Справа № 370/2432/13ц Головуючий у І
інстанції Устимчук М.Ю.Провадження №
22-ц/780/2293/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

05 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі :

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Сержанюка А.С.,
Журби С.О.,

При секретарі - Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Макарівського районного суду
Київської області від 26 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Макарівської селищної ради
Макарівського району Київської
області, ОСОБА_1, третя особа:
Управління Держкомзему у
Макарівському районі Київської
області про визнання незаконним
рішення селищної ради та визнання
недійсним державного акту на право
власності на землю, -

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, пояснення осіб, які
брали участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

в с т а н о
в и л а :

ОСОБА_2 звернувся в Макарівський
районний суд Київської області з
позовом до Макарівської селищної ради
Макарівського району Київської
області, ОСОБА_1, третя особа:
Управління Держкомзему у
Макарівському районі Київської
області в якому просив визнати
незаконним рішення селищної ради та
визнати недійсним державний акт на
право власності на землю, виданого на
ім'я відповідачки ОСОБА_1

В обґрунтування своїх позовних
вимог, позивач посилався на те, що він
проживає в АДРЕСА_1.

Починаючи з 1978 року, його батьки
користуються земельною ділянкою 0, 12
га., по АДРЕСА_2. На даний час позивач
являється власником 1/2 частини
житлового будинку АДРЕСА_2, на підставі
рішення виконавчого комітету
Макарівської селищної ради Київської
області №53 від 12.09.1989 року, рішення
виконавчого комітету Макарівської
селищної ради Київської області №102
від 29.06.1999 року та договору дарування.

Згідно рішення засідання правління
колгоспу « Комуніст», протокол №9 від
25.07.1989 року, під зазначеним житловим
будинком йому було виділено земельну
ділянку площею 0,03 га. Тобто, з 1989 року в
його володінні знаходиться земельна
ділянка для обслуговування житлового
будинку та господарських споруд площею
0,03 га. по АДРЕСА_1.

Рішенням сесії Макарівської
селищної ради Київської області
№270-16-ХХІV від 03.06.2004 року, йому надано
дозвіл на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
складання державних актів на право
власності на земельну ділянку площею
0,03 га., для обслуговування житлового
будинку, господарських споруд і
будівель по АДРЕСА_1. Дане рішення було
скасоване рішенням Макарівської
селищної ради Київської області №317-17-V
від 18.10.2007 року і водночас рішенням
сесії Макарівської селищної ради
Київської області №306-17-V від 18.10.2007 року
йому надано дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо складання державних актів на
право власності на земельну ділянку
площею 0,03 га. для обслуговування
житлового будинку, господарських
споруд і будівель по АДРЕСА_1.

В ході виготовлення технічної
документації на земельну ділянку,
позивачем встановлено, що на його
земельну ділянку площею 0, 03 га., якою
він володіє з 1989 року, існує накладка
суміжного землевласника ОСОБА_1

ОСОБА_1 оформила суміжну земельну
ділянку для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських споруд площею 0,15 га. на
підставі рішення Макарівської
селищної ради Київської області №
486-32-ІV від 31.10.2005 року «Про надання
дозволів на виготовлення технічної
документації для передачі земельних
ділянок у власність».

Рішенням Макарівської селищної рада
Київської області №349-19-ІV від 28.12.2007
року «Про передачу земельних ділянок у
власність» ОСОБА_1 було затверджено
технічну документацію із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку розміром 0,1337 га. для
будівництва і обслуговування житлових
будинків по АДРЕСА_3 та надано дозвіл на
виготовлення державного акта на право
власності на земельну ділянку.

Вважає рішення Макарівської
селищної ради Київської області
№349-19-ІV

від 28.12.2007 року «Про передачу земельних
ділянок у власність» в частині
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право на
земельні ділянки та надання дозволу на
виготовлення державного акту на право
власності на землю ОСОБА_1 незаконним,
таким що порушує його гарантоване
Конституцією України право власності
на земельну ділянку.

Просив задовольнити його позовні
вимоги в повному обсязі.

Заочним рішенням Макарівського
районного суду Київської області від
26.12.2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вище зазначеним
рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просила, рішення Макарівського
районного суду Київської області від
26.12.2013 року скасувати, ухвалити нове
рішення про відмову ОСОБА_2 в
задоволенні позову так як вважає, що
вирішуючи спір, Макарівський районний
суд Київської області не правильно
застосував норми матеріального права,
які не поширюються на дані
правовідносини.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідно до
Протоколу №7 засідання правління
колгоспу «Комуніст» смт. Макарів,
Макарівського району, Київської
області від 03.07.1978 року було виділено
присадибну земельну ділянку розміром
0,12 га., матері позивача ОСОБА_3

Земельна ділянка розміром 700 кв.м.
була відведена матері позивача ОСОБА_3
для будівництва індивідуального
житлового будинку і господарських
будівель на землях присадибного фонду
колгоспу «Комуніст», та 24.10.1979 року №300
їй було видано Свідоцтво на забудову,
на підставі рішення виконавчого
комітету Макарівської селищної
районної Ради

народних депутатів Київської області
від 25.04.1979 року. Додатками до цього є
план забудови садиби від 16.05.1980 року.

На підставі рішення виконавчого
комітету Макарівської селищної ради
Київської області №53 від 12.09.1989 року,
рішення виконавчого комітету

Макарівської селищної ради Київської
області №102 від 29.06.1999 року та договору
дарування від 21.09.1989 року, ОСОБА_2
являється власником 1/2 частини
житлового будинку АДРЕСА_2.

Згідно рішення засідання правління
колгоспу «Комуніст» смт. Макарів,
Макарівського району, Київської
області, протоколу №9 від 25.07.1989 року,
під зазначеним житловим будинком
позивачу було виділено земельну
ділянку площею 0, 03 га. (архівний витяг №
831 від 20.11.2006 року).

Тобто, як вважає суд першої
інстанції, з 1989 року в володінні
позивача знаходиться земельна ділянка
для обслуговування житлового будинку
та господарських споруд площею 0,03 га.
по АДРЕСА_1, посилаючись на витяг з
земельно-шнурової книги №22 від 23.10.2013
року та довідку Макарівської селищної
ради Київської області від 22.11.2007 року
№6947, в яких зазначено, що з 1989 року за
ОСОБА_2 закріплено земельну ділянку
площею 0, 03 га. для будівництва та
обслуговування жилого будинку по
АДРЕСА_1.

Рішенням сесії Макарівської
селищної ради Київської області
№270-16-ХХІV від 03.06.2004 року позивачу було
надано дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо складання державних актів на
право власності на земельну ділянку
площею 0,03 га. для обслуговування
житлового будинку, господарських
споруд і будівель по АДРЕСА_1, яке було
скасоване рішенням Макарівської
селищної ради Київської області №317-17-V
від 18.10.2007 року і водночас рішенням
сесії Макарівської селищної ради
Київської області №306-17-V від 18.10.2007 року
йому надано дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо складання державних актів на
право власності на земельну ділянку
площею 0,03 га. для обслуговування
житлового будинку, господарських
споруд і будівель по АДРЕСА_1.

Листом від 20.08.2013 року №01-10/09,
Управління Держземагенства в
Макарівському районі Київської
області повідомило, що в результаті
розроблення технічної документації із
землеустрою щодо складання
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку ОСОБА_2 площею 0,03 га.
по АДРЕСА_1 та обмінного файлу,
розроблених землевпорядною
організацією ТОВ « Юкатан», виявлено
взаємне перекриття вищезазначеної
земельної ділянки та земельної ділянки
ОСОБА_1 Орієнтовна площа взаємного
перекриття становить 0,0139 га.

ОСОБА_1 оформила суміжну земельну
ділянку для будівництва та
обслуговування жилого будинку, площею
0,15 га. на підставі рішення Макарівської
селищної ради Київської області
№486-32-ІV від

31.10.2005 року «Про надання дозволів на
виготовлення технічної документації
для передачі земельних ділянок у
власність».

Рішенням Макарівської селищної ради
Київської області №349-19-ІV від 28.12.2007
року «Про передачу земельних ділянок у
власність» ОСОБА_1 було затверджено
технічну документацію із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку розміром 0,1337 га. для
будівництва і обслуговування житлових
будинків по АДРЕСА_3 та надано дозвіл на
виготовлення державного акта на право
власності на земельну ділянку.

09.04.2008 року на підставі рішення
Макарівської селищної ради Київської
області №349-19-IV від 28.12.2007 року ОСОБА_1
отримала державний акт серії ЯЖ №326668
на право власності на земельну ділянку
площею 0,1376 га. для будівництва та
обслуговування жилого будинку по
АДРЕСА_3.

Задовольняючи позовні вимоги
позивача, суд першої інстанції виходив
з того, що на момент затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на належну
ОСОБА_1 земельну ділянку, розміром 0,1337
га. для будівництва і обслуговування
житлових будинків по АДРЕСА_3,
вищезазначена технічна документація
не відповідала вимогам чинного
законодавства, а саме - не було
погоджено межі з суміжним
землекористувачем, а також те, що за
ОСОБА_2, відповідно до п. 7 Перехідних
положень ЗК України 2001 року збереглося
право на земельну ділянку площею 0,03 га.
з цільовим призначенням - для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, яка без вилучення
незаконно була передана відповідачу.

Такі висновки Макарівського
районного суду Київської області
колегія суддів вважає помилковими, які
призвели до ухвалення незаконного
заочного рішення, так як судом першої
інстанції при ухваленні оскаржуваного
рішення не враховано те, що згідно ст. 377
ЦК України, ст. 120 ЗК України до особи,
яка придбала житловий будинок, будівлю
або споруди, переходить право
власності на земельну ділянку, на якій
вони розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах встановлених
договором.

Якщо житловий будинок, будівля або
споруда розміщені на земельній
ділянці, наданій у користування, то у
разі їх відчуження до набувача
переходить право користування тією
частиною земельної ділянки, на якій
вони розміщені, та на частину ділянки,
яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідно до договорів
купівлі-продажу від 10 червня 2005 року та
від 25 вересня 2005 року, укладених між
ОСОБА_1 (покупцем) та продавцем в особі
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_1 було придбано
два житлових будинки, які розташовані
по АДРЕСА_3 на земельній ділянці площею
0,1375 га., яка перебувала у їх
користуванні, що підтверджується
записом у земельно-шнуровій книзі та
архівним витягом, тому, колегія суддів
приходить до висновку про те, що до
відповідача перейшло право
користування земельною ділянкою, а
тому, вона мала право на отримання у
власність вище зазначену земельну
ділянку.

Так як рішенням селищної ради від
31.10.2005 року ОСОБА_1 було надано дозвіл на
приватизацію земельної ділянки, тому,
представником селищної ради, в
присутності СПД ОСОБА_6 з яким
відповідачем було укладено угоду щодо
виготовлення технічної документації
для безоплатної передачі земельної
ділянки у власність, її, як
землекористувача, ОСОБА_2, як суміжного
землекористувача - позивача по справі,
було складено акт погодження зовнішніх
меж, який було скріплено печаткою

селищної ради, що підтверджується
актом доданим до заяви про перегляд
заочного рішення суду.

Також, на підтвердження складання
акту погодження меж між сторонами по
справі, є пояснення ОСОБА_2, які
викладені в постанові про відмову в
порушенні відносно ОСОБА_1
кримінальної справи від 11.08.2008 року, з
яких вбачається, що ОСОБА_2 погоджував
межі з спірною суміжною земельною
ділянкою, що підтверджується вказаною
постановою, яка знаходиться в справі.

За таких обставин, висновок
Макарівського районного суду
Київської області про те, що ОСОБА_1, при
виготовленні технічної документації
на вище вказану земельну ділянку не
погоджувала меж з суміжним
землекористувачем, а саме з ОСОБА_2 не
відповідає дійсності та є
безпідставним.

Разом з тим, не заперечуючи того, що
протоколом правління колгоспу
«Комуніст» смт. Макарів, Макарівського
району, Київської області №9 від 25.07.1989
року ОСОБА_2 було виділено 0.03 га.
земельної ділянки під подарований йому
в майбутньому житловий будинок, суд
першої інстанції не врахував наступних
обставин.

Так, суд не врахував, що оскільки
ОСОБА_2 набув право власності на
частину житлового будинку 21.09.1989 року,
та правлінням колгоспу «Комуніст» смт.
Макарів, Макарівського району,
Київського району в 1989 році було
рекомендовано загальним зборам
виділити йому земельну ділянку, тому,
право ОСОБА_2 на спірну земельну
ділянку повинні регулюватися нормами
ЗК України в редакції 1970 року, а не
нормами ЗК України в редакції 1990 року,
на який посилається суд.

В ст. 70 ЗК України в редакції 1970 року
передбачено, що набуття права
власності на жилий будинок і
господарські будівлі, належні до цього
колгоспного двору, не дає права на
користування присадибною земельною
ділянкою в розмірі, яким користувався
колгоспний двір.

Якщо особа, яка набула права
власності на жилий будинок і
господарські будівлі, не є
колгоспником, земельна ділянка їй може
бути надана в порядку і розмірах,
передбачених статтями 77, 78, 106-1 цього
Кодексу.

В ст. 77 ЗК України в редакції 1970 року
зазначено, що радгоспи та інші державні
сільськогосподарські підприємства,
організації і установи надають
присадибні ділянки або городи із
земель, призначених для цієї мети,
постійним робітникам і службовцям, а
також вчителям, лікарям та іншим
спеціалістам, які працюють і
проживають у сільській місцевості.
Надання присадибних ділянок або
городів провадиться на основі рішення
адміністрації радгоспів та інших
сільськогосподарських підприємств,
організацій і установ.

Колгосп за рішенням загальних зборів
членів колгоспу (зборів уповноважених)
надає присадибні земельні ділянки
вчителям, лікарям та іншим
спеціалістам, які працюють і
проживають у сільській місцевості.

Згідно ст. 106-1 вказаного Кодексу
перехід права власності на жилий
будинок, розташований у сільському
населеному пункті, не тягне за собою

переходу права користування
присадибною земельною ділянкою.
Надання присадибної земельної ділянки
особі, до якої перейшло право власності
на жилий будинок, провадиться на
загальних підставах, відповідно до
вимог цього Кодексу.

Посилаючись на вищезазначений
протокол правління колгоспу, суд не

врахував, що даним протоколом,
правління колгоспу лише рекомендовано
загальним зборам колгоспу «Комуніст»
смт. Макарів, Макарівського району,
Київської області виділити ОСОБА_2
земельну ділянку площею 0,03 га.

Проте, в матеріалах цивільної справи
немає доказів прийняття загальними
зборами колгоспу «Комуніст» рішення
про виділення ОСОБА_2 такої земельної
ділянки, а також документів, які б
підтверджували встановлення на
місцевості меж цієї земельної ділянки,
датованих 1989 - 1990 роками, що є
обов'язковою умовою для використання
земельної ділянки.

Разом з тим, посилаючись на ч. 1 ст. 22
ЗК України в редакції 1990 року,
відповідно до якої, право власності на
землю або право користування наданою
земельною ділянкою виникає після
встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує це право, а
також на Декрет КМ України «Про
приватизацію земельних ділянок» від
26.12.1992 року, згідно якого, право
власності на земельну ділянку
посвідчується відповідною радою, про
що робиться запис у
земельно-кадастрових документах,
Макарівський районний суд Київської
області не врахував відсутності
рішення органу місцевого
самоврядування про передачу земельної
ділянки у власність ОСОБА_2, на підставі
якого було б зроблено запис у
земельно-шнурову книгу про земельну
ділянку. Крім вказаного, всупереч
вимогам вище зазначеної статті, суд
проігнорував відсутність у ОСОБА_2 акту
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), що є
обов'язковою передумовою набуття права
власності або права користування
земельною ділянкою.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що висновок суду першої
інстанції про те, що ОСОБА_2 набув право
власності на спірну земельну ділянку
площею 0,03 га. є надуманим, так як не
підтверджується доказами.

Також, є сумнівним посилання
Макарівського районного суду
Київської області, як на доказ
порушених прав ОСОБА_2 на земельну
ділянку, довідку Управління
Держземагенства у Макарівському
районі Київської області від 20.08.2013
року, так як обмінний файл, який
розроблений ТОВ «Юкатан» на підставі
невідомих матеріалів, без залучення
відповідача, як суміжного
землекористувача, не може слугувати
належним та допустимим доказом.

Згідно рішення Бородянського
районного суду Київської області від
13.08.2010 року, яке набрало законної
сили 24.11.2010 року, відмовлено ОСОБА_7,
ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог у
справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа: Макарівська
селищна рада Київської області,
Управління земельних ресурсів в
Макарівському районі Київської
області про усунення перешкод в
користуванні земельними ділянками та
визнання державного акту на право
власності на земельну ділянку не
чинним та його скасування, визнання не
чинним акта погодження меж та
задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 за
позовом ОСОБА_1 до Макарівської
селищної ради Київської області, третя
особа: ОСОБА_7 про визнання недійсним
рішення Макарівської селищної ради
Київської області від 01.07.2008 року
№476-26-V, про скасування рішення селищної
ради від 31.10.2005 року за №486-32-IV про
надання дозволу на виготовлення
технічної документації для передачі
земельної ділянки площею 0,15 га. у
власність.

Вказаним рішенням Бородянського
районного суду Київської області від
13.08.2010 року вже були встановлені
обставини, які підлягали доказуванню
при розгляді вище вказаної справи в
Макарівському районному суді
Київської області, а саме: обставини
погодження меж між сторонами по справі,
межі та набуття відповідачем права
власності на спірну земельну ділянку
на якій розташовані придбані ОСОБА_1
житлові будинки, тому, у відповідності
до ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що позивачем, відповідно до
вимог ст. 60 ЦПК України не доведено в
суді ті обставини на які він посилався
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Таким чином, заочне рішення
Макарівського районного суду
Київської області від 26.12.2013 року
необхідно скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову ОСОБА_2 в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Заочне рішення Макарівського
районного суду Київської області від
26 грудня 2013 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_2 до Макарівської селищної ради
Макарівського району Київської
області, ОСОБА_1, третя особа:
Управління Держкомзему у
Макарівському районі Київської
області про

визнання незаконним рішення селищної
ради та визнання недійсним

державного акту на право власності на
землю.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: