Єдиний унікальний номер 248/5048/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3973/2014
Головуючий в 1 інстанції - Саєнко О.Б.
Доповідач - Халаджи О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Бугрим Л.М.

суддів Халаджи О.В., Мальованого Ю.М.,

при секретарі Лавицькому Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на рішення Харцизького міського
суду Донецької області від 26 березня 2014
року у цивільній справі за позовом
Управління Державної служби охорони
при ГУ МВС України в Донецькій області
до ОСОБА_1, Приватного акціонерного
товариства «Страхова група «ТАС» про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
позовною заявою третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору ОСОБА_2 до Управління Державної
служби охорони при ГУ МВС України в
Донецькій області, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС», про відшкодування
спричиненої матеріальної та моральної
шкоди, завданою внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харцизького міського суду
Донецької області від 26 березня 2014 року
задоволено позов Управління Державної
служби охорони при ГУ МВС України в
Донецькій області до ОСОБА_1,
Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнуто на користь Управління
Державної служби охорони при ГУ МВС
України в Донецькій області з ПАТ
«Страхова група «ТАС» у рахунок
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди в сумі
25500 гривень, а також у рахунок
повернення судових витрат, пов'язаних
зі сплатою судового збору в сумі 248грн.
89коп. і витрат, пов'язаних із проведення
по справі судової експертизи в розмірі
918грн., а разом - 26666 гривень 89 копійок.
Та з ОСОБА_1 у рахунок відшкодування
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди в сумі
24777,68 грн., а також у рахунок повернення
судових витрат, пов'язаних зі сплатою
судового збору в сумі 248грн. 89коп. і
витрат, пов'язаних із проведення по
справі судової експертизи в розмірі
918грн., а разом - 25444 гривен 57 копійок.

У задоволенні позовної заяви третьої
особи, яка заявляє самостійні вимоги на
предмет спору ОСОБА_2 до Управління
Державної служби охорони при ГУ МВС
України в Донецькій області,
Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» про
відшкодування спричиненої
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись з вказаним рішенням
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційні
скарги.

ОСОБА_1 в своїй скарзі зазначає, що в
судовому засіданні та матеріалами
справи не підтверджується наявність
вини апелянта у скоєнні ДТП.
Дорожньо-транспортна пригода
трапилась через пішохода, особу якого
не встановлено. Апелянтом було
заявлено клопотання про витребування з
матеріалів кримінальної справи
показання свідка ОСОБА_3, який
підтвердив, що причиною ДТП був
пішохід. Але суд необґрунтовано
відхилив заявлене клопотання.
Враховуючи наведене апелянт просить
рішення Харцизького міського суду
Донецької області від 26 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити позивачу в задоволенні
позову в частині стягнення з нього сум
відшкодування шкоди та судових витрат.

В свою чергу ОСОБА_2 в своїй скарзі
зазначив, що в результаті взаємодії
двох джерел підвищеної небезпеки, що
призвело до ДТП йому було спричинено
матеріальну шкоду. Всупереч вимогам ч. 2
ст. 1188 ЦК України судом першої
інстанції було відмовлено в
задоволенні позову апелянта. Посилання
суду на ч. 1 ст. 1188 ЦК України та той факт,
що вина водія ОСОБА_3 у скоєнні ДТП не
встановлена, апелянтом не
оскаржується. Однак, ОСОБА_2 не є
учасником ДТП, що передбачено
зазначеною нормою ЦК України, а тому
відповідальність за спричинену шкоду
та її відшкодування несуть ОСОБА_1 та
Управління Державної служби охорони
при ГУ МВС України в Донецькій області
незалежно від провини водіїв у ДТП.
Оскільки цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_1 застрахована
ПАТ «Страхова група «ТАС», тому апелянт
вважає, що спричинену йому шкоду
повинні відшкодувати зазначена
страхова компанія та Управління
Державної служби охорони при ГУ МВС
України в Донецькій області.
Враховуючи наведене, просить рішення
Харцизького міського суду Донецької
області від 26 березня 2014 року скасувати
в частині відмови в задоволенні його
позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт ОСОБА_4 - відповідач по справі,
доводи своєї апеляційної скарги
підтримав та просив її задовольнити.

Представник Управління Державної
служби охорони при ГУ МВС України в
Донецькій області доводи обох
апеляційних скарг вважав
необґрунтованими та такими, що
направлені на ухилення відповідача
ОСОБА_4 від відповідальності. Просив
суд апеляційні скарги відхилити.

Представник ПАТ «Страхова група «ТАС»
до судового засідання не з'явився, про
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Третя особа з самостійними вимогами
ОСОБА_2 до судового засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
надав до суду заяву з проханням
розглянути справу без його участі.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України, неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача,
з'явившихся сторін та їх представників,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши докази, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційні
скарги не підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

Згідно із ст. 309 ЦПК України, підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення суду є, в тому числі:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу № НОМЕР_4,
виданого РБВ 1-ого МРВ м. Донецька УДАІ
ГУМВС України в Донецькій області
вбачається, що УДСО при ГУ МВС України в
Донецькій області є власником
автомобілю марки ВАЗ 211140 ЗНГ, 2008 року
випуску, д/н НОМЕР_3 (Т.1, а.с.6).

З довідки, виданої водію який керував
автомобілем позивача ОСОБА_5, протоколу
огляду транспортного засобу № 1562 від
02.10.2010р з фото, наданого до нього, в
наслідок ДТП, яка сталася 02.10.2010р, у
автомобіля ВАЗ 211140 ЗНГ д/н НОМЕР_3, була
деформована передня частина
автомобіля і автомобіль згорів в
результаті пожежі при ДТП (Т.1, а.с.7, 19-21).

З акту про пожежу від 03.10.2010р
вбачається, що в результаті пожежі, яка
виникла 02.10.2010р, близько о 18.50 годині,
було знищено автомобілі - BMW-520, д/н
НОМЕР_2, та ВАЗ 211140 ЗНГ, д/н НОМЕР_3,
причиною пожежі - є займання в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди (Т.1, а.с.8).

Згідно висновку експертного
авто-товарознавчого дослідження №
1562/10-11 від 08.11.2010р - автомобіль ВАЗ 211140
ЗНГ, д/н НОМЕР_3, повністю знищений в
результаті спалаху та не підлягає
ремонту, заміні деталей, вузлів та
агрегатів, пофарбуванню; загальна
вартість матеріальної шкоди,
спричиненої позивачу автомобілю
складає 49 777,78грн, що є дійсною
(ринковою) вартістю даного автомобілю
(Т.1, а.с.9-18).

З довідки із УДАІ ВРЕР м.Шахтарська при
УДАІ ГУМВС України в Донецькій області
б/н від 16.07.2013р., вбачається, що
транспортний засіб "BMW-520", д/н НОМЕР_2
зареєстрований за ОСОБА_2 (Т.1, а.с.159).

Згідно повідомлення із прокуратури
м.Харцизька № 102.3100 від 24.07.2013р по
кримінальному провадженню,
зареєстрованому в ЄРДР 21.01.2013р за
фактом ДТП, що сталося 02.10.2013р між
учасниками дорожньо-транспортного
руху водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_5, -
остаточне рішення не прийнято, на
даний час досудове розслідування
триває (Т.1, а.с.160).

Відповідно до висновку № 5372 судової
авто технічної експертизи від 07.02.2014р
1-й варіант: згідно з поясненнями водія
ОСОБА_1 з урахуванням наявності на
проїжджій частині пішохода (на питання
№ 1-5) - провести оцінку дій водіїв
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 стосовно вимог Правил
дорожнього руху, на даному етапі, не
представилося можливим з тих причин, що
у судовому засіданні не було
об'єктивних даних про наявність.

2-й варіант: виходячи з умов відсутності
пішохода на проїжджій частині (на
питання № 1, 2, 5) - в даній
дорожньо-транспортній ситуації дії
водія автомобіля "BMW-520" ОСОБА_1 не
відповідали вимогам п.10.1 ПДР і
знаходилися у прямому причинному
зв'язку з настанням події. У даній
дорожній обстановці в діях водія ВАЗ
211140 ЗНГ, ОСОБА_5 невідповідностей
вимогам ПДР, які знаходилися в
причинному зв'язку з настанням випадку,
не убачається. (на питання № 3) У даній
дорожній обстановці водій ВАЗ 211140 ЗНГ,
ОСОБА_5 в момент виникнення небезпеки
для руху повинен був прийняти заходи до
зниження швидкості аж до зупинки
транспортного засобу, що
регламентоване п.12.3 ПДР. У даній
дорожньо-транспортній ситуації водій
автомобіля "BMW-520" ОСОБА_1 повинен був
перед зміною напрямку руху упевнитися,
що це буде безпечним і не створить
перешкод іншим учасникам руху, що
регламентоване вимогами п.10.1 ПДР. (на
питання № 4) У даній дорожній
обстановці водій автомобіля "BMW-520"
ОСОБА_1 мав в своєму розпорядженні
технічну можливість запобігти випадку
при виконанні з його боку вимог п.10.1ПДР,
для виконання яких у нього була
відсутня перешкода технічного
характеру. У даній дорожній обстановці
водій ВАЗ 211140 ЗНГ, ОСОБА_5 не мав в
своєму розпорядженні технічної
можливості запобігти випадку (Т.3,
а.с.12-17).

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
пояснив, що 02.10.2010р., він отримавши
сигнал тривоги з АЗС "Паралель"
м.Зугреса, близько 19.00 годині він разом
з напарником виїхав зі швидкістю 70
км/год, на службовому автомобілі з
м.Харцизька у напрямі м.Зугресу по
трасі 232+50. В салоні був він та один
пасажир, автомобіль не завантажений.
Оскільки дощу не було, асфальт був
сухим, температура повітря + 10 С., туману
не було. Після зупинки громадського
транспорту «Водобуд» дорога має
тривалу відстань на спуск, ширина
дороги стандартна, з трьома смугами
руху. Ширина 3-х полос руху стандартні. У
зустрічному напрямі розташовано 2
смуги руху, які мають розмітку, а по
ходу його руху - 1 смуга, узбіччя є по
всій трасі. Розмітка дороги була добре
видна у світлі фар. По ходу його руху
узбіччя відокремлене бордюром, так як є
зупинка громадського транспорту, а по
зустрічній смузі руху було узбіччя у
вигляді насипу - гравію. Ухил дороги
незначний, видимість погана - сумерки,
50-70 метрів, а по бокам у світлі фар - 5м.
Попереду свого руху, на своїй смузі
руху він побачив зустрічний світ фар
автомобіля, він переключився на 4
скорість, так як їхав на 5-ой, потім
почув візг гальм та правий бік
автомобіля БМВ. Вважає, що уникнути
зіткнення з автомобілем у нього
можливості не було, так як автомобіль
БМВ, який виїхав на його смугу руху і
прийняв міри до екстреного гальмування
намагався виїхати на узбіччя полоси
по ходу його (ОСОБА_5) руху, а на
зустрічну смугу виїхати він (ОСОБА_5) не
міг, так як їхала колона зустрічних
автомобілів. Тому він прийняв міри
екстреного гальмування, але все одно в
передню частину свого автомобіля
ударив заднім крилом автомобіль БМВ. В
момент зіткнення автомобілів,
швидкість його автомобіля була
приблизно 40 км/год. Накатом його
автомобіль не рухався. Після зіткнення
його напарник був без свідомості,
стекла були розбиті. Зазначає, що
пішоходів й людей на зупинці він не
бачив. Йому здалося, що водій
автомобіля БМВ намагався обігнати
колону машин, яка рухалася на підйом по
ходу його руху і тому виїхав на
зустрічну смугу руху, але не виключає,
що водій БМВ об'їжджав пішохода, який на
момент його руху переходив дорогу.

Згідно висновку № 111 експертного
автотоварознавчого дослідження за
фактом спричинення матеріального
збитку від 05.11.2012р, Додатку № 1 (кошторис
вартості (відновлення) транспортного
засобу), Додатку № 2 (фотографії
автомобіля, які додані до висновку) -
вартість матеріального збитку,
спричиненого власнику транспортного
засобу "BMW-520", д/н НОМЕР_2, на момент
проведення дійсного дослідження
складає 58 988,34 грн. (Т.2, а.с. 11-22).

Із поліса № ВЕ/3549045 від 23.04.2010р та
повідомлення із ПАТ "Страхова група
"ТАС" за № 04/1504 від 10.12.2012р вбачається, що
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_1 0.0. застрахована в Донецькій РД AT
"Страхова група "ТАС ' і ліміт
відповідальності страховика дорівнює
25 500грн при нульовій франшизі. 05.10.2010р.
була зареєстрована заява ОСОБА_1 про
ДТП, яке мало місце 02.10.2010р з участю
автомобіля ВАЗ 211140 ЗНГ, д/н НОМЕР_3, під
керуванням ОСОБА_5, яке належить УДСО
при ГУ МВС України в Донецькій області,
й автомобіля “BMW-520”, д/н НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_1 А також 02.11.2010 р. до
страхової групи із заявою звернувся
позивач про настання страхової події і
з вимогою про відшкодування
спричиненої шкоди ДТП , та відповіддю
від 09.02.2011р. позивачу відмовлено в
отриманні страхового відшкодування із
за ненаданням позивачем документів
визначених у ст.35 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».08.02.2011 р. страховою групою
складений страховий акт № 3157В/38/2011. (Т.1,
а.с.87, 144-145, Т.2 л.д.63-65).

Відповідно до вимог ст.1187 ч.2 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Стаття 1188 ч. 1 п.1 ЦК України передбачає,
що шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Пункт 10.1 Правил дорожнього руху
передбачає, що перед початком руху,
терестроюванням та будь-якою зміною
напрямку руху водій повинен
переконатися, що це буде безпечним і не
створить перешкод або небезпеки іншим
учасникам руху.

Згідно до положень п.22.1 ст.22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно- правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну майну в результаті ДТП життю,
здоров'ю, майну третьої особи. І
відповідно до п.22.2 ст.22 цього Закону
потерпілим, які є юридичними особами,
страховиком відшкодовується виключно
шкода, заподіяна майну.

У відповідності до п. 32.2 ст. 32 «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховик не повинен
відшкодовувати шкоду, заподіяну
забезпеченому транспортному засобу,
який спричинив ДТП.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції,
дотримуючись визначених наведеною
вище нормою матеріального права вимог,
а також, вимог статей 214, 215 ЦПК України
належним чином перевірив пояснення
сторін, у достатньому обсязі
визначився з наявністю чи відсутністю
обставин, на які вони посилались,
вмотивував свій висновок про
задоволення позову Управління
Державної служби охорони при ГУ МВС
України в Донецькій області та
стягнення з ПАТ «Страхова група «ТАС» у
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди саме в
сумі яка передбачена згідно ліміту по
договору, а залишок сумі відшкодування
саме з ОСОБА_4, оскільки той за
висновком експертизи є винним у ДТП.
Разом з тим, суд вірно відмовив ОСОБА_2 у
задоволенні його позову до Управління
Державної служби охорони при ГУ МВС
України в Донецькій області та ПАТ
«Страхова група «ТАС» оскільки
зазначеними вище нормами ЦК
передбачено, що шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах шкода, а саме
шкода завдана одній особі з вини іншої
особи, відшкодовується винною особою.

Оскільки ОСОБА_2 пред'явив позов до
Управління Державної служби охорони
при ГУ МВС України в Донецькій області
але водій який керував транспортним
засобом не є винним у скоєнні ДТП, бо
саме дії ОСОБА_4 знаходяться у
причинному зв'язку з ДТП, а ПАТ
«Страхова група «ТАС» вже сплатила
ліміт страхового відшкодування на
користь Управління Державної служби
охорони при ГУ МВС України в Донецькій
області і до того ж у відповідності до
п. 32.2 ст. 32 «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховик не повинен
відшкодовувати шкоду, заподіяну
забезпеченому транспортному засобу,
який спричинив ДТП, яким є транспортний
засіб "BMW-520" під керуванням ОСОБА_4, то
суд правильно відмовив у задоволенні
позову третьої особи.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до водія ОСОБА_4,
як до винної у скоєнні ДТП особи не
заявляв, а апеляційний суд позбавлений
можливості притягнути його у якості
відповідача по справі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про
його невинність у скоєнні ДТП, так як
він об'їжджав пішохода також не
заслуговують на увагу, оскільки свідок
ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що
він не виключає, що на дорозі був
пішохід, однак він його не бачив, той
лише бачив як водій автомобіля БМВ
намагався обігнати колону машин, яка
рухалася на підйом по ходу його руху і
тому виїхав на зустрічну смугу руху.

Зроблений за результатами призначення
авто-технічної експертизи висновок
експерта цілком підтверджує винність
ОСОБА_4 у ДТП і є цілком вмотивованим.

Враховуючи викладене та юридичну
природу спірних правовідносин, під час
вирішення питання, суд повно встановив
всі обставини, якими обґрунтовувались
вимоги й заперечення сторін.

Доводи апеляційної скарги фактично
зводяться до переоцінки доказів, які
були досліджені судом першої
інстанції, проте переконливих доказів,
які б спростовували висновки суду,
апелянтом не надано.

За таких обставин, оскільки судом
апеляційної інстанції не встановлено
порушень норм матеріального або
процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування
правильного по суті і справедливого
рішення суду, апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК
України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Харцизького міського суду
Донецької області від 26 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили після її проголошення та
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді: