Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2014 р.
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді
- Шимківа С.С.,

суддів
- Бондаренко Н.В., Малько О.С.,

секретар судового засідання
- Демчук Ю.Ю. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ПАТ
"Укрсоцбанк" на заочне рішення
Костопільського районного суду
Рівненської області від 04 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ
"Укрсоцбанк" про захист прав споживача
банківських послуг, визнання недійсною
умови договору, яка порушує права
споживача і не відповідає вимогам
закону,-

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Костопільського
районного суду Рівненської області від
04 листопада 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_1 до ПАТ "Укрсоцбанк" про захист
прав споживача банківських послуг,
визнання недійсною умови договору, яка
порушує права споживача і не
відповідає вимогам закону - задоволено.

Визнано недійсною умову Договору
кредиту № 226 КЗ від 12 липня 2007 року,
укладеного між ПАТ "Укрсоцбанк" та
ОСОБА_1, зазначену у п. 6.2., який
стосується визначення місця розгляду
спорів за договором Постійно діючим
третейським судом при Асоціації
українських банків.

Вважаючи рішення суду таким, що
постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
ПАТ "Укрсоцбанк" оскаржило його в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що на
час укладання кредитної угоди Закон не
містив заборони на укладання
третейської угоди.

Договір сторін про передачу спору на
розгляд третейського суду у випадках,
передбачених законом, не є відмовою від
права на звернення до суду за його
захистом, а є одним із способів
реалізації права на захист своїх прав
та інтересів.

Таким чином, вважає рішення суду про
задоволення позовних вимог
необґрунтованим.

Посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, просить скасувати рішення суду
та прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Сторони в судове засідання не
з"явилися. Вони були належним чином
повідомлені про день, час та місце
розгляду справи. Їх неявка не
перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач
користуючись непоінформованістю
позичальника в юридичних аспектах
третейського судочинства, не роз'яснив
йому ні правового змісту третейської
угоди, ні правових наслідків укладення
такого договору, маючи протизаконну
мету - максимально ускладнити або
взагалі зробити неможливим
повноцінний захист позичальником
своїх прав споживача банківських
послуг.

Проте, погодитися з такими висновками
суду не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 17 ЦПК України
сторони мають право передати спір
на розгляд третейського суду, крім
випадків, встановлених законом.

Рішення третейського суду може
бути оскаржено в порядку,
передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 5 Закону України "Про
третейські суди" юридичні та/або
фізичні особи мають право передати на
розгляд третейського суду будь-який
спір, який виникає з цивільних чи
господарських правовідносин, крім
випадків, передбачених законом. Спір
може бути переданий на розгляд
третейського суду за наявності між
сторонами третейської угоди, яка
відповідає вимогам цього Закону.

Спір може бути переданий на вирішення
третейського суду до прийняття
компетентним судом рішення у спорі між
тими ж сторонами, з того ж предмета і з
тих самих підстав.

Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про
третейські суди" встановлено, що
третейська угода може бути укладена у
вигляді третейського застереження в
договорі, контракті або у вигляді
окремої письмової угоди.

На час виникнення спірних
правовідносин Закон не містив заборони
на укладення третейської угоди.

З матеріалів справи вбачається, що 12
липня 2007 року між ОСОБА_1 та
акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку "Укрсоцбанк" був
укладений договір кредиту № 226 КЗ.

Відповідно до п. 6.2 вказаного договору,
у випадку неможливості вирішення спору
шляхом переговорів, сторони, керуючись
ст. 5 Закону України "Про третейські
суди", домовляються про те, що спір
розглядається одноособово третейським
суддею Ярошовцем В.М. Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків, що знаходиться за
адресою: 01002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15.
У випадку неможливості розгляду спору
вказаним третейським суддею спір
розглядається третейським суддею
Мороз О.А. або Білоконь Ю.М. у порядку
черговості, вказаному у даному пункті.
У разі, якщо спір не може бути
розглянутий визначеними у даному
випадку пункті суддями, суддя
призначається Головою Постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків
відповідно до чинного Регламенту
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків.

Рішенням Конституційного Суду України
від 10 січня 2008 року у справі за
конституційним поданням 51 народного
депутат України щодо відповідності
Конституції України
(конституційності) положень абзацу
сьомого, одинадцятого ст.ст. 2,3, п. 9 ст. 4
та розділу V111 «Третейське
самоврядування» Закону України "Про
третейські суди" (справа про завдання
третейського суду) визнано, що
відповідно до чинного законодавства
підвідомчий суду загальної юрисдикції
спір у сфері цивільних і господарських
правовідносин може бути передано його
сторонами на вирішення третейського
суду, крім випадків, встановлених
законом (ст. 17 ЦПК України, ст. 12 ГПК
України, ст. 6 Закону України "Про
третейські суди") оскільки, гарантуючи
право на судовий захист з боку держави,
Конституція України водночас визнає
право кожного будь-якими не
забороненими законом способами
захистити свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань (ч. 5
ст. 55 Конституції України). Це
конституційне право не може бути
скасоване або обмежене (ч .2 ст. 22, ст. 64
Конституції України).

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в
постанові Пленуму Верховного Суду
України від 12 червня 2009 року № 2 "Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої інстанції"
договір сторін про передачу спору на
розгляд третейського суду (стаття 17 ЦПК
України) не є відмовою від права на
звернення до суду за захистом.

До аналогічних висновків прийшов
Верховний Суд України, які викладені у
постанові від 26 грудня 2011 року у справі
№ 6-75цс11.

Колегія суддів вважає, що укладення
сторонами третейської угоди про
передачу спору на розгляд третейського
суду не є відмовою від права звернення
до суду, а є одним із способів
реалізації права на захист своїх прав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на
зазначене уваги не звернув.

За таких обставин, рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог у зв'язку з
їх безпідставністю.

На підставі ст. 5, 12 Закону України "Про
третейські суди", керуючись ст.ст. 303, 307,
309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ "Укрсоцбанк"
задовольнити.

Заочне рішення Костопільського
районного суду Рівненської області від
04 листопада 2013 року скасувати.

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позову
до ПАТ "Укрсоцбанк" про захист прав
споживача банківських послуг, визнання
недійсною умови договору, яка порушує
права споживача і не відповідає
вимогам закону відмовити за його
безпідставності.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним чинності.

Головуючий-суддя
Шимків С.С.

Судді:
Бондаренко Н.В.

Малько
О.С.