АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Дзюбановський Ю.І.
Провадження № 22-ц/789/462/14 Доповідач -
Щавурська Н.Б.Категорія - 46
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 р. Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючої - Щавурської Н.Б.

суддів - Фащевської Н. Є., Гурзеля І. В.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 17 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів та
додаткових витрат,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про стягнення в її
користь на утримання неповнолітньої
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у
твердій грошовій сумі в розмірі 2200 (дві
тисячі двісті) грн. щомісячно, половини
понесених на санаторно-куротне
лікування та заняття музикою
додаткових витрат у розмірі 1227 (одна
тисяча двісті двадцять сім) гривень, а
також щомісячних додаткових витрат в
розмірі 400 (чотириста) гривень. В
обгрунтування позовних вимог
посилалася на неналежне виконання
відповідачем батьківських обов'язків в
частині утримання неповнолітньої
дочки, ненадання матеріальної
допомоги, яка необхідна для
нормального розвитку та проживання
дитини, здійснення нею особисто витрат
на санаторно-курортне лікування,
зумовлене хронічними захворюваннями
доньки та заняття в музичній школі,
зумовлене її особливими здібностями.
Вимогу про стягнення щомісячних
додаткових витрат у сумі 400 грн.
обгрунтовує необхідністю оплати
додаткових занять доньки з іноземних
мов та занять у спортивній секції з
тенісу, а також обов'язкових витрат на
регулярне лікування доньки.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 17 лютого 2014 року позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини та додаткових витрат задоволено
частково.

Ухвалено стягнути із ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 на утримання
неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
аліменти в розмірі 700 грн. щомісячно до
досягнення дитиною повноліття,
починаючи з 25 грудня 2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 550
грн. додаткових витрат.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Рішення в частині стягнення аліментів
за один місяць звернуто до негайного
виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь державного
бюджету 243 грн. 63 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на його незаконність,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
неправильне застосування норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

Звертає увагу на те, що при
ухваленні рішення суд не врахував, що
відповідач у 2013 році отримав дохід у
особливо великому розмірі та визнавав
позовні вимоги в частині сплати
аліментів у розмірі 2000 гривень. Також
вважає, що при визначенні розміру
аліментів судом безпідставно
враховано наявність на утриманні
відповідача трьох дітей у другому
шлюбі, в той час як у матеріалах справи
відсутні документи, які б підтвердили
наявність у відповідача обов'язку по
утриманню двох дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5
від першого шлюбу його теперішньої
дружини. На думку апелянта, судом
безпідставно відмовлено їй у стягненні
половини додаткових витрат за навчання
доньки у музичній школі в сумі 630 грн., в
той час як вказана сума підтверджена
документально. Також, вважає
незаконним рішення суду в частині
відмови їй у щомісячних додаткових
витратах, пов'язаних з оплатою
додаткових занять у зв'язку з навчанням
доньки в школі з поглибленим вивченням
англійської мови, занять тенісом та
витрат, необхідних їй щомісячно у
зв'язку з лікуванням хронічних хвороб
доньки.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення учасників
апеляційного розгляду, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, ознайомившись з
матеріалами справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового
задоволення, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідно
до ст.ст. 180, 181, 182, 185 СК України з
відповідача необхідно стягнути
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини у розмірі 700 грн. щомісячно до
досягнення нею повноліття та половину
додаткових витрат на
санаторно-курортне лікування дочки в
розмірі 550 гривень, понесених
позивачем.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів повністю
погодитись не може, оскільки вони не в
повній мірі відповідають обставинам
справи, зроблені з порушенням норм
матеріального права та процесуального
права.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ч.1 ст.214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
зобов'язаний вирішити наступні
питання: чи мали місце обставини, якими
обгрунтовувалися вимоги і заперечення
та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Проте окремі з зазначених вимог
закону залишилися поза увагою суду
першої інстанції.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2
та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому
шлюбі з 08.08.1993 року, який був розірваний
рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 31.03.2011 року
(а.с.5, 7).

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1
народилася донька ОСОБА_3 (а.с.6).

Неповнолітня донька ОСОБА_3 проживає
разом із матір'ю ОСОБА_1 за адресою
АДРЕСА_2 (а.с.8).

Позивач ОСОБА_1 працює на посаді
ревізора-інспектора ТОДПІГУМ в
Тернопільській області,
середньомісячний її заробіток на даній
посаді складає 3489 грг. 83 коп. (20939,53: 6 =
3489,83) (а.с.9).

Неповнолітня донька сторін по справі
має хронічні захворювання органів
травного тракту, серцево-судинної,
дихальної систем, а також
опорно-рухового апарату, у зв'язку з чим
лікувалася стаціонарно. За
результатами лікування їй
рекомендовано лікування у відділі
реабілітації, двічі на рік стаціонарне
лікування, а також санаторно-курортне
лікування за гастроентерологічним та
ортопедичним профілями (а.с.10-13).

У період з 22.10.2012 року по 17.11.2012 року
неповнолітня ОСОБА_3, перебувала на
санаторно-курортному лікуванні у
санаторії гастроентерологічного
профілю м.Трускавець, за що її матір'ю
ОСОБА_1 оплачено 1193 грн. 85 коп. (а.с.15-17).

Крім цього, неповнолітня ОСОБА_3
навчалася у Тернопільській музичній
школі № 2. Вартість навчання за період
жовтень 2011 року - лютий 2013 року на
загальну суму 1260 грн. також оплачена
позивачем ОСОБА_1 (а.с.16).

Відповідач ОСОБА_2 проживає
окремо від доньки АДРЕСА_1, має іншу
сім'ю, в якій у нього народилася
неповнолітня дитина - донька Ноемі,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.26, 28-29).

Відповідач ОСОБА_2 з 12.03.2012 року є
суб'єктом підприємницької діяльності,
яку здійснює за спрощеною системою
оподаткування. Сума його доходу від
підприємницької діяльності за період з
01.01.2013 року до 31.12.2013 року складала 997 750
грн. (а.с.27, 36-37).

Крім цього, за І-ІІІ квартали 2013
року відповідач отримував заробітну
плату у ПП "Світанок" (Заліщицький р-н
Тернопільської області), ТОВ
"Біоресурс" і ТОВ "Тепловик" (Бучацький
р-н), ТОВ "Тепловик-2", ТОВ "Тепловик-3", ТОВ
"Системи опалення", ТОВ "Альтернатива"
(м. Тернопіль), ТОВ "Екоенергія" і ТОВ
"Зелена енергія-2012" (Козівський р-н) на
загальну суму 45665 грн. (код 101), а також
винагороди за виконання робіт (надання
послуг) вказаними підприємствами за
цивільно-правовими договорами на
загальну суму 20383 грн. 36 коп. (код 102)
(а.с.38).

За правилами ст.180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1 ст.191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Відповідно до ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Таким чином, встановивши факт ухилення
відповідача від утримання
неповнолітньої доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, а також факт оплати
позивачем витрат, пов'язаних з
санаторно-курортним лікуванням доньки,
зумовлених хворобою останньої, суд
першої інстанції, на думку колегії
суддів, прийшов до вірного висновку про
порушення в даному випадку прав
позивача та захист останніх шляхом
стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1
аліментів щомісячно, а також
додаткових витрат, що складають
половину вартості путівки на
санаторно-курортне лікування.

Відповідають висновки суду вимогам ч.1
ст.184 і в частині присудження аліментів
у твердій грошовій сумі.

Разом з тим, при визначенні розміру
аліментів, суд першої інстанції, на
думку колегії суддів, не взяв до уваги
високий дохід ОСОБА_2 (що за 2013 рік
становив 997750 грн.), а також факт
визнання відповідачем у судовому
засіданні 03.02.2014 року позову про
стягнення аліментів в розмірі 2000 грн.
та твердження про наявність можливості
в майбутньому сплачувати аліменти.

Пояснення відповідача, дані як у
судовому засіданні 17.02.2014 року, так і в
суді апеляційної інстанції, щодо зміни
його фінансового становища, пов'язаної
зі звільненням з посад директора ПП
"Світанок" (Заліщицький р-н
Тернопільської області), ТОВ
"Біоресурс" і ТОВ "Тепловик" (Бучацький
р-н), ТОВ "Тепловик-2", ТОВ "Тепловик-3", ТОВ
"Системи опалення", ТОВ "Альтернатива"
(м. Тернопіль), ТОВ "Екоенергія" і ТОВ
"Зелена енергія-2012" (Козівський р-н) та
відсутності змоги сплачувати аліменти
в розмірі 2000 грн., всупереч ст.ст. 58, 59, 60
ЦПК України належними та допустимими
доказами не підтверджені. Більше того,
як вбачається з матеріалів справи
дохід у вигляді заробітної плати
(стаття 101 додатку до довідки, а.с.38),
отриманий ОСОБА_2 за три квартали 2013
року на вказаних підприємствах на
загальну суму 45665 грн. 06 коп. значно
менший (майже у десять разів) доходу від
зайняття підприємницькою діяльністю,
отриманого ним на тих же підприємствах
за той самий період (стаття 157) на
загальну суму 403023 грн., що на думку
колегії суддів, не може вплинути на
розмір аліментів, який просила
стягнути позивач.

Крім цього, заперечуючи проти позову та
апеляційної скарги, відповідач вказав,
що сума доходу в розмірі 997750 грн. є
валовим доходом і включає в себе
витрати, окремий облік яких податковою
декларацією, що подається ним як
суб'єктом підприємницької діяльності
податковому органу, не передбачений.

У відповідності до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Однак, в матеріалах справи відсутні
будь-яких докази на підтвердження
заперечень ОСОБА_2 в частині понесених
у зв'язку з підприємницькою діяльністю
витрат і їх розміру зокрема.

Слід також зазначити, що податкове
законодавство України (п.44.1 ст.44
Податкового Кодексу) зобов'язує
підприємців вести, в тому числі, облік
витрат і зберігати їх протягом 3-х
років, а тому твердження відповідача,
що такий облік витрат передбачає
великий об'єм бухгалтерської роботи, в
зв'язку з чим не може бути надано суду,
колегія суддів оцінює критично, як
такі, що спрямовані на приховання
реального доходу.

За вказаних обставин, у суду першої
інстанції, на думку колегії суддів, не
було жодних підстав вважати, що дохід,
який отримує відповідач, не дає йому
можливості сплачувати аліменти в
розмірі 2200 грн. та визначати такий
розмір у сумі всього 700 грн.

Крім цього, заслуговують на увагу
й доводи апелянта щодо безпідставного
врахування судом першої інстанції при
визначенні розміру аліментів
наявності на утриманні відповідача
трьох дітей у другому шлюбі. На думку
колегії суддів, наявність у
відповідача в другому шлюбі дітей
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_5, при визначенні розміру
аліментів на утримання неповнолітньої
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не може впливати
на їх (аліментів) розмір, оскільки
передбаченого законом обов'язку по
утриманню двох дітей його теперішньої
дружини від першого шлюбу відповідач
не має, такий обов'язок згідно закону
лежить на батькові останніх - ОСОБА_7
(а.с.30-31).

Згідно з ч.1 ст.185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була поставлена,
зобов'язані брати участь у додаткових
витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами (розвитком
здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо).

Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно (ч.ч. 2, 3 ст. 185 СК України).

У пунктах 18, 19 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15 травня 2006
року № 3 роз'яснено, що до передбаченої
ст.185 СК України участі в додаткових
витратах на утримання дитини,
викликаних особливими обставинами
(розвитком її здібностей, хворобою,
каліцтвом тощо), можна притягати лише
батьків. У цих випадках ідеться про
фактично зазнані або передбачувані
витрати, тому їх необхідно визначати у
твердій грошовій сумі. При одночасному
розгляді вимог про стягнення аліментів
і додаткових витрат їх має бути
визначено у рішенні окремо.

Суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про необхідність
стягнення разових додаткових витрат на
здійснення санаторно-курортного
лікування ОСОБА_3, проте помилково не
вирішив питання про стягнення 630 грн.
витрат на навчання в музичній школі,
зазначивши у рішенні про те, що ОСОБА_1
просить стягнути 550 грн. додаткових
витрат.

Із технічного запису судового
засідання вбачається, що позивач
заявлені вимоги щодо стягнення
понесених нею додаткових витрат на
утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3
в розмірі 1227 грн. підтримала у повному
обсязі, будь-які заяви про відмову від
позову в цій частині в матеріалах
справи відсутні.

А тому, виходячи з наявних у справі
доказів, якими підтверджуються
додаткові витрати на утримання дитини
в розмірі 1227 грн. (а.с.15-17), колегія
суддів приходить до висновку про
задоволення в цій частині вимоги
ОСОБА_1 в повному обсязі.

З урахуванням вищенаведеного,
колегія суддів вважає, що з відповідача
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають
стягненню аліменти на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_3 в розмірі
2200 грн. щомісячно та додаткові витрати
на утримання дитини в розмірі 1227 грн.

Рішення суду в частині відмови в
позові про стягнення щомісячних
додаткових витрат на утримання дитини
в розмірі 400 грн. з підстав
недоведеності позовних вимог з
врахуванням відсутності в матеріалах
справи будь-яких доказів, які б
підтвердили факт здійснення позивачем
таких витрат та їх розмір розмір, на
думку колегії суддів, відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги в цій частині
висновків суду не спростовують.

Такими, що відповідають вимогам
закону є й висновки суду в частині
звернення до негайного виконання
рішення про стягнення аліментів в
межах одного місяця.

У відповідності доп.3 ч.1 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право змінити рішення.

У відповідності до ч.1 ст.309
Цивільного процесуального кодексу
України підставами для скасування
апеляційним судом рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
невірне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 17 лютого 2014 року про
часткове задоволення позову підлягає
зміні.

Також, з врахуванням зміни
розміру задоволених позовних вимог про
стягнення аліментів та додаткових
витрат, підлягає зміні рішення суду
першої інстанції і в частині
визначення розміру судового збору, що
підлягає стягненню з відповідача в
користь держави, який складатиме 276
грн.

Керуючись ст.ст.10 ч.3, 58, 59, 60, 303 ч.1,
307 ч.1 п.3; 309 ч.1 п.1, 2, 3, 4; 313; 314 ч.2, 316 ч.1; 317
ч.1; 319 ч.1; 324 ч.1 п.1; 325 ч.1 Цивільного
процесуального кодексу України,
ст.ст.180 ч.1, 182, 184 ч.1, 185, 191 ч.1, Сімейного
кодексу України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 17 лютого 2014 року в частині
стягнення аліментів, додаткових витрат
та судового збору - змінити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6,
жителя АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_1, в
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 2200 (дві тисячі двісті) грн.
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, починаючи з 25 грудня 2013
року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6,
жителя АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_1, в
користь ОСОБА_1 1227 (одну тисячу двісті
двадцять сім) грн. додаткових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 276 (двісті
сімдесят шість) грн. судового збору в
користь держави.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Н.Б. Щавурська