Номер провадження: 22-ц/785/3711/14
Головуючий у першій інстанції Бондарь
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Троїцької Л.Л.,
Кварталової А.М.,

секретаря Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 04 лютого 2014 року, в цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» про визнання
договору поруки недійсним, -

встановила;

31.10.2013 року позивач звернулася до суду з
позовом, в якому просила визнати
недійсним договір поруки №014/0018/85/76420
від 12.06.2007 року укладений між ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та її
чоловіком - ОСОБА_3 вказуючи, що договір
вчинений без її згоди, що є порушенням
п.1.5.3 цього договору та ч.1,6ст.203 ЦК
України, а саме: правочин, що вчиняється
батьками не може суперечити правам та
інтересам їхніх дітей. Крім того, під
час укладання договору сторони
договору не досягли всіх істотних його
умов, в тому числі - отримання згоди
дружини на укладення цього правочину.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги
ОСОБА_2 визнав у повному обсязі.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» позовні
вимоги не визнало посилаючись на те, що
правові підстави для задоволення
такого позову відсутні. Укладеним
ОСОБА_3 договором поруки майнові права
ОСОБА_2 не порушені.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 04.02.2014 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено у
зв'язку з тим, що укладений договір
поруки є способом забезпечення
виконання зобов'язань позичальником,
та не створює обов'язків для будь-яких
інших осіб, крім сторін у договорі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати у зв'язку з
порушенням судом норм матеріального і
процесуального права та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі
вказуючи, що укладаючи договір з банком
відповідач не врахував інтереси сім'ї,
розпорядившись без згоди апелянта її
майновими правами та обов'язками щодо
об'єктів спільної сумісної власності,
якими є заробітна плата та спільне
нажите майно.

Згідно ч.1ст.303 ЦПК України апеляційний
суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Колегія суддів заслухавши
суддю-доповідача, який доповів зміст
рішення, що оскаржене, доводи
апеляційної скарги, межі, в яких
повинні проводитися перевірка рішення,
встановлюватися обставини і
досліджуватися докази вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню за наступних підстав;

За правилами ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 суд першої
інстанції виходив з того, що порука є
способом забезпечення виконання
зобов'язання (як правило, грошового), а
не угодою щодо розпорядження майном,
належним поручителю, і договір поруки
не створює обов'язків для будь-яких
інших осіб, крім сторін за договором.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, так
як вони відповідають нормам
матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст.553 ЦК України,
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним обов'язку. Поручитель
відповідає перед кредитором за
порушення зобов'язання боржником.

Зі змісту наведеної норми можливо
зробити висновок, що порука є угодою
щодо прийняття перед третьою особою на
себе обов'язку поручитися перед
кредитором за виконання боржником
свого зобов'язання та нести
відповідальність за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язання
боржником шляхом відшкодування у
грошовій формі того, що не було
виконане боржником.

За роз'ясненнями Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ (абз.25 ч.3) за №5 від 30.03.2012 року
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
порука є способом забезпечення
виконання зобов'язання. Договір поруки
не створює обов'язків для будь-яких
інших осіб, крім сторін за договором.

Статтею 63 СК України передбачено, що
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпорядження майном, яке належить їм
на праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Як вбачається з матеріалів справи, з
05.07.1997 року ОСОБА_2 перебуває з ОСОБА_3 у
зареєстрованому шлюбі. 12.06.2007 року між
ОСОБА_3 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
укладений договір поруки № 014/0018/85/76420,
за умовами якого поручитель взяв на
себе зобов'язання відповідати за
зобов'язаннями ОСОБА_6, які виникли з
умов кредитного договору, укладеного з
банком. Договір поруки не порушує
майнових чи інших інтересів дружини
поручителя, і не створює обов'язків для
неї будь-яких обов'язків. Крім того,
ОСОБА_3 має рівні з позивачем права, як
подружжя, щодо володіння, користування
і розпорядження майном, що належить
йому на праві спільної сумісної
власності подружжя.

Тому відмовляючи позивачу в
задоволенні позову суд першої
інстанції правомірно виходив з того, що
заявлені нею вимоги не ґрунтуються на
законі.

Доводи апеляційної скарги не
можуть бути прийняті судом до уваги,
оскільки висновків суду першої
інстанції не спростовують, та не
містять правових підстав, передбачених
ст.309 ЦПК України, для скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про
задоволення вимог апелянта у повному
обсязі. Наявність у п.1.5.3 договору
поруки вимоги про згоду дружини
поручителя на укладення цього договору
не є необхідною і істотною умовою цього
договору. І відсутність такої згоди не
є підставою для визнання цього
договору недійсним, оскільки цивільним
законодавством обов'язковість такої
згоди не встановлена.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції також
не спростовують.

Керуючись ст.304, п.1ч.1ст.307, ст.308 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області, -

ухвалила;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 04 лютого 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, на протязі двадцяти днів, з дня
набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області:
В.П.Фальчук

Л.Л.Троїцька

А.М.Кварталова