. Позивач також посилався на те,
що заборгованість підтверджується
постановою про закриття кримінального
провадження від 13.04.2013 року начальника
СВ ПМУ УМВС України в Полтавській
області майора міліції Огієнко Ю.В. в
якій вказано, що «Будучи допитаними як
свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повному обсязі
підтвердили наявність з їх боку
боргових зобов'язань перед ОСОБА_1
повідомили що дійсно в період часу з 2010
року по 2012 рік взяли у заявниці в борг
гроші загальною сумою 28 000 гривень
(гроші брали частками). За вказаний
період час., повернули ОСОБА_1 борг в
сумі 8 500 гривень і залишаються ще
боржниками на суму 19 500 гривень та у
зв'язку з обставинами що склалися, на
даний час повернути борг в повному
обсязі не мають можливості. ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, не заперечують проти наявності
боргу та при поліпшення майнового
становища зобов'язуються його
повернути...». Вважає, що у
вищевказаній постанові відповідачі
визнають суму заборгованості і
фактично визнають солідарну
відповідальність. Станом на 15 червня 2013
року заборгованість відповідачами не
погашена.

В судове засідання
позивач та представник позивача не
з'явилися, надавши суду заяву з
проханням розглядати дану справу у їх
відсутність, позов підтримують в
повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_6 в судовому засіданні проти
задоволення позовних вимог
заперечував частково та пояснив, що
позику брав ОСОБА_3, а ОСОБА_2 ніякого
відношення до зазначеного боргу не має.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилася з невідомих
причин, хоча вчасно була повідомлена
належним чином про час та дату розгляду
справи.

Тому, суд вважає
за можливе розгляд даної справи
по суті у відсутності відповідача
ОСОБА_2 по наявним матеріалам
справи.

Суд заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази встановив наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ст.59 ЦПК
України обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи
єдиним доказом наданим позивачем на
підтвердження наявності
заборгованості ОСОБА_2, перед позивачем
у розмірі 19 500 гривень є постанова про
закриття кримінального провадження
від 13.04.2013р. Про те до такого доказу як
єдиного підтвердження отримання
позики, суд відноситься критично, так
як з постанови не вбачається у якому
розмірі отримували кошти кожен з
відповідачів, неможливо також
встановити термін повернення та інші
умови отримання позики. Жодних інших
доказів, зокрема письмових договорів,
або розписок щодо отримання коштів
позивачем суду не надано. В зв'язку із
чим суд вважає не доведеним укладання
договору позики між ОСОБА_1, та ОСОБА_2

Згідно ст.61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні позов визнав, не
заперечував факт отримання ОСОБА_3
позики від ОСОБА_1, та наявності
заборгованості перед нею у розмірі 19 500
гривень.

Відповідно до ст.170 ЦПК України, у разі
неявки в судове засідання свідка,
експерта, спеціаліста, перекладача суд
заслуховує думку осіб, які беруть
участь у справі, про можливість
розгляду справи за відсутності свідка,
експерта, спеціаліста, перекладача, які
не з'явилися, та постановляє ухвалу про
продовження судового розгляду або про
відкладення розгляду справи на певний
строк. Одночасно суд вирішує питання
про відповідальність свідка, експерта,
спеціаліста, перекладача, які не
з'явилися.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України (надалі - ЦК України)
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 530
Цивільного кодексу України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

На підставі викладеного суд,
дослідивши докази, якими
обґрунтовується позов, вважає, що
позов підлягає до часткового
задоволення.

Судові витрати по справі
підлягають відшкодуванню в
повному обсязі із відповідача на
підставі ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 11, 27, 31, 88 118-120,
151,169,213- 215, 218 ЦПК України, ст.ст.
526, 530,610, 611, 651, 631,1049 ЦК України ,
суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 заборгованість у сумі 19500 грн.

В решті позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 230,00
гривень.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя:
С.А.Цибізова