РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/20896/13-ц

пр. № 2/759/1486/14

24 березня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Макаренко В.В.,

при секретарі -
Копчук Р.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 24 грудня 2013 року звернувся до
Святошинського районного суду м. Києва
з позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу.

Сторони перебувають у зареєстрованому
шлюбі з 02 липня 2004 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що сімейне життя із відповідачем
не склалося через відсутність
взаєморозуміння, розходження поглядів
на сімейні відносини та сімейні
обов'язки. Вважає, що подальше
збереження шлюбу суперечить їхнім
інтересам. Зазначає, що шлюбні
відносини вони із відповідачем не
підтримують та не ведуть спільного
господарства. Від шлюбу мають дитину,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з
ними, спір про поділ майна між
сторонами відсутній, на примирення
позивач не згодний.

Позивач підтримав позовні
вимоги, надав відповідні пояснення,
наміру на примирення не мав.

У судовому засіданні відповідач
підтримала позовні вимоги, надала
відповідні пояснення та виявила
бажання при реєстрації розірвання
шлюбу іменуватися дівочим прізвищем -
ОСОБА_2. Однак в матеріалах справи
відсутні докази того, що відповідачка
іменувалась прізвищем «ОСОБА_2».
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
шлюбу від 28.11.2012 року виданим Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві, прізвище
відповідача вказане - «ОСОБА_2». Таким
чином, суд приходить до
необґрунтованості даної вимоги. Після
розірвання шлюбу ОСОБА_2 прізвище
залишити, яке вона отримала при
одруженні, тобто - ОСОБА_2.

Заслухавши сторін, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 112
Сімейного кодексу України, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, що мають
істотне значення.

Сторони перебувають у зареєстрованому
шлюбі з 02 липня 2004 року, згідно
свідоцтва про шлюб (а.с. 3), від шлюбу
мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідоцтва про
народження (а.с. 4).

Судом встановлено, що між сторонами
втрачено почуття любові та
взаєморозуміння, шлюб фактично
розпався, сторони не підтримують
шлюбно-сімейні стосунки, спільного
господарства не ведуть. Таким чином,
суд знаходить, що сім'я розпалася
остаточно, примирення бути не може,
шлюб носить формальний характер, а тому
підлягає розірванню.

На підставі ст. ст. 105, 112, 113 СК України,
керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 60, 209, 212-215 ЦПК
України суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зареєстрований 02 липня 2004 року
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Святошинського районного
управління юстиції у м. Києві, актовий
запис № 560 - розірвати.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання через Святошинський районний
суд м. Києва апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а у разі, якщо
рішення було проголошено без участі
особи, яка його оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення зазначених вище строків
або після розгляду справи в
апеляційному порядку Апеляційним
судом м. Києва, якщо воно не буде
скасоване.

СУДДЯ :