Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1723/14 Головуючий у
1-й інстанції Салтан Л.Г.
Суддя-доповідач Панкеєв О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Панкеєва О.В., Мануйлова Ю.С.

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою
Житлово-будівельного кооперативу № 300
«Автомобіліст-11» на рішення
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 25 лютого 2014 року в справі
за позовом ЖБК № 300 «Автомобіліст-11» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за
комунальні послуги та витрати по
експлуатації і ремонту будинку, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ЖБК № 300
«Автомобіліст-11» звернулось до суду із
зазначеним позовом, який уточнювали
під час розгляду справи.

В обґрунтування позову зазначав, що
відповідачі зареєстровані та мешкають
в квартирі АДРЕСА_1, однак сплачувати
комунальні послуги та витрати по
експлуатації та ремонту будинку і
квартири в добровільному порядку
відмовляються, тому в них утворилася
заборгованість за період з грудня 2008
року по жовтень 2013 року у сумі 16228,73
гривні.

Посилаючись на вказані обставини,
просив стягнути з відповідачів в
солідарному порядку суму
заборгованості в розмірі 16228,73 гривні.

Рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 25 лютого 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на користь ЖБК №300
«Автомобіліст-11» заборгованість по
сплаті за витрати по експлуатації та
ремонту будинку і квартири та
комунальні послуги - 2983,34 грн. та судові
витрати у розмірі 409,36 грн., а всього 3393,10
грн. В задоволенні позову в іншій
частині відмовлено.

В апеляційній скарзі ЖБК №300
«Автомобіліст-11» зазначає, що висновки
суду не відповідають обставинам
справи, судом першої інстанції не
враховано переривання строку позовної
давності через часткову сплату у 2011-2013
роках відповідачами боргів за 2008 - 2010
роки, рішення ухвалено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, через неправильне застосування
строку позовної давності, а тому
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог ч.ч.1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Статтею 20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004
року встановлено, що споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у
встановлені договором або законом
строки. У відповідності до п.17 Правил
користування приміщеннями жилих
будинків та прибудинкової територією,
затвердженими Постановою КМУ №572 від
08.10.1992р., власники квартир зобов'язані
щомісячно вносити плату за
обслуговування та ремонт будинку.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом, що ОСОБА_2 є
власником квартири АДРЕСА_1. В квартирі
також зареєстровані та проживають її
сини ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_5

Договір про надання послуг з
утримання будинку та прибудинкової
території між ЖБК №300 «Автомобіліст-11»
та ОСОБА_2, яка є власником квартири,
укладено 01.06.2013 року.

За розрахунком ЖБК №300
«Автомобіліст-11» внаслідок не сплати у
повному обсязі житлово-комунальних
послуг, витрат по утримання будинку та
прибудинкової території, у
відповідачів за період з грудня 2008
року по жовтень 2013 року борг утворилася
заборгованість у сумі 16228,73 гривні.

Суд першої інстанції дійшов
висновку проте, що розмір плати за
комунальні послуги позивачем
розраховані виходячи із встановлених
тарифів, відповідачами не спростовані,
споживачі послуги отримували,
будь-яких претензій щодо їх якості
постачальнику не заявляли, від послуг в
установленому законом порядку не
відмовлялись, не оспорювали розмір
нарахованих платежів, а тому
заборгованість підлягає стягненню в
судовому порядку. Суд не знайшов
підстав для звільнення відповідачів
від оплати нарахованої заборгованості
за вказаний період часу, яка
складається з витрат на утримання
будинку, плати за водо-, тепло- і
газопостачання, адміністративних
витрат, фотозмінки (а.с. 92-96) подані
відповідачем суд не взяв до уваги,
оскільки не відомо коли зроблені ці
фотографії, в якому саме будинку та за
поясненнями відповідачів вони
зроблені під час розгляду справи в
суді, що не стосується спірного
періоду.

Зазначені обставини встановлені
судом в апеляційному порядку
відповідачами не оспорювалися.

Задовольняючі позовні вимоги
частково суд про стягнення
заборгованості за період з грудня 2010
року по жовтень 2013 року в сумі 2983,34 грн.
та відмовляючи в задоволені позову за
період з грудня 2008 року по грудень 2010
року суд першої інстанції дійшов
висновку проте, що позивачем пропущено
строк позовної давності, на
застосуванні якого наполягали
відповідачі.

При цьому суд першої інстанції
враховував пояснення у суді
відповідача ОСОБА_2, що нею не
сплачувався борг за період з грудня 2008
року, а інколи робились переплати
наперед, та пояснення відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які взагалі
проплат не робили, та відповідачі
просили застосувати строк позовної
давності, відмовити у позові щодо
боргів за 2008-2010 роки.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України
початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов.
Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником про погашення боргу
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Законодавством передбачено
щомісячна оплата комунальних послуг. А
тому, позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу. Отже несплачені
до моменту звернення кредитора до суду
платежі підлягають стягненню у межах
позовної давності по кожному із
платежів.

За доводами апеляційної скарги
внесені відповідачем платежі у червні
2010 року - 7890 гривень, у березні 2011 року
11900 року та у квітні 2011 року 1010 гривень
були сплачені з метою погашення
виконання рішення суду від 27.01.2009 року
(а.с. 136, 188), а переривання строку
позовної давності відбулося сплатою
відповідачем ОСОБА_2 у червні 2011 року 700,
00 гривень. При цьому представник
позивача посилається , що нараховане
було в червні 2010 року 337, 28 гривень, а
сплачено відповідачем 700, 00 гривень,
отже переплата за поясненнями
відповідача ОСОБА_2 була сплатою боргу
за попередній період, що за правилами
ст. 264 ЦК України перериває строк
позовної давності.

Відповідно до ст. 264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається у разі вчиненням особою
дії, що свідчить про визнання нею свого
боргу або іншого обов'язку.

Проте, доводи апеляційної
скарги щодо оплати відповідачем
боргів за період з 2008 року не
відповідають доказам, наданими
сторонами.

Так, за наданим ЖБК №300
«Автомобіліст-11» розрахунком у травні
2011 року нараховане було 560,16 гривень -
сплати не було, в червні 2011 року
нараховане 337,28 гривень, сплачено у
червні 695,80 гривень (а.с.145). За
квитанцією від 20.06.2011 року ОСОБА_2
сплатила 700 гривень за комунальні
послуги за 05-2011 рік (а.с.77).

В апеляційній скарзі також
зазначено, що аналогічна ситуація мала
місце у травні, липні, серпні, вересні,
листопаді і грудні 2012 року, січні,
лютому, березні, травні, липні, серпні
2013 року.

Проте у квитанціях про сплату за
комунальні послуги у травні, липні,
серпні, вересні, листопаді, грудні 2012
року, січні, лютому, березні, травні,
липні, серпні 2013 року чітко визначено
призначення платежу - оплата
комунальних послуг відповідно за
березень,червень, липень, серпень,
вересень, листопад, грудень 2012 року,
січень, лютий, березень, травень, липень
2013 року , ні в одній із квитанцій не має
вказівки про сплату боргу за 2008-2010 роки.
(а.с.80-91).

Отже, твердження ЖБК № 300
«Автомобіліст-11» проте, що сплатою
ОСОБА_2 у червні 2011 року 700 гривень вона
визнавала борг за попередній період,
який утворився з 2008 року не відповідає
квитанції від 20.06.2011 року та розрахунку
боргу, за якою відповідач сплатила 700
гривень за комунальні послуги за 05-2011
рік (а.с.77), а тому доводи що строк
позовної давності мав переривався та
мав рахуватися з червня 2011 року і
закінчується у червні 2004 року не
відповідає доказам у справі - а саме
квитанціям по сплаті за комунальні
послуги.(а.с.80-91).

Твердження представника ЖБК про
відсутність юриста у штаті
кооперативу, формальне ставлення до
тлумачення положень законодавства в
частині строку позовної давності,
через що є порушення прав позивача на
доступ до правосуддя, що суперечить
практиці Європейського суду не
приймаються колегією судів з наступних
підстав.

За правовою позицією
Європейського суду з прав людини,
викладеною у справі "Олександр Волков
проти України" від 09.01.2013 року, строк
давності переслідує декілька важливих
цілей, зокрема забезпечує правову
визначеність і завершеність, захищає
потенційних відповідачів від
застарілих вимог, які було б важко
заперечувати, дозволяє уникнути
несправедливості, яка може виникнути
при прийнятті судами рішень відносно
подій, які відбувались в далекому
минулому на основі доказів, які з часом
можуть стати ненадійними та
недостатніми. А отже норми щодо
позовної давності направлені на
забезпечення належного правосуддя і
дотримання принципу правової
визначеності, і заявники повинні
розраховувати, що ці норми будуть
застосовуватись.

З огляду на викладене, колегія
суддів вважає обґрунтованим висновок
суду першої інстанції про те, що
позивачем при зверненні до суду із
даним позовом пропущено строк позовної
давності, не наведено доводів щодо
поважності причин пропуску строку
позовної давності, при цьому, і не
зазначено про можливість існування
таких причин. Твердження позивача про
переривання строку позовної давності
через визнання відповідачами боргу з
2008 року шляхом його сплати у 2011-13 роках,
як вже зазначалося не відповідають
квитанціям про сплату комунальних
послуг, які є в матеріалах справи
(а.с.80-91).

Відтак, беручи до уваги заяву
відповідачів про застосування
наслідків спливу строку позовної
давності до заявлених позовних вимог,
судом першої інстанції обґрунтовано
відмовлено у задоволенні вимоги про
стягнення заборгованості, яка
утворилася за період з грудня 2008 року
по грудень 2010 року.

Оскільки доводи апеляційної
висновків суду першої інстанції не
місять в собі інших порушень норм
матеріального та процесуального права,
а наведені доводи спростовуються
матеріалами справи, колегія судів не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та стягнення боргу
за період з грудня 2008 року по грудень
2010 року.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
Житлово-будівельного кооперативу № 300
«Автомобіліст-11» відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 25 лютого 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: