Н/п №2/311/483/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2014 року
м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької
області в складі:

головуючого судді
Нікандрової С.О.

при секретарі
Єпішиній М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Василівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Степногірської селищної ради
Василівського району Запорізької
області, треті особи - Василівська
державна нотаріальна контора, Державна
реєстраційна служба Василівського
районного управління юстиції, ОСОБА_3,
про визнання права власності в порядку
спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

До Василівського районного суду
Запорізької області звернувся ОСОБА_1 з
позовом до Степногірської селищної
ради Василівського району Запорізької
області про визнання права власності в
порядку спадкування за законом. Позов
мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла дружина позивача - ОСОБА_4,
після смерті якої залишилося спадкове
майно, а саме: житловий будинок з
господарськими спорудами,
розташований у АДРЕСА_1, та земельна
ділянка 0,207 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.
Спадкоємцями є позивач ОСОБА_1 та син -
ОСОБА_3, який відмовився від прийняття
спадщини. Після смерті ОСОБА_4 позивач
звернувся до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, але
оскільки реєстрація нерухомого майна
не проводилася, відсутні
правовстановлюючі документи на
будинок, це не дозволяє отримати йому
свідоцтво про право на спадщину.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, але надав суду заяву про
розгляд справи без його участі, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Степногірська
селищна рада Василівського району
Запорізької області в судове засідання
не з'явився, але надав суду заяву з
проханням розглядати справу за його
відсутності, не заперечує проти
задоволення позову.

Представник третьої особи Державна
реєстраційної служби Василівського
районного управління юстиції в судове
засідання не з'явився, але надав суду
заяву з проханням розглядати справу за
його відсутності, не заперечує проти
задоволення позову.

Представник третьої особи
Василівської державної нотаріальної
контори в судове засідання не з'явився,
але надав суду заяву з проханням
розглядати справу за його відсутності,
не заперечує проти задоволення позову.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, але надав суду заяву про
розгляд справи без його участі, проти
заявлених вимог не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовна заява підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом.

Відповідно до ст.331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4. Після її
смерті залишилося спадкове майно, а
саме: житловий будинок з
господарськими спорудами,
розташований у АДРЕСА_1, та земельна
ділянка 0,207 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

Відповідно до ст.1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, та на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має протягом шести місяців з дати
відкриття спадщини подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями є
позивач ОСОБА_1 та його син - ОСОБА_3,
який відмовився від прийняття
спадщини.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу
Україна до складу спадщини входять усі
права і обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно
від часу прийняття спадщини вона
належить спадкоємцеві з часу її
відкриття.

За вимогами ст.1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутись до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно, тобто зміна
власника майна, що підлягає державній
реєстрації, неможлива без
перереєстрації права власності. Тому
свідоцтво про право на спадщину є
обов'язковим, коли об'єктом спадкування
є нерухоме майно, що підлягає
обов'язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності
спадкового майна, яке підлягає
державній реєстрації та місця його
знаходження, нотаріусу слід подати
документ, що підтверджує право
власності спадкодавця на майно з
відміткою органу, що проводить
реєстрацію, або реєстраційного
посвідчення, яке є невід`ємною частиною
правовстановлюючого документа.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01
липня 2004 року права на нерухоме майно,
які підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного
Закону права на нерухоме майно, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

При вирішенні спору суд керується
законодавством, яке регулювало
виникнення права власності у
спадкодавців на момент закінчення
будівництва будинків, зокрема: ЦК УРСР
1963 року, Законом України від 07 грудня 1990
року №553-ХІІ «Про місцеві Ради народних
депутатів та місцеве і регіональне
самоврядування», постановою Ради
Міністрів Української РСР від 11
березня 1985 року №105 «Про порядок обліку
житлового фонду в Українській РСР»,
постановою Ради Міністрів УРСР від 20
червня 1959 р. №936 «Про заходи боротьби
з самовільною забудовою в
сільській місцевості Української РСР»,
Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 13 квітня
1979 року за №112/5, Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 12 травня
1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР від 31 січня 1966 року.

Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затв. заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу України від 13
грудня 1995 року №56, передбачала
обов'язкову реєстрацію
(інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ (п.4
Інструкції).

В судовому засіданні встановлено, що
наказом директора радгоспу «Перемога»
від 25 березня 1981 року №91 ОСОБА_4 надана
земельна ділянка під забудову будинку
в АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету
Василівської районної Ради народних
депутатів №98 від 23 квітня 1981 року
вирішено питання про надання дозволу
на будівництво індивідуального
житлового будинку в АДРЕСА_1.

На підставі зазначеного рішення,
згідно з вимогами постанови Ради
Міністрів УРСР від 20 червня 1959 р. №936
«Про заходи боротьби з самовільною
забудовою в сільській місцевості
Української РСР» виконавчим комітетом
Василівської районної Ради народних
депутатів ОСОБА_4 виданий паспорт на
забудову садиби в населеному пункті
Української ССР за типовим проектом
№185-16-13/77 за адресою: АДРЕСА_1.

Проте, незважаючи на те, що закінчений
будівництвом житловий будинок повинен
бути прийнятий до експлуатації
виконавчим комітетом районної ради з
видачею реєстраційної картки, що є
підставою для реєстрації права
власності, померла ОСОБА_4 своє право
власності не зареєструвала.

Постановою Президії Верховної Ради
Української РСР №3728-IX від 24.03.1987 року
селище

міського типу Сухоіванівське
Василівського району Запорізької
області перейменовано на селище
міського типу Степногірськ.

Згідно Державного акту про право
власності на землю серії ЗП №000002,
виданий Степногірською селищною радою
15 грудня 1994 року, ОСОБА_4 у приватну
власність передана земельна ділянка
площею 0,1500 гектарів в АДРЕСА_1, для
обслуговування жилого будинку та
господарчих будівель.

Згідно технічного паспорту від 19.12.2013
року, житловий будинок АДРЕСА_1
складається з житлового будинку літ.
«А», літньої кухні «Б», бані «В»,
огорожі №1, колодязя №2.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до державної
нотаріальної контори із заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
на житловий будинок, але на підставі
п.4.15 глави 10 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
належний спадкоємцеві об'єкт
нерухомості, але йому відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину.

Стаття 392 ЦК України визначає, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Враховуючи, що до позивача ОСОБА_1 в
порядку спадкування перейшло право
власності на нерухоме майно, а саме -
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1,
яке позивач не має можливості оформити
відповідно до вимог законодавства у
зв'язку із відсутністю
правовстановлюючих документів,
питання визначення належності цього
майна має вирішуватись у судовому
порядку, оскільки рішення суду буде
підставою для оформлення права
власності позивача на спадкове майно.

Таким чином, враховуючи, що житловий
будинок АДРЕСА_1 належить на праві
власності померлій ОСОБА_4, а позивач
ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої
черги після її смерті, належним чином
прийняв спадщину після її смерті, інший
спадкоємець за законом відмовився від
прийняття спадщини, первинна
реєстрація об'єкту нерухомого майна за
померлою не проводилася, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги позивача
ОСОБА_1 про визнання за ним права
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою: АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4 обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 131, 208-209, 212-215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Степногірської
селищної ради Василівського району
Запорізької області, треті особи -
Василівська державна нотаріальна
контора, Державна реєстраційна служба
Василівського районного управління
юстиції, ОСОБА_3, про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями і спорудами, що розташований
за адресою: АДРЕСА_1, і складається з
житлового будинку літ. «А», літньої
кухні «Б», бані «В», огорожі №1,
колодязя №2, в порядку спадкування за
законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Василівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області
С.О.Нікандрова