Справа № 345/6963/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1089/2014
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л.Б.
Суддя-доповідач Ясеновенко Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Вакарук В.М.,
Проскурніцького П.І.,

секретаря Гавриляк Є.М.,

з участю ОСОБА_2 та його
представника, представників сільської
ради та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
Завадківської сільської ради, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання права
власності на частину домоволодіння за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 03
квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

11.12.2013 року ОСОБА_3 звернувся з позовом
до Завадківської сільської ради,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання
права власності на частину
домоволодіння.

В заяві зазначив, що до 03.03.2000 року
проживав та був зареєстрований в
АДРЕСА_1, який згідно витягу з
погосподарської книги №5 за 1980-1990 роки
виконкому Завадківської сільської
ради станом на квітень 1990 року
відносився до категорії колгоспного
двору.

Посилаючись на те, що станом на 15 квітня
1991 року у даному господарстві
проживали разом з ним його батьки, брат
та двоє сестер, кожен з яких мав право
на частку у майні колгоспного двору,
просив визнати за ним право власності
на 1/6 частину домоволодіння.

Рішенням Калуського міськрайонного
суду від 03 квітня 2014 року позов
задоволено. Визнано за ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/6
частину будинку та прибудинкових
споруд, що знаходяться на АДРЕСА_1.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд першої
інстанції не з'ясував хто з членів
колгоспного двору вибув з господарства
на момент припинення його існування та
коли саме відбувся момент припинення
існування колгоспного двору.

Не було враховано судом і того, що при
поданні позовної заяви позивач не
надав належних доказів того, що він
фактично повсякденно відвідував
попереднє місце проживання.

ОСОБА_2 зазначає, що якщо виходити з
того, що колгоспний двір не припинив
своє існування 15 квітня 1991 року, то на
відносини щодо права власності членів
колгоспного двору поширюється норма
ст. 126 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), яка
зазначає, що працездатний член
колгоспного двору втрачає право на
частку в майні двору, якщо він не менше
трьох років підряд не брав участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору. Зазначені
обставини не були з'ясовані судом.

Крім того, апелянт вказує на те, що
згідно довідки Завадківської
сільської ради ОСОБА_3 у 2008 році
добровільно вибув з домоволодіння за
адресою АДРЕСА_1, тобто вибув зі
спірного господарства на інше постійне
місце проживання в м. Калуш.

В порушення норм процесуального права,
суд розглянув справу з участю
представника позивача ОСОБА_6 за
відсутності у останнього належного
документа на представництво інтересів.
Це порушення призвело до неправильного
вирішення справи, оскільки позивач -
ОСОБА_3 жодного разу не з'являвся в
судові засідання і не повідомляв про
причини його відсутності, а отже його
позовна заява відповідно до ст. 207 ЦПК
України підлягала залишенню без
розгляду.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

ОСОБА_2 та його представник апеляційну
скаргу підтримали з мотивів, наведених
у ній.

Представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу
не визнав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги з
таких підстав.

Встановлено, що житловий будинок та
прибудинкові споруди в АДРЕСА_1
відносились до суспільної групи
колгоспний двір, що підтверджено
випискою з по господарської книги №5 за
1980-1990 роки виконкому Завадківської
сільської ради.(а.с.5).

Станом на квітень 1990 року в даному
колгоспному дворі проживали члени
колгоспного двору ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ОСОБА_5, позивач
ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2

Згідно довідки Завадківської
сільської ради ОСОБА_3 у 2008 році вибув з
домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 у м.
Калуш, де проживає і по даний час.

Наведене підтверджено довідкою
Завадківської сільської ради від 26.01.2014
року № 46/02-24. (а.с.71).

У постанові Пленуму Верховного Суду
України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» дано
роз'яснення про те, що положення статей
17, 18 ЗУ «Про власність» щодо спільної
сумісної власності поширюються на
правовідносини, які виникли після
введення в дію цього Закону (з 15.04.1991
року). До правовідносин, що виникли
раніше, застосовується діюче на той час
законодавство. Зокрема, спори щодо
майна колишнього колгоспного двору,
яке було придбане до 15 квітня 1991 року,
мають вирішуватися за нормами, що
регулювали власність цього двору, а
саме:

а) право власності на майно, яке
належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні. Такими, що втратили
це право, вважаються працездатні члени
двору, які не менше трьох років підряд
до цієї дати не брали участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору (в цей строк не
включається час перебування на дійсній
строковій військовій службі, навчання
в учбовому закладі, хвороба).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
дійшов до правильного висновку про те,
що ОСОБА_3 має право на 1/6 частини
спірного домоволодіння, оскільки
останнє відносилось до суспільної
групи колгоспний двір, у якому станом
на 15.04.1991 року проживали ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, позивач ОСОБА_3 та
відповідач ОСОБА_2, які володіли ним в
рівних частках, тобто по 1/6 частці.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_3
втратив право на частку у майні,
оскільки протягом трьох років підряд
не брав участі своєю працею і коштами у
веденні спільного господарства двору,
не заслуговують на увагу, оскільки як
було зазначено вище такими, що втратили
це право, вважаються працездатні члени
двору, які не менше трьох років підряд
до 15.04.1991 року не брали участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору, а судом було
встановлено, що з часу народження (1971
рік) і до 2000 року позивач постійно
проживав у спірному домоволодінні.

Рішення суду ухвалено з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
підстав для скасування рішення суду
немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 03
квітня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді:
Л.В. Ясеновенко

В.М. Вакарук

П.І. Проскурніцький