Справа № 368/1779/13-ц
Рішення

іменем України

"24" квітня 2014 р.

Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого
судді Кириченка В.І.

при
секретарі Марчук Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кагарлику справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» до ОСОБА_1 про
відшкодування сплачених коштів у
порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

В позові позивач Публічне
акціонерне товариство «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» просив
суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на
користь позивача 10573,22 грн. у
відшкодування сплаченого страхового
відшкодування відповідно до ст..ст. 993,
1166, 1194 ЦК України, ст..27 ЗУ « Про
стахування».

Позов обґрунтовано тим, що 13.08.2009
року між ОСОБА_3 та позивачем було
укладено договір добровільного
страхування автотранспорту,
оформлений полісом. Було застраховано
автомобіль « Шкода», реєстраційний
номерний знак НОМЕР_1.

26.07.2010 року в м. Києві сталася дорожньо-
транспортна пригода за участю
автомобілів « Шкода», реєстраційний
номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля «
ВАЗ» , реєстраційний номерний знак
яким керував відповідач і порушив
вимоги ПДР України внаслідок чого
автомобіль « Шкода» зазнав механічних
пошкоджень . Вартість відновлювального
ремонту автомобіля становить 34713,22 грн.,
що сплачені страхувальнику. Також
страхувальнику було оплачено 350 грн.
витрат на евакуацію пошкодженого
автомобіля. Загальна сума витрат
складає 35063,22 грн.. Цивільна
відповідальність відповідача була
застрахована і позивач отримав
страхове відшкодування в сумі 24900 грн.
Невідшкодована частина становить 10573,22
грн.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав і пояснив, що
строк позовної давності пропущено з
поважних причин, так як позивач подавав
позов до суду за місцем проживання
відповідача, вказаним в довідці про
дорожньо- транспортну пригоду.

Відповідач позов не визнав, так як
вважає, що вартість відновлювального
ремонту автомобіля завищена і позивач
пропустив строк позовної давності.

Судом встановлено слідуюче.
13.08.2009 року між ОСОБА_3 та позивачем
було укладено договір добровільного
страхування автотранспорту,
оформлений полісом. Було застраховано
автомобіль « Шкода», реєстраційний
номерний знак НОМЕР_1.

26.07.2010 року в м. Києві сталася дорожньо-
транспортна пригода за участю
автомобілів « Шкода», реєстраційний
номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля «
ВАЗ» , реєстраційний номерний знак
яким керував відповідач і порушив
вимоги п.16.6 ПДР України та не надав
дорогу автомобілю, що рухався в
зустрічному напрямку внаслідок чого
автомобіль « Шкода» зазнав механічних
пошкоджень . Вартість відновлювального
ремонту автомобіля становить 34713,22 грн.,
що сплачені страхувальнику. Також
страхувальнику було оплачено 350 грн.
витрат на евакуацію пошкодженого
автомобіля. Загальна сума витрат
складає 35063,22 грн.. Цивільна
відповідальність відповідача була
застрахована і позивач отримав
страхове відшкодування в сумі 24900 грн.
Невідшкодована частина становить 10573,22
грн. Вказані обставини підтверджуються
постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 1.09.2010 року, полісом ,
звітом про визначення вартості
матеріального збитку, страховим актом
від 25.01.2011 року платіжними дорученнями
про перерахування страхового
відшкодування, висновком судової авто
товарознавчої експертизи від 21.03.2014
року.

Відповідно до ст..27 ЗУ « Про
страхування» та ст..993 ч.1 ЦК України до
позивача , який виплатив страхове
відшкодування , у межах фактичних
витрат переходить право вимоги, яке
страхувальник, що одержав страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.. 1194 ч.1 ЦК України
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати ( страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов»язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою ( страховим
відшкодуванням).

Тому стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» 10573,22 грн. у
відшкодування сплачених коштів .

Позов подано до суду 16.09.2013 року .
Позовна давність 3 роки закінчилась
27.07.2013 року. Позивач пропустив строк
позовної давності з поважних причин, що
вбачається з ухвали судді Ірпінського
міського суду Київської області від
16.08.2013 року та довідки відділу ДАІ про
дорожньо- транспортну пригоду від 5.08.2010
року, так як позивач подавав позов до
суду за місцем проживання відповідача,
вказаним в довідці про дорожньо -
транспортну пригоду. А тому на підставі
ст.. 267 ч.5 ЦПК України порушено право
підлягає захисту.

Керуючись ст..ст. 993, 1166, 1194 ЦК
України, ст..27 ЗУ « Про стахування»,
ст..ст. 10, 60, 212 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» 10573,22 грн. у
відшкодування сплачених коштів у
порядку регресу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» 214,60 грн. у відшкодування
витрат по сплаті судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом 10 днів з дня
проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили
відповідно до ст.223 ЦПК України.

Суддя: В. І. Кириченко