справа № 619/352/14-ц
провадження 2/619/547/14
Дергачівський районний суд
у складі: головуючого судді -
судового засідання -
розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Дергачі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання договору довічного
Позивач просить суд ухвалити
рішення, згідно якому розірвати
договір довічного утримання від 26.07.2004
року недійсним посилаючись на те, що
вона 1928 року народження, являється
інвалідом 3-ї групи, у неї відсутня ліва
рука з дитинства. У зв'язку з поганим
станом здоров'я, самопочуття, похилим
віком, вона домовилася зі своєю
племінницею ОСОБА_3, щоб вона за нею
доглядала, забезпечувала продуктами
харчування, одягом, надавала необхідну
допомогу. З цією метою між ними 26.07.2004
року було укладено договір довічного
утримання, після чого відповідач
перевезла свої старі меблі, пообіцяла і
сама переїхати жити, однак цього не
зробила. Відповідач приїздила не
більше як раз на місяць, продукти
харчування не привозила, земельну
ділянку не обробляла, ліки в аптеці не
купувала та залишала її без допомоги
тривалий час. Комунальні платежі
сплачували сусіди та знайомі за її
проханням, останнім часом ОСОБА_3
взагалі не приходить, за нею доглядають
сусіди, волонтери, носять їй їжу,
обробляють земельну ділянку,
допомагають вести господарство. З
приводу чого вона змушена була
звернутися за допомогою до служби по
обслуговуванню інвалідів та
пристарілих людей, де отримувала
допомогу.

У судовому засіданні позивач та
представник підтримали позовні вимоги,
про обставини справи пояснили, як
зазначено, вище. Позивач не бажає в
подальшому продовжувати договір,
оскільки відповідач ніяким чином їй не
допомагає, не відвідує та не утримує її,
а також посилалась на те, що вона
вимушена була звернутись за допомогою
в територіальний центр соціального
обслуговування і через невиконання
умов договору відповідачем, їй
допомагають сторонні особи. Позивач
просила повернули їй право власності
на житловий будинок у зв'язку з
невиконанням відповідачем умов
договору довічного утримання.

Представник відповідача в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала у повному обсязі, зазначивши,
що їй не зрозуміло, яку форму захисту
порушеного права обрано позивачем.
Оскільки між сторонами родинні
відносини, то відповідач не збирала
документальне підтвердження виконання
умов договору, просила застосувати
строк повної давності, оскільки з
моменту укладення договору минуло три
роки.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
показання свідків, вивчивши надані
докази, вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.744 ЦК України за
договором довічного утримання одна
сторона (відчужувач) передає другій
стороні (набувачеві) у власність
житловий будинок, квартиру або їх
частину, інше нерухоме або рухоме
майно, взамін чого набувач
зобов'язується забезпечувати
відчужувача утриманням та (або)
доглядом довічно.

Матеріалами справи встановлено, що 26
липня 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
укладено нотаріально посвідчений
договір довічного утримання, згідно
якому ОСОБА_2 передала у власність
ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1, а
ОСОБА_3 взяла на себе зобов'язання по
догляду та забезпеченню ОСОБА_2
Зокрема, відповідно до пунктів 4, 5
відповідач зобов'язалася довічно
повністю утримувати позивача,
забезчувати її харчуванням, одягом,
доглядом, необхідною допомогою.
Вартість матеріального забезпечення
(харчування, одягу, догляду та
необхідної допомоги) визначена
сторонами у розмірі 185,00грн. на місяць
(а.с.12-13).

Звертаючись до суду з позовом про
розірвання договору довічного
утримання ОСОБА_2 послалася на те, що
відповідач не виконує взагалі взяті за
договором на себе зобов'язання, не
здійснює за нею догляд, не здійснює
оплату комунальних послуг, не
допомагає по господарству та ін..

У силу вимог ст.755 ЦК України договір
довічного утримання може бути
розірваний за рішенням суду на вимогу
відчужувача у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх
обов'язків за договором незалежно від
його вини.

Умовами договору (п.6) також визначено,
що він може бути розірваний за згодою
сторін, а у випадку невиконання його
умов і відмови від добровільного
розірвання однієї із сторін - у
судовому порядку.

Правовим наслідком розірвання
договору довічного утримання у зв'язку
з невиконанням або неналежним
виконанням набувачем обов'язків за
договором є повернення до відчужувача
права власності на майно, яке було ним
передане (частина перша статті 756 ЦК
України).

Згідно з ч. 1 ст. 749 ЦК України у договорі
довічного утримання (догляду) можуть
бути визначені всі види матеріального
забезпечення, а також усі види догляду
(опікування), якими набувач має
забезпечувати відчужувача.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору, а згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України
боржник має виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання та звичаїв ділового
обороту.

Згідно з положеннями ст. ст. 610, 614 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання); відсутність
своєї вини доводить особа, яка порушила
зобов'язання.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 614 ЦК України
особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх належних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність свої вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання (ч. 2 ст. 614 ЦК
України).

Отже, з урахуванням підстав позову,
саме відповідач зобов'язаний довести
належне виконання умов договору
довічного утримання, що нею не
здійснено. Зокрема, не подано
відповідних доказів про належне
виконання взятих за договором на себе
зобов'язань в частині створення ОСОБА_2
умов по її догляду, тобто умов для
задоволення її потреб та нормальної
життєдіяльності.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 показали,
що вони ніколи ОСОБА_3 не бачили вдома у
ОСОБА_2, яка являється людиною похилого
віку, без руки, потребує постійного
догляду і цей догляд вони їй надають
кожен по мірі необхідності. Будинок та
земельна ділянка позивача знаходяться
у занедбаному стані, вони готовлять
їжу, обробляють земельну ділянку,
допомагають по господарству.

Водночас, вказані позивачкою обставини
і надані останньою письмові докази, а
також показання свідків доводять факт
невиконання відповідачем своїх
обов'язків за договором довічного
утримання. Зокрема, відповідачка не
здійснює оплату комунальних послуг, що
підтверджується копіями квитанцій,
наданих позивачем (а.с.20-27, 34-35), з акту
депутата Русько-Лозівської сільської
ради, складеного 24.12.2013 року у
присутності восьми свідків,
вбачається, що будинок ОСОБА_2
знаходиться у занедбаному стані,
холодний (а.с.14-15). До того ж, 13 грудня 2013
року між ОСОБА_2 та територіальним
центром соціального обслуговування
Дергачівської РДА укладено договір про
соціальне обслуговування (надання
соціальних послуг одинокого
громадянина з ІІІ групою рухової
активності, який діяв до 19.02.2014 року
(а.с.30-31).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати, які документально
підтверджені, у відповідності до
статті 88 ЦПК України суд покладає на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-216, 218 ЦПК
України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити у
повному обсязі.

Розірвати договір довічного
утримання, укладений 26 липня 2004 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений
державним нотаріусом Дергачівської
державної нотаріальної контори
Харківської області Задоріною Т.В.
зареєстрований в реєстрі за номером
1-1691 та повернути право власності
ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 950,00грн.
(дев'ятсот п'ятдесят гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Харківської області через
Дергачівський районний суд
Харківської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І.М. Нечипоренко