Справа № 191/494/14-ц
Провадження № 2/191/605/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року
м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Бондаренко Г.В.

при секретарі - Лободі Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Синельникове
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права
власності на квартиру в порядку
спадкування за законом та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визнання права власності на
? частину квартиру,

за участю позивача за первісним
позовом, відповідача за зустрічним
позовом та представника позивача за
первісним позовом -представника
відповідача за зустрічним позовом
ОСОБА_1,

представника позивача за первісним
позовом -представника відповідача за
первісним позовом ОСОБА_4,

відповідача за первісним позовом,
позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_3

В С Т
А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись з
позовом до ОСОБА_3 про визнання права
власності на квартиру в порядку
спадкування за законом, в
обґрунтування своїх вимог зазначили,
що 12 листопада 1994 року було укладено
шлюб між відповідачем по справі ОСОБА_3
та ОСОБА_5, шлюб зареєстрований
відділом реєстрації актів
громадянського стану виконкому
Синельниківської міської ради
Дніпропетровської області, актовий
запис № 262. 17 жовтня 2000 року ОСОБА_5
придбала на підставі договору
купівлі-продажу від 17 жовтня 2000 року
квартиру АДРЕСА_1. Договір посві дчено
приватним нотаріусом
Синельниківського міського
нотаріального округу
Дніпропетровської області та
зареєстровано Синельниківським БТІ 24
жовтня 2000 року за реєстром № 223. Вказана
квартира оформлена тільки на їм ім'я
ОСОБА_5, так як гроші для купівлі
квартири надали її батьки. Тому вказана
квартира не є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, а є
особистою приватною власністю дружини
- ОСОБА_5. Ринкова вартість квартири
складає 74 324,00 (сімдесят чотири тисячі
триста двадцять чотири) гривні, згідно
звіту про незалежну оцінку КП «СМБТІ
від 31 жовтня 2013 року. 27 грудня 2005 року
шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було
розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Після її
смерті відкрилася спадщина на квартиру
АДРЕСА_1. Заповіту ОСОБА_5 не залишила.
Спадкоємцями пер шої черги в порядку
спадкування за законом є позивачі по
справі, син спадкодавця ОСОБА_1, та мати
спадкодавця ОСОБА_2, і батько
спадкодавця - ОСОБА_6

ОСОБА_1 спадщину після смерті матері
прийняв, так як фактично проживав
разом із спадкодавцем і був
неповнолітнім на час відкриття
спадщини. Мати і батько спадкодавця
ОСОБА_6 і ОСОБА_2, спадщину після смерті
дочки прийняли, так як у встановлений
законом шестимісячний строк подали до
нотарі уса заяви про прийняття
спадщини. Тобто спадщину прийняли троє
спадкоємців, кожний по 1/3 частці
вказаної квартири. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер
ОСОБА_6 Після його смерті відкрилася
спадщина на 1/3 частку вищевказаної
квартири. Заповіту ОСОБА_6 не залишив.
Єдиним спадкоємцем першої черги в
порядку спадкування за законом є його
жінка, один із позивачів по справі,
ОСОБА_2. Спадщину після смерті чоловіка
вона прийняла, згідно із ст.1268 ЦК
України, так як постій но проживала
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини. Тобто на теперішній час є
двоє спадкоємців в порядку спадкування
за законом, це позивачі по справі:
ОСОБА_7, який успадкував 1/3 частку
вищезазначеної квартири та ОСОБА_2, яка
успадкувала 2/3 частки квартири.

ОСОБА_1 звернувся до державного
нотаріуса Першої Синельниківської
державної нотаріальної контори з
заявою про видачу йому свідоцтва про
право на спадщину за законом на частку
квартири, яка належала його матері
ОСОБА_5. Але нотаріус відмовив йому у
видачі цього свідоцтва, тому що частки
у спільному майні подружжя (його
батьків) не виділялися і частка у майні
спадкодавця не визначена, що
підтверджується постановою нотаріуса
про відмову у вчиненні нотаріальної
дії від 21 листопада 2013 року. Квартира
АДРЕСА_1 хоча і придбана в період шлюбу
між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, але належить
ОСОБА_5 на праві особистої приватної
власності, так як гроші на купівлю
квартири надали її батьки. Тому просять
визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1
в порядку спадкування за законом.
Визнати за ОСОБА_2 право приватної
власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1
в порядку спадкування за законом.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду
із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про визнання права власності на ?
частину квартиру, мотивуючи свої
вимоги тим, що 12 листопада 1994 року між
ним та ОСОБА_5 було укладено шлюб. 17
жовтня 2000 року вони з жінкою, на спільні
сумісні кошти, придбали на підставі
договору купівлі-продажу від 17.10.2000
року квартиру АДРЕСА_1. Хоча вказана
квартира і оформлена на ім'я його
покійної дружини ОСОБА_5, вона є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

27.12.2005 року шлюб між ним і ОСОБА_5 було
розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. І після її
смерті відкрилася спадщина тільки на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1. Заповіту
ОСОБА_5 не залишила. Спадкоємцями пер
шої черги в порядку спадкування за
законом є: син спадкодавця ОСОБА_1, мати
спадкодавця ОСОБА_2 і батько
спадкодавця ОСОБА_6 Спадщину після
смерті спадкодавця вони всі прийняли:
ОСОБА_1, так як фактично проживав разом
із спад кодавцем і був неповнолітнім на
час відкриття спадщини, а ОСОБА_2 і
ОСОБА_6, згідно із ст.1269 ЦК України, так
як у встановлений законом
шестимісячний строк подали до
нотаріуса заяви про при йняття
спадщини. Тому спадщину прийняли троє
спадкоємців, кожний по 1/6 частці (1/2:3)
вказаної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. Після його
смерті відкрилася спадщина на 1/6 частку
вищезазначеної квартири. Заповіту
ОСОБА_6 не залишив. Єдиним спадкоємцем
першої черги в порядку спадкування за
зако ном є його жінка - ОСОБА_2. Спадщину
після смерті чоловіка вона прийняла,
так як постійно проживала разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини. Тобто на теперішній час є
двоє спадкоємців в порядку спадкування
за законом на половину квартири, яка
належить ОСОБА_5, це ОСОБА_1, який
успадкував 1/6 частку та ОСОБА_2, яка
успадкувала 2/6 частки (1/6 +1/6) квартири.
Тому вважає, що за ним повинно бути
визнано право приватної власності на 1/2
частку вищевказаної квартири так як
квартира була придбана за час шлюбу.
Просить визнати за ним право приватної
власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1,
представник позивача ОСОБА_4 позовні
вимоги підтримали повністю, просили їх
задовольнити та визнати за ОСОБА_1
право приватної власності на 1/3 частку
квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом та визнати за ОСОБА_2 право
приватної власності на 2/3 частки
квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом. Зустрічний позов не визнали
та пояснили, що на даний час відповідач
разом з ними у спірній квартирі не
проживає, а мешкає окремо, гроші на
квартиру надавали батьки ОСОБА_5, яка
померла в 2006 році, тому у позивача за
зустрічним позовом ОСОБА_3 немає ніяких
підстав для визнання права приватної
власності на ? частку квартири.

В судовому засіданні позивач-
представник позивача ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив їх задовольнити. У задоволені
зустрічної позовної заяви просив
відмовити у повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом,
позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 в
судовому засіданні позовні вимоги по
первісному позову не визнав та просив в
його задоволені відмовити, тому, що
вважає, що квартиру вони з дружиною
придбали у шлюбі за сумісні кошти і
воно є спільною сумісною власністю і у
разі поділу їх частки визнаються
рівними. Зустрічний позов підтримав та
просив його задовольнити в повному
обсязі.

Свідок - ОСОБА_8. в судовому
засіданні пояснила, що зі сторонами по
справі перебуває в нормальних
відносинах. ОСОБА_3 є її рідним братом.
Віталій та покійна ОСОБА_5 перебували у
шлюбі з 1994 р. по 2005 рік. У 2000 році вони
придбали квартиру АДРЕСА_1 Брат ОСОБА_3
казав їй, що гроші на придбання
квартири надавали батьки ОСОБА_5 -
ОСОБА_2, та ОСОБА_6

Заслухавши пояснення сторін,
розглянувши матеріали справи та
оцінивши їх у сукупності, суд встановив
наступне.

Рішенням Синельниківського
міськрайонного Дніпропетровської
області від 14.08.2005 року, яке набуло
чинності 27.12.2005 року (а.с.10), встановлено,
що сторони з 12.11.1994 року перебували у
зареєстрованому шлюбі, шлюбно-сімейні
відносини були припинені з листопада
2004 року. Зазначеним рішенням шлюб між
сторонами був розірваний.

Як встановлено судом 17.10.2000 року між
ОСОБА_5 та ОСОБА_9 був укладений договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
посві дчено приватним нотаріусом
Синельниківського міського
нотаріального округу
Дніпропетровської області та
зареєстровано Синельниківським БТІ 24
жовтня 2000 року за реєстром № 223, (а.с.11).
Продаж квартири був вчинений за 12318
(дванадцять тисяч триста вісімнадцять)
гривень.

Зазначена квартира зареєстрована у
КП Синельниківське міжміське бюро
технічної інвентаризації за ОСОБА_5 на
підставі договору купівлі-продажу
квартири від 20.10.2000 року, записана в
реєстрову книгу № 108 за реєстровим № 223
від 24.10.2000 року (а.с.11-14).

Згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю
України, майно, нажите подружжям за час
шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном. Подружжя
користується рівними правами на майно
і в тому разі, якщо один з них був
зайнятий веденням домашнього
господарства, доглядом за дітьми або з
інших поважних причин не мав
самостійного заробітку.

Відповідно до ст.17 Закону України « Про
власність» майно, придбане внаслідок
спільної праці членів сім'ї, є їх
спільною власністю, якщо інше не
встановлено письмовою угодою між ними.

З огляду на наведені положення діє
презумпція виникнення права спільної
сумісної власності подружжя на майно,
якщо воно набуте ними за час шлюбу,
визнання ж такого майна особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
потребує доведення.

Станом на 2000 рік ОСОБА_3 перебував у
шлюбі з ОСОБА_5 і у подружжя виникло
право спільної сумісної власності , яке
врегульовано відповідно до норм
Кодексу про шлюб України та Закону
України «Про власність» (стаття 16
Закону України «Про власність»).

Позивачами не надано доказів, які б
свідчили про те, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_5
була письмова угода стосовно
належності права власності на
квартиру АДРЕСА_1 тільки ОСОБА_5.

Спірна квартира АДРЕСА_1 була придбана
у період шлюбу та оформлена на ОСОБА_5.

Посилання позивачів по первісному
позову на те, що спірна квартира
придбана за власні кошти, які були
отримані ОСОБА_5 від її батьків ОСОБА_2,
та ОСОБА_6 на придбання квартири не
можуть бути покладені судом в основу
рішення виходячи з такого:

Як вбачається з договору
купівлі-продажу квартири від 17.10.2000
року, продаж спірної квартири було
вчинено за 12318 грн.

Позивачами по первісному позову у
судовому засіданні не доведено того, що
гроші в розмірі 12318 грн., надавались їй
для придбання квартири . Належних та
допустимих доказів цього позивачами,
всупереч ст.ст. 10,58,59 ЦПК України, суду
не представлено.

Показання свідка ОСОБА_8. суд до уваги
не бере, так як вони не доводять та не
спростовують обставин по справі.
Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Наявність правовідносин,
що виникають з правочинів, для яких
законом установлено письмову форму, не
можуть стверджуватися показаннями
свідків.

Відповідно до ст.10 ЦПК України - сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 ст.11 ЦПК
України: суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною
власністю подружжя, оскільки була
придбана у період зареєстрованого
шлюбу.

У відповідності до ч.1 ст.28 Кодексу
про шлюб та сім'ю України, в разі поділу
майна, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, їх часки
визнаються рівними.

Тому незалежно від того, що спірна
квартира була зареєстрована на померлу
ОСОБА_5, вона належить сторонам у рівних
частках.

Виходячи з встановлених судом фактів,
доказів досліджених на їх
підтвердження; з урахуванням позовних
вимог, заявлених сторонами по справі -
суд приходить до висновку про часткове
задоволення первісної позовної заяви
та задоволення позовних вимог за
зустрічним позовом.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88,174, 209, 212,
214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В
:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання права власності на
квартиру в порядку спадкування за
законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1
в порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 право приватної
власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1
в порядку спадкування за законом після
смерті доньки ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 та смерті чоловіка ОСОБА_6,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зустрічний позов ОСОБА_3
задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на 1/2 частку квартири
АДРЕСА_1, як спільне сумісне майно
подружжя. .

На рішення суду протягом десяти днів
з дня його проголошення до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Синельниківський
міськрайонний суд може бути подана
апеляційна скарга. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: Г. В. Бондаренко