Справа № 1328/5546/12
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 квітня 2014 року

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді
Глинської Д.Б.

при секретарі
Цімурі Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом Фізичної - особи підприємця
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
боргу, зустрічним позовом ОСОБА_4 до
Фізичної - особи підприємця ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, -

в с т
а н о в и в:

04 липня 2012 року позивач Фізична особа -
підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог
покликається на те, що протягом січня -
червня 2010 року відповідач ОСОБА_3, діючи
на підставі укладеного між ними
договору доручення, за вказівкою
позивача розпоряджалася належними
йому грошовими коштами. Із врахуванням
наведеного з 19.02.2010 року по 25.07.2010 року
відповідачкою ОСОБА_3 було передано
відповідачу ОСОБА_4 грошові кошти в
загальній сумі 94315,94 грн. на виконання
господарських зобов'язань перед іншими
суб'єктами господарювання.

Враховуючи наведене позивач звернувся
до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із
вимогою пояснити за якими
зобов'язаннями витрачено кошти і
представити підтверджуючі документи.

На вимогу позивача відповідач ОСОБА_3
передала йому документальне
підтвердження фактів отримання ОСОБА_4
коштів, що міститься в письмових
розписках ОСОБА_4 із зазначенням дати і
суми отриманих коштів, а також їх
цільового призначення.

За відсутності пояснень від ОСОБА_4
щодо здійснених в його інтересах
витрат 14.06.2012 року відповідачу ОСОБА_4
було вручено письмову вимогу про
повернення коштів в сумі 94315,94 грн.,
однак дану вимогу залишено без
відповіді і задоволення. Всупереч
наведеному відповідачі його вимог не
виконали, належні йому грошові кошти
перебувають у володінні відповідачів
без жодної правової підстави. Тому
позивач змушений звернутися до суду.

Відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду з
зустрічним позовом до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 про відшкодування
моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог
покликається на те, що він, ОСОБА_4,
ніколи не перебував у трудових та
цивільно - правових відносинах з
фізичною -особою підприємцем ОСОБА_2
Крім цього пояснив, що в період з січня
по червень 2010 року, працюючи на посаді
директора ПП «Інтер - Лайф», дане
підприємство вело господарську
діяльність з ФОП ОСОБА_2

Видаткові ордери, які він підписував,
працюючи директором ПП «Інтер- Лайф» та
по яких нібито у нього виник борг він
відзвітовував будучи директором ПП
«Інтер-Лайф», при звільненні з займаної
посади. Крім цього вказує, що жодних
фінансових непорозумінь на момент його
звільнення з посади директора
ПП«Інтер-Лайф» у нього не було. На
момент підписання таких касових
ордерів жодних підписів у графі
«Видав», а також жодних печаток, в т.ч.
ПП «1нтер-Лайф» на даних документах не
було.

Вважає даний позов ФОП ОСОБА_2
безпідставним та таким, що не підлягає
до задоволення.

Крім цього зазначив, що дії відповідача
спричинили йому, ОСОБА_4 моральну шкоду
в розмірі 10000 грн., яку просить стягнути
з ФОП ОСОБА_2

Представники позивача в судовому
засіданні первісні позовні вимоги
підтримали, давши пояснення аналогічні
тим, що викладені у поданому до суду
позові. Просили стягнути з
відповідачів суму боргу в розмірі 94315
грн. проти задоволення зустрічного
позову заперечили.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник
в судовому засіданні проти первісного
позову заперечили, просили відмовити в
його задоволенні, зустрічний позов
підтримали, просили стягнути з
позивача суму моральної шкоди в
розмірі 10000 грн.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилася. Однак подала суду заяву в
якій просила відмовити в задоволенні
вимог позивача щодо стягнення з неї
коштів, справу просила слухати без її
участі.

Заслухавши пояснення сторін по справі,
з`ясувавши дійсні обставини справи,
права та обов`язки сторін, дослідивши
зібрані по справі докази, суд приходить
до висновку, що в задоволенні
первісного позову слід відмовити з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

У ч. 3 ст. 10 ЦПК України вказано, що кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 16 ЦК України
встановлено, що способами захисту
цивільних прав та інтересів особи
можуть бути способи, встановлені
законом або договором.

При подачі первісного позову до суду,
позивач ФОП ОСОБА_2 посилається на
ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України якою визначено
поняття та строк виконання зобов'язань.
А саме на зобов'язання які виникли між
ним та відповідачами по справі ОСОБА_3
та ОСОБА_4 внаслідок передачі позивачем
грошових коштів відповідачам.

В підтвердження даної обставини суду
представлені копії Видаткових ордерів,
що видані позивачем в період з 19.02.2010
року по 25.06.2010 року на загальну суму
94315,94 грн.

Відповідно до постанови Правління
Національного Банку України від 15.12.2004 N
637 «Про затвердження Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні»
непронумеровані «видаткові ордери»,
які підприємці додають до позовних
заяв, слід вважати недійсними
первинними бухгалтерськими
документами, які не створюють і не
можуть підтвердити жодних трудових та
цивільно-правових відносин, в тому
числі відносини між Кредитором га
Боржником відповідно до вимог
Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона по справі зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Враховуючи все вищенаведене, оскільки
позивачем не представлено та судом не
здобуто належних та допустимих доказів
в підтвердження первісних позовних
вимог, вважаю, що в задоволенні
первісного позову слід відмовити за
безпідставністю.

Що стосується зустрічного позову
ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування
моральної шкоди, то стаття 1167 ЦК
України передбачає, що моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини. У
відповідності до п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної шкоди» від 31.03.1995 р. №4,
позивачем має бути доведено в чому
полягає ця шкода, з яких міркувань він
виходив визначаючи розмір шкоди та
якими доказами це підтверджується.

В судовому засіданні відповідач не
навів переконливих аргументів того, що
в наслідок подачі позову ФОП ОСОБА_2 до
суду про стягнення з нього коштів йому
було завдано моральної шкоди.

За таких обставин суд, приходить до
висновку, що в зустрічному позові про
стягнення з ФОП ОСОБА_2 моральної шкоди
слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 56, 60 84, 107, 109, 110, 118, 119,
122, 208, 209, 218 ЦПК України, суд, -

в
и р і ш и в:

в задоволенні первісного позову
Фізичної - особи підприємця ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу
відмовити в повному обсязі.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 до Фізичної - особи підприємця
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подачі в десяти денний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: Д. Б. Глинська