Справа № 1328/991/12
Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/1358/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
представника відповідача - ТзОВ «Перше
травня» - Лемехи Р.І., представника
відповідача - ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційними скаргами ПрАТ «АСК
Скарбниця» та ТзОВ «Перше травня» на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 19 грудня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до АСК
«Скарбниця», ТзОВ «Перше травня»,
ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої злочином
та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, АСК «Скарбниця», третя особа
ТзОВ «Перше травня» про встановлення
факту та відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулись в суд з позовом до ОСОБА_5,
ТзОВ «Перше травня» про відшкодування
моральної шкоди, завданої злочином.
Позовні вимоги неодноразово змінювали
та уточнювали і в кінцевому заявою від
21 грудня 2012 року просили стягнути
солідарно з відповідачів АСК
«Скарбниця», ТзОВ «Перше травня»,
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 16 800 грн.
матеріальної шкоди, завданої фізичним
знищенням в результаті ДТП автомобіля
ВАЗ-21063, д.н.з. НОМЕР_1, 20 275 грн. - витрат на
спорудження надгробного пам»ятника
ОСОБА_7 та 70 000 грн. у відшкодування
моральної шкоди. Стягнути солідарно з
тих же відповідачів на користь ОСОБА_8
шкоду пов'язану із смертю ОСОБА_7 за
період 24 листопада 2010 року по 31.12.2012
року у розмірі 15 438 грн. та з 01.01.2013 року
по 31.06.2015 року у розмірі ? щомісячної
мінімальної заробітної плати
щомісячно та 70 000 грн. у відшкодування
моральної шкоди.

У серпні 2012 року ОСОБА_5 звернувся із
зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
АСК «Скарбниця», ТзОВ «Перше травня» та
просив встановити факт відшкодування
ОСОБА_5 відповідачам матеріальної та
моральної шкоди, завданої злочином в
сумі 80 000 грн. Стягнути з АСК
«Скарбниця» відшкодування за
договором страхування
цивільно-правової відповідальності
№ВЕ/0431188 матеріальної шкоди в розмірі 16
800 грн. на відшкодування вартості
автомобіля, 20 275 грн. витрат на
спорудження надгробного пам»ятника, 10
000 грн. на медикаменти.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 19 грудня 2013 року
первісний позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з Акціонерної
компанії «Скарбниця», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Перше
травня» та ОСОБА_5 в користь ОСОБА_2 16 800
грн. матеріальної шкоди завданої
фізичним знищенням в результаті ДТП
автомобіля ВАЗ-21063, д.н.з. НОМЕР_1, 20 275
грн. витрат на спорудження надгробного
пам»ятника та 30 000 грн. відшкодування
моральної шкоди.

Стягнуто солідарно з Акціонерної
компанії «Скарбниця», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Перше
травня» та ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 30 000
грн. відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовлено за
безпідставністю.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, АСК
«Скарбниця», третя особа ТзОВ «Перше
травня» про встановлення факту та
стягнення шкоди відмовлено за
безпідставністю.

Рішення суду оскаржили відповідачі -
Приватне акціонерне товариство
Акціонерна страхова компанія
«Скарбниця» та Товариство з обмеженою
відповідальністю «Перше травня».

В апеляційній скарзі АСК «Скарбниця»
та ТзОВ «Перше травня» вважають
рішення суду незаконним та
необґрунтованим, ухваленим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Зокрема АСК «Скарбниця» зазначає, що в
судовому рішенні суд не обґрунтував ні
розмірів шкоди та не зазначив доказів
цих вимог. Суд не аргументував за яких
мотивів відхилено заперечення
відповідача - АСК «Скарбниця». Судом
безпідставно вирішено про солідарне
стягнення, тоді як в мотивувальній
частині зазначається про неможливість
застосування солідарної
відповідальності. Ст. 541 ЦК України
передбачено, що солідарний обов»язок
або солідарна вимога виникають у
випадках, встановлених договором або
законом, зокрема у разі неподільності
предмета зобов'язання. Суд
проігнорував положення в договорі та
законі щодо ліміту відповідальності
страховика в частині майнової шкоди,
який становить 25 500 грн. та моральної
шкоди - 2 550 грн..

Щодо вимог про відшкодування 16 800 грн.
вартості автомобіля, то на
підтвердження такої вартості,
позивачем не надано жодних доказів та
навіть довідки про вартість ТЗ , про
наявність якої зазначено позовній
заяві. Суд не навів доказів вартості
пошкодженого автомобіля, крім того на
клопотання відповідача про
необхідність визначення такої
вартості - не відреагував.

Судом неправильно застосовано
положення закону щодо відшкодування
моральної шкоди. Зокрема відповідно до
ст. 22 п.22.3 Закону України «Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів»-
потерпілому відшкодовується моральна
шкода, передбачена п.1, 2 ч.2 ст.23 ЦК
України. При цьому страховик
відшкодовує не більше ніж 5 відсотків
ліміту, визначеного у п.9.3 ст.9 цього
Закону. Різницю між сумою
відшкодування, визначеною судом та
сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди.

З врахуванням наведених мотивів
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, про відмову у
задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ТзОВ «Перше
травня» зазначає, що чинним
законодавством не передбачена
солідарна відповідальність
роботодавця, працівника та страховика.
Шкода, заподіяна особі підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки,
незалежно від вини. Відповідно до ст. 1194
ЦК особа, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність у разі
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням). З огляду на
вищенаведене, шкода заподіяна ОСОБА_2
та ОСОБА_3 підлягає відшкодуванню на
загальних підставах у порядку ст. 1166 ЦК
України, тобто повинна
відшкодовуватись особою, яка її
завдала, з врахуванням лімітів
страховика.

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким у
солідарному стягненні відмовити.

При розгляді справи представник
апелянта ТзОВ «Перше травня» мотиви
апеляційної скарги підтримав як і
мотиви апеляційної скарги іншого
відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_5
висловилась про підтримання
апеляційних скарг обох відповідачів та
пояснила, що за відсутності належних
доказів відшкодування в позасудовому
порядку її довірителем 80 000 гривен
шкоди в рахунок майнової та моральної,
ОСОБА_5 погоджується нести майнову
відповідальність , в тому числі на
відшкодування моральної шкоди у
розмірі визначеному судом. Така
позиція викликана тим, що він визнаний
винним у вчинені ДТП внаслідок якого
позивачам спричинена шкода та
внаслідок якої загинув член сім»ї
позивачів.

Інші учасники не з»явились, належно
повідомлені про розгляд справи за
апеляційною скаргою, що підтверджено
долученими до справи розписками про
отримання судових повісток, зокрема
ПрАТ АСК «Скарбниця» 04.03.2014
року.Клопотання від особи ОСОБА_9, що
надійшло в день розгляду справи про
відкладення по причині його
зайнятості в іншому процесі, колегія
суддів не може визнати як поважну
причину неявки представника цього
відповідача. Довіреності на участь у
справі як представника страхової
компанії у справі на цю особу немає та
така не долучена до заяви про
відкладення справи. Тому колегія
суддів вважає за можливе проводити
розгляд справи у відсутності учасників
які не з»явились, що відповідає вимогам
ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
матеріали кримінальної справи № 1- 137/11
про обвинувачення ОСОБА_5 по ч.2 ст. 286 КК
України Пустомитівського районного
суду Львівської області, законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційні скарги
підлягають до задоволення частково з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.58, 59, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях. Належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до вимог ст. 213
ЦПК України рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з»ясованих обставин, на які
сторони посилаються, як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказми, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення
суду першої інстанції таким вимогам не
відповідає.

Враховуючи те, що позивачі рішення суду
не оскаржили, а також таке не оскаржене
відповідачем ОСОБА_5, в тому числі в
частині відмови у задоволенні його
зустрічного позову, колегія суддів
перевіряє доводи апеляційної скарги та
законність рішення суду в частині
оскарження його відповідачами -
юридичними особами.

Матеріалами справи встановлено,
що 25 жовтня 2010 року 09 год. 30 хв. на 530 км
автодороги Київ-Чоп поблизу с.
Гамаліївка Пустомитівського району
Львівської області відповідач ОСОБА_5
керуючи автомобілем «ГАЗ -3309» р.н.
НОМЕР_2 , приналежним ТзОВ «Перше
травня» - порушив ПДР України,
внаслідок чого мало місце зіткнення з
автомашиною «ВАЗ -21063» р.н. НОМЕР_3 під
керуванням водія ОСОБА_7

В результаті ДТП водій
автомашини ВАЗ 21063 від отриманих травм
помер 24.11.2010 року, а пасажири позивач
ОСОБА_2 отримала тяжкі тілесні
ушкодження, позивач ОСОБА_3 отримав
тілесні ушкодження середнього ступнею
важкості та пошкоджено ТЗ ВАЗ 21063.

Вироком Пустомитівського
районного суду Львівської області від
18 березня 2011 року ОСОБА_5 визнано
винним та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК
України.

Цивільний позов потерпілими
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у кримінальній справі
не заявлявся.

Власником ТЗ - автомобіля «ГАЗ
-3309» є відповідач у справі ТзОВ «Перше
травня», яке за умовами Полісу №
ВЕ/0432188 обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності на
період з 26.05. 2010 року по 25.05. 2011 року
застраховано цивільно-правову
відповідальність за цим полісом. /а.с.
167/.

Задовольняючи частково позовні
вимоги позивачів та ухвалюючи рішення
про солідарне стягнення з трьох
відповідачів вказаних вище сум
майнової шкоди та моральної шкоди,
судом детально описано характер
тілесних ушкоджень отриманих
внаслідок травми та в тому числі тих,
які спричинили смерть водія ОСОБА_7 Суд
прийшов до висновку про наявність вини
обох учасників ДТП з врахуванням
висновків судової - автотехнічної
експертизи за № 183 від 21.01.2011 року,
проведеної в межах кримінальної справи
№ 1-137/11, врахував наявність страхового
полісу та дані про приналежність ТЗ
під керуванням ОСОБА_5 ТзОВ «Перше
травня». З посиланням на ст. ст. 1166, 1188,
роз»яснення п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.03.1992 року
№ 6 «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», на ст. 1167 та 1194 ЦК
України дійшов до висновку про
солідарне стягнення з усіх
відповідачів на користь позивачки
ОСОБА_2 вартість пошкодженого
транспортного засобу в сумі 16 800
гривен, витрат на спорудження
пам»ятника в сумі 20 275 гривен та по 30 000
гривен моральної шкоди на користь
кожного позивача також в солідарному
порядку.

З обґрунтованістю таких висновків
суду колегія суддів не погоджується,
виходячи з таких мотивів.

Матеріалами справи безспірно
установлено і це не оспорюється
сторонами, що 25.10.2010 року мав місце
страховий випадок, ДТП при зазначених
вище обставинах.

Судом першої інстанції не
враховано, що за умов, долученого до
справи Полісу обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності ТзОВ «Перше травня»
/страхувальник /та АСК « Скарбниця» /
страховик /- уклали договір
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
ТзОВ «Перше травня».

Забезпеченим транспортним
засобом за умовами п. 6 цього договору є
автомобіль ГАЗ-3309 н.з.НОМЕР_2, яким
керував відповідач ОСОБА_5 та визнаний
винним вироком суду від 18.03.2011 року у
вчинені ДТП, внаслідок якого позивачам
спричинена шкода.

Цим договором визначено
відповідальності страховика: за шкоду
заподіяну життю і здоров»ю / на одного
потерпілого/ - 51 000 гривен, за шкоду
заподіяну майну /на одного потерпілого/
- 25 500 гривен. Це відповідає вимогам ст.
9 Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» в чинній на
момент настання страхового випадку
редакції.

Судом першої інстанції не вірно
застосовано норми матеріального права,
зокрема не враховано, що у
відповідності до вимог ст. 1194 ЦК
України - особа, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність, у разі
недостатності страхової виплати
/страхового відшкодування/ для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов»язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою /страховим
відшкодуванням/.

Суд першої інстанції не врахував
роз»яснення, що у п. 16 Постанови
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів
про відшкодування шкоди, завданої
джерелом підвищеної небезпеки», за
змістом якого відповідно до статті 21
Закону № 1961-ІУ на території України
забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов»язкового страхування цивільно -
правової відповідальності, тобто
володільці транспортних засобів за
винятком осіб, звільнених від
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1статті 13 цього
Закону, зобов»язані застрахувати
ризик своєї цивільної
відповідальності, яка може настати
внаслідок завдання шкоди життю,
здоров»ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів.

Судом першої інстанції не взято
до уваги, що згідно вимог ст. 1 ЗУ від
07.03.1996 року «Про страхування» / № 85/96-ВР/
в чинній на момент ДТП редакції
передбачено, що страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій /страхових випадків/,
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та
юридичними особами страхових платежів
/страхових внесків, страхових премій/
та доходів від розміщення коштів цих
фондів.

Ст. 8 цього ж Закону
регламентовано, що страховий випадок -
подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка
відбулася із настанням якої виникає
обов»язок страховика здійснити
виплату страхової суми /страхового
відшкодування/страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Ст. 9 цього Закону передбачено, що
страхова сума, в межах якої страховик
відповідно до умов страхування
зобов»язаний провести виплату при
настанні страхового випадку.

За таких обставин, мотиви
апеляційних скарг відповідачів в
частині безпідставного застосування
судом висновків про солідарне
стягнення з відповідачів суми майнової
та моральної шкоди, яку знайшов суд
доведеною - є обгрунтованими і з такими
доводами погоджується колегія суддів .

Враховуючи положення ст. 23 та 27.5
ЗУ № 1961-ІУ, вимоги майнового характеру
заявлені позивачами охоплюються
поняттями шкоди, яка повинна бути
відшкодована страховиком в межах
встановленого Полісом № ВЕ 0432188
ліміту відповідальності.

У відповідності до вимог ст. 23 ЗУ
№ 1961-ІУ від 01.07.2004 року - шкодою,
заподіяною життю та здоров»ю
потерпілого у результаті ДТП, є шкода, /
в тому числі моральна шкода /,
пов»язана із смертю потерпілого.

За вказаним вище Полісом № ВЕ
0432188 визначено ліміт відповідальності
страховика: за шкоду заподіяну життю і
здоров»ю / на одного потерпілого/ - 51 000
гривен, за шкоду заподіяну майну / на
одного потерпілого/ - 25 500 гривен. В
межах цих сум відповідач АСК
«Скарбниця» повинна нести майнову
відповідальність перед позивачами,
якими в тому числі до цього відповідача
заявлено вимогу.

Щодо сум відшкодування, про
доведеність яких дійшов висновку суд
першої інстанції, то в цілому з такими
колегія суддів не може погодитись .

Позивачем ОСОБА_2 надано суду
належні докази понесення нею витрат
на спорудження пам»ятника померлому
внаслідок отриманих пошкоджень при
ДТП чоловікову ОСОБА_7 в сумі 20 000
гривен, про що до справи долучено
копію рахунку-замовлення від 15.03.213
року на спорудження надмогильного
пам»ятника та квитанцію від 15.03.2013
року про оплату цим позивачем 20 000
гривен через бухгалтерію ФОП за
виконану роботу / а.с. 182 - 183/. Саме
понесення таких витрат ствердила
позивач ОСОБА_2 в суді апеляційної
інстанції. Тому висновки суду про
стягнення суми на спорудження
пам»ятника - 20 275 гривен є
необгрунтованими.

Страховик повинен відшкодувати цю
шкоду з врахуванням встановленого
договором та законом ліміту його
відповідальності.

Задовольняючи позовні вимоги про
стягнення на користь ОСОБА_2 16 800 гривен
пошкодженого внаслідок ДТП
транспортного засобу, суд першої
інстанції не послався на докази якими
підтверджено таку суму шкоди і такі у
справі відсутні, що дає підстави для
висновку про обгрунтованість
апеляційних скарг в цій частині.

У відповідності до роз»ясень п. 15
вказаної вище Постанови ПССУ від
01.03.2013 року №4 - якщо пошкоджений
транспортний засіб не може бути
відновлено або вартість його
відновлювального ремонту з
урахуванням зношеності та втрати
товарної вартості перевищує його
ринкову вартість на момент
пошкодження, розмір шкоди визначається
за ринковою вартістю транспортного
засобу на момент пошкодження.

Колегія суддів враховує, що
ОСОБА_2 державним нотаріусом
Пустомитівської держаної нотаріальної
контори видано свідоцтва про право
власності від 08.05.2012 року на 1/2
утилізаційної вартості автомобіля
марки ВАЗ 21063, 1993 року випуску, як на
половину у подружньому майні.

За даними свідоцтва про право на
спадщину за законом від 08.05.2012 року
виданого тим же нотаріусом - позивачі
успадкували суму відповідну половині
цієї утилізаційної вартості, як
спадкоємці ОСОБА_7 і така сума згідно
висновку спеціаліста № 0167 від 01.03.2012
року експертного автотоварознавчого
дослідження з оцінки транспортного
засобу становить на день відкриття
спадщини 2241 гривну /а.с. 50-53/. Ринкова
вартість ТЗ до настання страхового
випадку не визначена. Із описової
частини висновку слідує, що
відновлення пошкодженого автомобіля
є економічно недоцільним.

Враховуючи вимоги ч.1 ст. 60 ЦПК
України - колегія суддів приходить до
висновку, що позивачами не надано
доказів спричинення шкоди 16 800
гривен внаслідок пошкодженого ТЗ та з
врахуванням даних про отримання
позивачами правовстановлюючих
документів на його залишки, підстав для
стягнення суми визначеної позивачем
ОСОБА_2 в цій частині немає.

Колегія суддів лише
погоджується з обґрунтованістю
висновків суду першої інстанції про
необхідність задоволення вимог в
частині стягнення на користь кожного
позивача моральної шкоди та врахувати,
що з визначеним судом першої інстанції
її розміром погодились позивачі.

Однак приходить до переконання,
що у межах визначеного договором
страхування ліміту що становить по 2 550
гривен, на користь кожного потерпілого
така сума підлягає стягненню із
страховика.

Факт заподіяння позивачам
моральної шкоди внаслідок смерті
рідної людини / чоловіка та батька /, а
також внаслідок отримання самими
позивачами тілесних ушкоджень
відповідно тяжких та середнього
ступеню важкості, моральні страждання
перенесені в період лікування та
внаслідок пережиття негативних емоцій
за наслідками ДТП, на думку колегії
суддів є доведеним.

Тому сума моральної шкоди, котра може
бути відшкодована АСК «Скарбниця» не
покриває розміру душевних страждань
позивачів. Враховуючи їх погодження на
визначення судом першої інстанції
загальний розмір моральної шкоди на
користь кожного по 30 000 гривен, решта
суми, що становить по 27 450 гривен на
користь кожного позивача підлягає до
стягнення з винної у ДТП особи -
відповідача ОСОБА_5

Такі висновки суду ґрунтуються
на тому, що представником цього
відповідача однозначно висловлено від
імені довірителя, як винної, згідно
вироку суду у ДТП особи,- погодження на
понесення майнової відповідальності
в цілому по вимогам позивачів за
відсутністю доказів сплати останнім
певних сум в рахунок відшкодування
шкоди.

Інші мотиви апеляційних скарг не
спростовують висновків суду судової
колегії.

На підставі наведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційні скарги підлягають до
задоволення частково. Рішення суду
першої інстанції в частині, що
оскаржується підлягає скасуванню з
ухваленням у справі в оскаржуваній
його частині нового рішення по суті
позовних вимог.

Керуючись ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307,
п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст. 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ПрАТ «АСК
Скарбниця» та ТзОВ «Перше травня»
задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 19 грудня 2013 року в
частині солідарного стягнення з
Акціонерної компанії «Скарбниця»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Перше травня» та
ОСОБА_5 в користь ОСОБА_2 16 800 грн.
матеріальної шкоди завданої фізичним
знищенням в результаті ДТП автомобіля
ВАЗ-21063, д.н.з. НОМЕР_1, 20 275 грн. витрат на
спорудження надгробного пам»ятника та
30 000 грн. відшкодування моральної шкоди
та солідарного стягнення з
Акціонерної компанії «Скарбниця»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Перше травня» та
ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 30 000 грн.
відшкодування моральної шкоди
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення яким позов ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «АСК «Скарбниця» на
користь ОСОБА_2 у відшкодування
майнової шкоди на спорудження
пам»ятника ОСОБА_7 20 000 гривен та 2 550
гривен у відшкодування моральної шкоди
.

Стягнути з ОСОБА_5 27 450 гривен
на користь ОСОБА_2 у відшкодування
моральної шкоди .

Стягнути з ПрАТ АСК «Скарбниця»
на користь ОСОБА_3 2 550 гривен у
відшкодування моральної шкоди та з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 27 450 гривен у
відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти вимог в цій
частині відмовити .

В решті рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскарженим до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді