інстанції Протасова О.М.Провадження №
22-ц/780/2673/14 Доповідач у 2
інстанції ПриходькоКатегорія 40
УХВАЛА

Іменем України

16 квітня 2014 року колегія судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній
Д.О.,

при секретарі: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому
судовому засіданні в місті Києві
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 26 лютого 2014 року за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про усунення перешкод у праві
користування квартирою та вселення,-

встановила:

у листопаді 2013 року позивач, власниця 1/2
частини квартири АДРЕСА_1, звернулась
до суду до відповідача - власниці іншої
1/2 частини цієї квартири, з позовом про
усунення перешкод у користуванні цією
квартирою шляхом вселення, вказавши, що
ця частина квартири належить їй згідно
з рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 30 листопада 2012 року.

Також зазначила, що на час розгляду
справи в квартирі ніхто не
зареєстрований та не проживає, однак
вона не може потрапити до квартири,
оскільки не має ключів. Відповідач
передати їй ключі відмовляється і
таким чином перешкоджає користуватись
квартирою.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 26 лютого 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
представник ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій посилається на те, що
рішення необґрунтоване та ухвалене з
порушенням вимог чинного
законодавства України, просив
скасувати рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 26 лютого 2014 року та ухвалити нове,
яким задовольнити позов, а саме:
усунути перешкоди у здійсненні права
користування та розпорядження
належною позивачці 12 частиною квартири
АДРЕСА_1 шляхом вселення її та
зобов»язання відповідача ОСОБА_2 не
чинити їй перешкоди в користуванні
вказаною квартирою.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.60, ч.1 ст.61 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень;
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі,
доказуванню не підлягають.

Судом встановлено, що відповідно
до рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 30 листопада 2012 та витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно судом встановлено, що
позивач є власницею 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1.

Власницею іншої 1/2 частини вказаної
квартири є відповідач на підставі
договору купівлі-продажу від 25 лютого
2011 року, посвідченого Першою
Білоцерківською міською державною
нотаріальною конторою за р/н 2-466,
визнаного частково недійсним
зазначеним вище судовим рішенням .

Відповідно до довідки «ЖЕК №1»
вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1, яка є
однокімнатною, будь-які особи не
зареєстровані.

Сторонами визнається, що на даний час у
спірній квартирі проживає син
відповідача, яка замок від квартири не
міняла.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Як вбачається з матеріалів справи,
будь-яких доказів того, що відповідач
порушив, не визнає або оспорює права
позивача, останній суду не надав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч.1 ст.358 ЦК України, право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

За змістом цієї норми та ч.2 ст.15, ст.16
того ж Кодексу, у випадку відсутності
згоди цивільне право кожного зі
співвласників може бути захищене у
спосіб, передбачений нормами
цивільного законодавства, договором
або законом.

При відмові в задоволенні позову
суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що будь-яких
доказів того, що відповідачка чинить
перешкоди у праві користування
квартирою позивачці, останньою не
подано.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі
про необґрунтованість та ухвалення
рішення з порушенням вимог чинного
законодавства України на переконання
колегії суддів апеляційної інстанції,
не знайшли свого підтвердження і
повністю спростовуються дослідженими
належними та допустимими доказами по
справі.

За таких обставин, колегія судів,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
вірно послався на закон, що регулює
спірні правовідносини, дійшов
правильного висновку про відмову в
задоволенні позову.

Оскільки рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
апеляційну скаргу і залишити рішення
суду без змін.

На підставі наведеного, керуючись:
ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України
колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 26 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді