НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/155/14-ц
№ 2/183/1704/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2014 року

Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря Кравченко О.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Новомосковську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
Відділу державної виконавчої служби
Новомосковського міськрайонного
управління юстиції Дніпропетровської
області про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, визнання
права власності на майно, звільнення
майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В:

13 січня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, Відділу
державної виконавчої служби
Новомосковського міськрайонного
управління юстиції Дніпропетровської
області про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, визнання
права власності на майно, звільнення
майна з-під арешту.

В обґрунтування своїх вимог позивач
ОСОБА_1 посилався на те, що у квітні 2007
року між ним та ОСОБА_3 була досягнута
домовленість, відповідно до якої
ОСОБА_3 продає, а він, ОСОБА_1 купує за 25
000 грн. автомобіль ВАЗ 21043 2004 року
випуску державний номер НОМЕР_1.

29 квітня 2007 року він передав ОСОБА_3
зазначену суму вартості автомобіля - 25
000 грн., в свою чергу, ОСОБА_3 передав
йому автомобіль, довіреність на право
керування та розпорядження
автомобілем, надав розписку про
отримання ним грошових коштів за
транспортний засіб, та був зобов'язаний
в наступному нотаріально оформити
договір купівлі-продажу.

Позивач зазначив, що фактично, між ним
та відповідачем ОСОБА_3 був укладений в
простій письмовій формі договір
купівлі-продажу.

Позивач зазначив, що він неодноразово
звертався до ОСОБА_3 з питанням
переоформлення автомобіля, але,
отримував відмову.

01 травня 2010 року ОСОБА_3 надав йому нову
довіреність на право керування та
розпорядження транспортним засобом,
довіреність видана на строк до 01 квітня
2030 року.

28 грудня 2013 року працівники ДАІ
повідомили його, що державним
виконавцем Відділу Державної
виконавчої служби Новомосковського
міськрайонного управління юстиції
Дніпропетровської області накладений
арешт на майно ОСОБА_3, в тому числі і на
автомобіль ВАЗ 21043 2004 року випуску
державний номер НОМЕР_1.

В зв'язку з наведеним, посилаючись на
вимоги ст.ст. 220, 328, 391, 392, 629, 655 ЦК
України, позивач ОСОБА_1 просив суд:

- визнати дійсним договір
купівлі-продажу, відповідно до якого
він придбав у ОСОБА_3 автомобіль ВАЗ 21043
2004 року випуску державний номер НОМЕР_1;

- визнати за ним, ОСОБА_1 право власності
на автомобіль ВАЗ 21043 2004 року випуску
державний номер НОМЕР_1;

- зобов'язати державного виконавця
Відділу Державної виконавчої служби
Новомосковського міськрайонного
управління юстиції Дніпропетровської
області зняти арешт з автомобіля ВАЗ
21043 2004 року випуску державний номер
НОМЕР_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник підтримали позов в
повному обсязі, посилалися на підстави
звернення до суду, викладені в заяві,
просили суд задовольнити вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, в своїй заяві просив суд
розглянути справу без його
участі,позов визнає.

Відділ державної виконавчої служби
Новомосковського міськрайонного
управління юстиції Дніпропетровської
області як відповідач, в своєму листі
просив суд провести розгляд справи без
участі його представника, проти
задоволення позову не заперечував.

Заслухавши пояснення позивача, його
представника, дослідивши надані
сторонами докази, суд приходить до
наступного.

Судом встановлено, що 29 квітня 2007 року
ОСОБА_4, який діяв за довіреністю від
імені ОСОБА_3 надав ОСОБА_1 довіреність,
посвідчену нотаріально, на право
розпорядження автомобілем ВАЗ 21043 2004
року випуску державний номер НОМЕР_1.

29 квітня 2007 року ОСОБА_3 оформив
розписку, відповідно до якої він
отримав від ОСОБА_1 25 000 грн. за належний
ому автомобіль ВАЗ 21043 2004 року випуску
державний номер НОМЕР_1.

01 квітня 2010 року ОСОБА_3 надав ОСОБА_1
довіреність, посвідчену нотаріально,
на право представляти його інтереси,
пов'язані з розпорядженням автомобілем
ВАЗ 21043 2004 року випуску державний номер
НОМЕР_1.

08 січня 2014 року державним виконавцем
Відділу Державної виконавчої служби
Новомосковського міськрайонного
управління юстиції Дніпропетровської
області, в межах зведеного ВП № 38120409
щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«УкрСиббанк» заборгованості на суму 2
319 775,32 грн., винесена постанова про опис
та арешт майна, яке належить ОСОБА_3 -
автомобіль ВАЗ 21043 2004 року випуску
державний номер НОМЕР_1.

У відповідності до ст. 60 Закону «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

У відповідності до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно до ст. 334 ЦК України, право
власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом. Переданням
майна вважається вручення його
набувачеві або перевізникові,
організації зв'язку тощо для
відправлення, пересилання набувачеві
майна, відчуженого без зобов'язання
доставки.

На підставі ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Як зазначалося вище, на обґрунтування
своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1
посилався на наявність між ним та
ОСОБА_3 договору купівлі-продажу
автомобіля.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

У відповідності до ст.202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

На підставі ст. 205 ЦК України правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом. Правочин, для
якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує їхню волю до настання
відповідних правових наслідків.

У відповідності до ст. 208 ЦК України, у
письмовій формі належить вчиняти
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян.

На підставі ст. 218 ЦК України,
недодержання сторонами письмової
форми правочину, яка встановлена
законом, не має наслідком його
недійсність, крім випадків,
встановлених законом.

Згідно до вимог ст. 207 ЦК України,
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку. Правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами).

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1, фактично, в письмовій формі
договір купівлі-продажу не укладався,
на підтвердження договору
купівлі-продажу надана тільки розписка
ОСОБА_3 в отриманні грошових коштів за
транспортний засіб, також, судом
встановлено, що після отримання
грошових коштів ОСОБА_3 передав
транспортний засіб позивачу ОСОБА_1

В той же час, ст. 220 ЦК України, на яку
посилається позивач, регламентує
питання недійсності або визнання
дійсним договорів, що повинні
вчинятися в нотаріальній формі.

Оскільки законодавством України не
вимагається нотаріального посвідчення
договорів щодо рухомого майна -
транспортних засобів, посилання
позивача на зазначену норму закону є
необґрунтованою.

Крім того, у відповідності до «Правил
державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок»,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №
1388, перед відчуженням, транспортний
засіб повинен бути знятий з обліку у
відповідному підрозділі ДАІ.

В зв'язку з наведеним, в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 належить
відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 220, 328, 334,
391, 392, 629, 655 ЦК України, «Правилами
державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок»,
затвердженими Постановою Кабінету
Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №
1388, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, Відділу державної виконавчої
служби Новомосковського
міськрайонного управління юстиції
Дніпропетровської області про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним, визнання права власності на
майно, звільнення майна з-під арешту.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ
Д.І. Городецький