АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 615/570/13-ц.
Головуючий 1 інст. -
Провадження № 22ц/790/901/14
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 травня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді -
КРУГОВОЇ С.С.

суддів колегії
-ЯЦИНИ В.Б.

-
ХОРОШЕВСЬКОГО О.М.

при секретарі
- Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засідання в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк" на рішення Валківського
районного суду Харківської області від
20 листопада 2013 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою, в якій просив стягнути
солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на свою
користь суму заборгованості за
кредитним договором № 860/13-27/18/3/7-018 від
06.03.2007 року в розмірі 46 899,51 грн., що
складається із заборгованості за
кредитом 40 337,88 грн., пені за
несвоєчасне повернення кредиту 6 158,25
грн. та інфляційних витрат за кредитом
403, 38 грн., а також стягнути з
відповідачів солідарно на користь
позивача сплачений ним судовий збір в
розмірі 468, 99 грн.

Рішенням Валківського районного суду
Харківської області від 20 листопада 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
Валківського районного суду
Харківської області від 20 листопада 2013
року скасувати та постановити нове,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

В обгунтування апеляційної скарги
зазначає, що рішення суду першої
інстанції прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Також вказує, що 07 березня 2007 року між
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк» в
особі начальника Комунального
відділення Харківської обласної філії
«Укрсоцбанк» (далі-Банк) було укладено
Кредитний договір № 860/13-27/18/3/7-018 і Банк
надав відповідачу ОСОБА_3 кредит у сумі
150 000,00 грн., зі сплатою процентів 17,7
річних та комісій, в розмірі та порядку,
визначеними тарифами, та кінцевим
строком погашення заборгованості не
пізніше 04 березня 2012 року.

14 червня 2010 року найменування
Акціонерно-комерційний банк
соціального розвитку «Укрсоцбанк»
було змінено на Публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк», який є його
правонаступником, а також відповідно
до абзацу 5 п. 1.2. Статуту ПАТ
«Укрсоцбанк» від 14.06.2010 року, Банку
належать всі права та обов'язки, все
рухоме та нерухоме майно, які належать
АКБ СР «Укрсоцбанк».

Зазначає, що 01 жовтня 2008 року Банком
було направлено лист-повідомлення про
підвищення відсоткової ставки до 19,7 % з
20 жовтня 2008 року, даний факт
підтверджується повідомленням про
вручення даного листа від 15 жовтня 2013
року.

Вказує, що листом № 18-311/3496-14715
Національний банк України звернув
увагу банків на випадки, за яких
можливе внесення змін до діючих
кредитних договорів в частині вартості
кредиту, зокрема, зміна процентної
ставки за кредитом має бути адекватною
тим подіям, які мали безпосередній
вплив на вартість кредитних ресурсів.

Зазначає, що суттєвий сплив на рівень
відсоткової ставки здійснює інфляція
та, враховуючи ситуацію знецінення
національної грошової валюти у 2008 році,
Банк був змушений підвищити відсоткову
ставку і зробив це належним чином.

Посилаючись на ст.. 572 Цивільного
кодексу України та Законів України
«Про заставу» та «Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень» зазначає, що в силу застави
Кредитор має право у разі невиконання
Боржником зобов'язання, забезпеченого
заставою, одержати задоволення за
рахунок заставленого майна переважно
перед іншими Кредиторами цього
Боржника, якщо інше не встановлено
Законом та наголошує, що арешт на
транспортний засіб відноситься до
публічних обтяжень, що потребує
обов'язкового погодження з основним
Кредитором, поданій справі з Банком.

Також зазначає, що відповідно до ст. 54
Закону України «Про виконавче
провадження», 16 лютого 2010 року Банк
звернувся до ВДВС Валківського РУЮ
Харківської області з заявою в якій
повідомляв, що автомобіль, який
належить відповідачу та відносно якого
проводиться аукціон з продажу
знаходиться в заставі відповідно
договору № 860/14-27/18/3/7-028 від 06 березня 2007
року, а також повідомляв, що на цей час є
рішення суду відповідно до якого
відповідач ОСОБА_3 має заборгованість
перед Банком в розмірі 117 323, 21 грн.

Звертає увагу на те, що відповідачі на
момент направлення раніше зазначеного
листа-повідомлення знаходились в
законно зареєстрованому шлюбі.

Керуючись нормами Цивільного кодексу
України зазначає, що за договором
поруки Поручитель поручається перед
Кредитором Боржника за виконання ним
свого обов'язку та Боржник і поручитель
відповідають перед Кредитором як
солідарні боржники, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Постановляючи рішення про
відмову в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
Банком були порушені умови договорів,
укладених з ОСОБА_3 (підвищена
процентна ставка без згоди боржника) , а
також вимоги чиного законодавства,
зокрема вимоги ЗУ "Про заставу".
Відносно відповідача ОСОБА_4 суд вважав
поруку припиненою.

З таким висновком суду, судова
колегія погоджується частково з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Проте зазначеним вимогам рішення
суду в частині відмови в задоволенні
позову відносно відповідача ОСОБА_3 - не
відповідає.

При винесенні рішення, суд послався на
те, що обставини свідчать про порушення
Банком умов, передбачених укладеними з
відповідачем ОСОБА_3 договорами, а
також вимог чинного законодавства,
зокрема вимог Закону України «Про
заставу» та на неналежне виконання
Банком свого обов'язку з належного
повідомлення про зміни у договорі та
інші несприятлеві наслідки для
позивача.

При цьому, як вбачається з позову його
предметом не є нараховані проценти і
тому порушення Банком порядку
збільшення процентної ставки не має
правового значення для вирішення спору
про стягнення заборгованості по
кредиту і пені .

Тобто, висновки суду не відповідають
обставинам справи, що згідно п.3 ч.1 ст.309
ЦПК України є підставою для зміни
рішення суду першої інстанції і
часткове задоволення позову відносно
відповідача ОСОБА_3 з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 06.03.2007 року між
позивачем і ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № 860/13-27/18/3/7-018, згідно
умов якого Банк надає відповідачу у
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості і платності та цільового
характеру використання грошові кошти в
сумі 150000.00 грн. зі сплатою процентів 17,70
відсотків річних, з порядком погашення
суми основної заборгованості в сумі 2500
щомісяця, з кінцевим терміном
повернення основної заборгованості до
04.03.2012 року.

Згідно з п.1.2 Кредитного договору
кредит надається відповідачу на
наступні цілі: оплати придбаного
автомобіля марки Ssang Young Rexton 11, 2007 року
випуску, колір чорний згідно з
договором N 002/S-07 від 05.03.2007 року, наданим
ІП „АІС-ХАРКІВ".

В якості забезпечення відповідачем
своїх зобов'язань щодо погашення
кредиту, відсотків, можливих пені та
штрафних санкцій, а також інших витрат
на здійснення забезпеченої заставою
вимоги відповідно до п.1.3 Кредитного
договору сторони уклали Договір
застави майна № 860/14-27/18/3/7-028 від 06.03.2007
року, визначеного п.1.2 цього Договору та
Договір поруки № 860/14-27/18/3/7-029 від 06.03.2007
року фінансовим поручителем
відповідно до якого є ОСОБА_4.

За змістом ст.4 Кредитного договору у
разі прострочення позичальником
строків сплати процентів, визначених
п.2.4 цього договору, а також
прострочення строків повернення
кредиту, визначених п.1.1 договору,
позичальник сплачує пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
несвоєчасно сплаченої суми за кожний
день прострочення, що діє у період
прострочення. Нарахування пені за
невиконання цих зобов'язань
припиняється через один рік від дня,
коли будь- яке з таких зобов'язань мало
бути виконане.

Відповідно до ч.І ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі і на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За правилами ст.1054 ЦК України надання
кредитів та їх повернення здійснюється
виключно на договірних відносинах,
зміна або розірвання договору
відповідно до положень ст. 651 ЦК України
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

У відповідності до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору. При
цьому, згідно ч.І ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Згідно копії меморіального ордеру №
410009 від 06.03.2007 року кредитні кошти в
сумі 150000 грн. позивачем перераховано на
рахунок ІП „АІС-ХАРК1В", як оплата за
автомобіль марки Ssang Young Rexton 11, 2007 року
випуску, згідно з договором N 002/S-07 від
05.03.2007 року. (а.с.45)

Як вбачається із наданого позивачем
розрахунку заборгованості відповідач
сплатив 109662 грн. 12 коп. Заборгованість
по кредиту складає 40337 грн. 88 коп.
62,12) (а.с.15).

До сплаченої суми по кредиту також
увійшла 21.04.2010 року сума 64 579,65 грн.
(а.с.15, 82) від реалізації заставленого
автомобіля.

При цьому, як вбачається з листа
начальника ВДВС Валківського
райуправління юстиції в Харківській
області від 15.10.2013 року відповідно до
розпорядження № 485-2 від 7 квітня 2010 року
перераховано на рахунок ХФ АКБ
"Укрсоцбанк" від реалізації
арештованого майна боржника ОСОБА_3
було суму в розмірі 75 000,24 грн.. (а.с.114).

Згідно розрахунку (а.с.199 зворот) 21.04.2010
року сума 8530 грн. 52 коп. була зарахована
на погашення процентів.

З огляду на те, що позивачем не надано
доказів на спростування отримання ним
від реалізації автомобіля 75000,24 грн. , а
зараховано на рахунок відповідача лише
73110 грн. 17 коп. (64579,65+8530,52), судова колегія
вважає за необхідне зменшити суму
заборгованості 40337,88 грн. на 1890 грн. 07
коп. (75000,24-73110,17) і стягнути на користь
позивача заборгованість по кредиту 38447
грн. 81 коп..

Крім заборгованості за кредитом ,
позивач просить стягнути інфляційні
витрати за кредитом 403,38 грн. і пеню 6158,25
грн.

В частині стягнення інфляційних витрат
позов підлягає задоволенню, в частині
стягнення пені частковому задоволенню.

Позивачем надано розрахунок пені з 11
березня 2012 року по 11 березня 2013 року,
тоді як з позовом він звернувся 4 квітня
2013 року і період нарахування пені
повинен складати в межах одного року з 5
квітня 2012 року по 11 березня 2013 року - 340
днів.

Сума пені , яка підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача
становить 5446 грн. 77 коп. (38447,81х340х15%:360).

Всього підлягає задоволенню позов на
суму 44297 грн. 96 коп. (38447,81+5446,77+403,38).

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч.1 і п.4 ч.3 ст.79 ЦПК
України судові витрати складаються з
удового збору та витрат, пов»язаних з
розглядом справи.

Матеріалами справи
підтверджується, що позивачем було
сплачено судовий збір при зверненні до
суду першої інстанції 468,99 грн.(а.с.1) і
до суду апеляційної інстанції 234,49 грн.
(а.с.150).

Пропорційно задоволеним позовним
вимогам з відповідача ОСОБА_3 на
користь позивача підлягає стягненню
442,98 грн. та 221,49 грн., всього 664,47 грн.

Що стосується позовних вимог щодо
стягнення заборгованості за Кредитним
договором з ОСОБА_4, суд першої
інстанції правильно дійшов висновку
про відмову у задоволенні позову.

Судом встановлено, що обов'язок ОСОБА_3
щодо повернення всієї суми
заборгованості за Кредитним договором
04.03.2012 року.

Згідно ч.4 ст.559 ЦК України вимога до
поручителя повинна була бути
пред'явлена впродовж шести місяців з
моменту настання строку виконання
зобов'язання у повному обсязі, а саме з
04.03.2012 року.

Отже , слід вважати поруку припиненою,
оскільки кредитор протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явив вимогу до поручителя.

Керуючись ст. 526, 559,651,1054 ЦК України,
ст.10,303,305,307,309,316,319 ЦПК України , колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк" -
задовольнити частково.

Рішення Валківського районного
суду Харковіської області від 20
листопада 2013 року - змінити. Позов
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1,
ІПН НОМЕР_1 на користь Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
заборгованість за кредитним договором
в сумі 44297 (сорок чотири тисячі двісті
дев"яносто сім) грн. 96 коп. і судові
витрати 664 (шістсот шістдесят вісім)
грн. 47 коп. , всього 44 962 (сорок чотири
тисячі дев"ятсот шістдесят дві) грн. 43
коп.

В частині відмови в задоволенні
позову до ОСОБА_4 -рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення. Касаційна скарга може
бути подана безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий суддя -
Судді колегії -