Єдиний унікальний номер: 448/546/14-ц
Провадження № 2/448/185/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

07.05.2014 року Мостиський районний суд
Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі Власюк М.Б.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Мостиська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Раденицької сільської ради
Мостиського району Львівської області,
треті особи Мостиська державна
нотаріальна контора та ОСОБА_2 про
визнання права власності на спадкове
майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
зазначеним позовом, покликаючись на те,
що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4,
належав житловий будинок з
господарськими спорудами за АДРЕСА_1.
За свого життя ОСОБА_3 склала заповіт,
яким все своє майно заповіла ОСОБА_2,
третій особі по справі.

Зазначає, що такий (ОСОБА_2), спадщину
прийняв (земельний пай). Однак в
переліку спадкового майна, на яке
видане зазначене свідоцтво, не вказано
зазначеного будинку із прилеглими до
такого господарськими спорудами
АДРЕСА_1, оскільки на такі той (ОСОБА_2)
не претендував, не вимагав включити їх
в перелік спадкового майна у свідоцтві
про право на спадщину.

Стверджує, що саме він, позивач ОСОБА_1
більше десяти років постійно проживає
і добросовісно користується спірним
будинком, сплачує комунальні послуги
та податки за такий, обробляє земельну
ділянку, надану для його
обслуговування, використовує
господарські споруди, тобто відкрито й
безперервно володіє таким.

З огляду на наведені обставини просить
суд ухвалити рішення, яким визнати за
ним, позивачем ОСОБА_1 право власності
на спірне будинковолодіння в порядку
набувальної давності.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав, посилався на
обставини зазначені в позовній заяві
та зазначив, що з січня місяця 2004 року
постійно проживає в спірному будинку
та добросовісно володіє і користується
таким. Просив суд позов задоволити та
визнати за ним право власності на
вказаний будинок.

Представник відповідача - Раденицької
сільської ради Мостиського району
Львівської області в судове засідання
не з'явився, однак подав заяву в якій
позов визнає та просить суд справу
слухати у їх відсутності. На
попередньому судовому засіданні
підтвердив ті обставини, що позивач
ОСОБА_1 з січня місяця 2004р. постійно
проживає та користується житловим
будинком по АДРЕСА_1, утримує його в
належному стані, сплачує всі необхідні
платежі та обробляє земельну ділянку.

Третя особа - ОСОБА_2 в судовому
засіданні вказав, що проти задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує.
Зазначив, що він являється позивачу
ОСОБА_1 рідним братом та на спірний
будинок не претендує. Позивач ОСОБА_1 з
січня місяця 2004 року проживає в такому
без реєстрації, сплачує всі необхідні
платежі. За період тривалого
проживання позивача у вказаному
будинку не ставив питання щодо
неправомірності його проживання та
користування таким.

Представник третьої особи - Мостиської
державної нотаріальної контори в
судове засідання не з'явився, однак
подав заяву в якій просив вказану
справу слухати у їх відсутності.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому
засіданні показали, що проживають по
сусідству із позивачем ОСОБА_1 Останній
понад 10 років проживає у житловому
будинку по АДРЕСА_1, добросовісно
користується таким, проводить поточний
ремонт в ньому, обробляє земельну
ділянку.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1,
третьої особи ОСОБА_2 та свідків,
дослідивши подані документи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, суд приходить до
висновку, що позов слід задовольнити з
наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.10 цього Кодексу,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Судом встановлено, що будинковолодіння
АДРЕСА_1 на праві власності належало
ОСОБА_3 За свого життя така (ОСОБА_3)
склала заповіт, яким все своє майно
заповіла ОСОБА_2, третій особі по
справі.

Встановлено, що ОСОБА_2 спадщину
(земельний пай) прийняв. В переліку
спадкового майна, на яке видане
свідоцтво про право на спадщину, не
вказано житлового будинку із
прилеглими до такого господарськими
спорудами АДРЕСА_1.

Із матеріалів справи відомо, що ОСОБА_2,
третя особа по справі на спірний
будинок не претендував, не вимагав
включити такий в перелік спадкового
майна зазначеного у свідоцтві про
право на спадщину. Вказане також
підтверджується поясненнями самого
ОСОБА_2 наданих таким в судовому
засіданні.

Позивач ОСОБА_1 з січня місяця 2004 року
став постійно проживати у АДРЕСА_1, де і
проживає по даний час, утримує такий в
належному стані, сплачує всі необхідні
платежі та обробляє земельну ділянку,
надану для його обслуговування.

Вказані обставини підтверджуються
поясненнями позивача ОСОБА_1, третьої
особи ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_4 і
ОСОБА_5; копією свідоцтва про смерть
ОСОБА_3; копією заповіту від 03.05.1988 року;
спадковою справою за №38/2000 заведеної
після смерті ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4; актом обстеження
матеріально-побутових умов проживання
жителя АДРЕСА_1 ОСОБА_1; довідкою
виданою виконавчим комітетом
Раденицької сільської ради за №359 від
26.03.2014 року, з якої відомо, що ОСОБА_1 за
вказаною вище адресою по даний час
проживає без реєстрації; копією
паспорта позивача ОСОБА_1; довідкою КП
«Мостиське РБТІ»; іншими матеріалами
справи.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позивач ОСОБА_1 є
добросовісним набувачем спірного
будинку, оскільки вселився туди на
законних підставах, використовує такий
відкрито та за призначенням, а
обставин, які б вказували, що останній
набув або володів спірним будинком
неправомірно, або що на вказане майно,
окрім позивача, претендують інші особи,
в суді не встановлено.

Судом також встановлено, що його
(позивача) відкрите, добросовісне
користування спірним будинком є
безперервним, оскільки позивач володіє
таким з січня місяця 2004 року, так як
іншого житла у нього немає та продовжує
володіти таким і на час розгляду справи
у суді.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Частина 1 ст.16 ЦК
України передбачає, що кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого немайнового або майнового права
та інтересу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України
одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів передбачено визнання
права.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України визначено, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

У відповідності до ч.1 ст.344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації.

Згідно ч.4 ст.344 ЦК України право
власності на нерухоме майно,
транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Пунктом 8 розділу «Прикінцеві та
перехідні положення» ЦК України
передбачено, що правила ст.344 ЦК України
про набувальну давність поширюються
також на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом.

Цивільний Кодекс України набрав
чинності 1.01.2004р., тому норма ст.344 даного
Кодексу може застосовуватися до
правовідносин, які виникли після
01.01.2001р., і відлік строків може
починатися саме з 01.01.2001р.

Крім того, суд враховує ті обставини, що
підстави звернення до суду визначає
позивач і відповідно до ст.11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позовних вимог.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

З огляду на вищенаведене, враховуючи
те, що позивач ОСОБА_1 добросовісно
заволодів житловим будинком АДРЕСА_1,
на законних підставах вселився та
користується таким більше десяти
років, продовжує відкрито, безперервно
володіти таким по день розгляду справи,
утримує його в належному стані, сплачує
всі необхідні платежі, за період його
тривалого проживання ніхто не ставив
питання щодо неправомірності його
проживання та користування вказаним
будинком, суд приходить до висновку, що
вимоги про визнання за ним права
власності на вказаний житловий будинок
з господарськими спорудами за
набувальною давністю підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 30, 57-60, 208, 209, 212-215,
218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право
власності на житловий будинок з
господарськими спорудами, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Мостиський районний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя
Ю.В.Кічак