Справа № 2-997/10 Головуючий у І
інстанції Бабіш А.А.Провадження №
22-ц/780/2627/14 Доповідач у 2 інстанції
Верланов С.М.Категорія 26
РІШЕННЯ

Іменем України

05 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С.,
Касьяненко Л.І.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 04 жовтня 2010 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Укрсиббанк» в особі Криворізького
відділення Дніпровського районного
департаменту публічного акціонерного
товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2009 року публічне акціонерне
товариство «Укрсиббанк» в особі
Криворізького відділення
Дніпровського районного департаменту
публічного акціонерного товариства
«Укрсиббанк» (далі - ПАТ «Укрсиббанк»)
звернулося до суду з вказаним позовом,
мотивуючи його тим, що 18 липня 2007 року
між ОСОБА_3 та акціонерним комерційним
інноваційним банком «Укрсиббанк»,
перейменованого в подальшому в ПАТ
«Укрсиббанк» укладено договір про
надання споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу на суму 21 095
доларів США зі сплатою 12,5% річних з
терміном погашення кредиту до 17 липня
2014 року.

Одночасно, з метою забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором між ПАТ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_2 укладено договір поруки. Банк
взяті на себе зобов'язання виконав у
повному обсязі, надавши ОСОБА_3
обумовлену договором суму кредиту,
однак останній умови кредитного
договору щодо щомісячного погашення
частини заборгованості, сплати
процентів за користування кредитом не
виконує. Оскільки ОСОБА_3 прострочив
виконання договірних зобов'язань щодо
повернення кредиту та сплати
нарахованих процентів, та враховуючи,
що поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків (ст.554 ЦК
України), позивач, з урахуванням
уточнень позовних вимог, просив
стягнути солідарно з відповідачів
заборгованість за договором про
надання споживчого кредиту станом на 01
жовтня 2010 року у розмірі 19 086,89 доларів
США, що згідно з офіційним курсом
Національного банку України становить
150 977 грн. 33 коп., яка складається із
заборгованості по кредиту у розмірі 17
262,24 доларів США, що еквівалентно 136 544
грн. 32 коп., заборгованості по процентах
за користування кредитом у розмірі 1
158,54 доларів США, що еквівалентно 9 164
грн. 05 коп., пені за несвоєчасне
погашення заборгованості по кредиту у
розмірі 3 800 грн. 93 коп. та пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
по процентах у розмірі 1 468 грн. 03 коп.
Крім того, позивач просив стягнути
солідарно з відповідачів судовий збір
у розмірі 1 509 грн. 77 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у сумі 120 грн.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 04 жовтня 2010 року позов ПАТ
«Укрсиббанк» задоволено. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь
ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за
договором про надання споживчого
кредиту у розмірі 150 977 грн. 33 коп., а
також судовий збір у розмірі 1 509 грн. 77
коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 120 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у позові
ПАТ «Укрсиббанк», посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для вирішення справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Учасники справи були повідомлені
апеляційним судом про час і місце
судового засідання, що стверджується
повідомленнями про вручення судових
повісток. В судові засідання учасники
справи неодноразово не з'являлися,
проте їх неявка відповідно до ст.305 ЦПК
України не перешкоджає розгляду
справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
вивчивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив із
того, що ОСОБА_3 в порушення умов
кредитного договору взяті на себе
зобов'язання щодо повернення кредитних
коштів та процентів за користування
ними у встановлені договором строки не
виконав, а тому з нього та ОСОБА_2, яка
згідно договору поруки поручилася
перед кредитором боржника за виконання
ним свого обов'язку, заборгованість
підлягає стягненню солідарно.

Такі висновки суду є правильними і
такими, що ґрунтуються на матеріалах
справи та вимогах закону.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст.ст.553, 554 ЦК
України поручитель поручається перед
кредитом за виконання боржником свого
обов'язку та відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником у тому ж обсязі, що і боржник,
включаючи сплату основного боргу,
процентів, неустойки, відшкодування
збитків.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що 18
липня 2007 року між акціонерним
комерційним інноваційним банком
«Укрсиббанк», перейменованого в
подальшому в ПАТ «Укрсиббанк» та
ОСОБА_3 укладено договір про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу №0 на суму 21
095 доларів США зі сплатою 12,5% річних з
терміном погашення кредиту до 17 липня
2014 року.

Цього ж дня між ПАТ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_2 був укладений договір поруки
№0П, за яким остання зобов'язалась
перед банком відповідати за
невиконання ОСОБА_3 усіх його
зобов'язань за договором про надання
споживчого кредиту.

Згідно з положеннями п.3.4.1 договору про
надання споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу позичальник
зобов'язався повернути суму кредиту і
сплатити нараховані банком проценти та
інші платежі в порядку та на умовах,
передбачених цим договором.

Станом на 01 жовтня 2010 року позичальник
взяті на себе зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконав і
має прострочену заборгованість за
кредитом.

Відповідно до пунктів 3.1.2, 4.1 договору
про надання споживчого кредиту та
заставу транспортного засобу у разі
порушення позичальником термінів
погашення будь-яких своїх грошових
зобов`язань строком більше ніж на один
місяць за цим договором банк має право
вимагати дострокового повернення
всієї суми кредиту згідно вимог
договору кредиту та та додатково
сплатити пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення.

За змістом п. 6.1 цього ж договору у
випадку порушення позичальником умов
договору щодо сплати суми кредиту та
процентів за користування кредитом
банк направляє на адресу позичальника
письмове повідомлення (вимогу) про
дострокове повернення кредиту.

19 травня 2009 року позивачем було
направлено вимоги на адреси
відповідачів про усунення порушень
договору про надання споживчого
кредиту, які відповідачі отримали
27 травня 2009 року (а.с.13-15).

Однак відповідачі заборгованість за
договором про надання споживчого
кредиту та заставу транспортного
засобу добровільно не погасили і
згідно з розрахунком заборгованість
станом на 01 жовтня 2010 року склала 19 086,89
доларів США, що еквівалентно 150 977 грн.
33 коп., з яких: 17 262,24 доларів США, що
еквівалентно 136 544 грн. 32 коп. -
заборгованість по кредиту, 1 158,54
доларів США, що еквівалентно 9 164 грн. 05
коп. - заборгованість по процентах за
користування кредитом, 3800 грн. 93 коп. -
пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості по кредиту та 1 468 грн. 03
коп. - пеня за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентах (а.с. 60).

Встановивши вказані обставини, колегія
суддів вважає, що суд дійшов до
законного і обґрунтованого висновку
про стягнення заборгованості за
кредитним договором з відповідачів
солідарно відповідно до положень
вказаного договору, договору поруки та
ст.ст.526, 543, 554 ЦК України.

Таким чином рішення суду першої
інстанції суду в цій частині ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, передбачених
законом підстав для його скасування
при апеляційному розгляді не
встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач не просив суд розірвати
договір про надання споживчого
кредиту, а тому відсутні підстави для
стягнення заборгованості за цим
договором, є безпідставними.

Пунктом 9 (абз.1) постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
передбачено, що право вибору способу
судового захисту, передбаченого
законом або договором (дострокове
стягнення кредиту, стягнення
заборгованості, у тому числі шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК ).

Відповідно до пунктів 3.1.2, 4.1 договору
про надання споживчого кредиту та
заставу транспортного засобу у разі
порушення позичальником термінів
погашення будь-яких своїх грошових
зобов`язань строком більше ніж на один
місяць за цим договором банк має право
вимагати дострокового повернення
всієї суми кредиту згідно вимог
договору кредиту.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що розрахунок заборгованості не є
доказом заборгованості за кредитом, є
необгрунованими, виходячи з
наступного.

Розрахунок заборгованості дійсно не
відноситься до платіжних документів.
Проте вказаний розрахунок є письмовим
документом підтвердження позовних
вимог в частині визнання розміру
заборгованості за кредитним договором.
Розрахунок заборгованості включає в
себе складові частини кредитного
договору, а саме, строкова
заборгованість по кредиту, прострочена
заборгованість по кредиту, строкова
заборгованість по відсотках,
прострочена заборгованість по
відсотках та пеня. Наданий позивачем
розмір заборгованості відповідачами
не спростовано.

Разом з тим, рішення суду першої
інстанції в частині стягнення
солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь
ПАТ «Укрсиббанк» судового збору у
розмірі 1509 грн. 77 коп. та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 120 грн.
підлягає зміні, оскільки такий порядок
стягнення судових витрат цивільним
процесуальним законодавством України
не передбачено.

Колегія суддів вважає, що з ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк»
підлягає стягненню з кожного окремо
судовий збір у розмірі по 754 грн. 89 коп.
та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи по 60 грн.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 04 жовтня 2010 року в частині
стягнення в солідарному порядку
судового збору та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
«Укрсиббанк» в особі Криворізького
відділення Дніпровського районного
департаменту публічного акціонерного
товариства «Укрсиббанк» судовий збір з
кожного окремо у розмірі по 754 грн. 89
коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи з кожного окремо у
розмірі по 60 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді