Справа № 605/213/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"24" квітня 2014 р. Підгаєцький районний
суд Тернопільської області в складі
головуючої судді Ігнатової Г.В., при
секретарі Піх Р.Я.з участю позивача
ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3, представника
відповідача ОСОБА_4розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
м.Підгайці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права
власності на 1/2 частину житлового
будинку та поділ спільного майна
подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом
до відповідача про поділ спільного
майна подружжя, в ході судового
розгляду уточнила позовні вимоги
згідно яких просить в порядку поділу
майна подружжя визнати за нею право
власності на 1/2 житлового будинку з
відповідною частиною
господарсько-побутових будівель, який
розташований за адресою: : АДРЕСА_1. ,
залишивши у власності за ОСОБА_3 1/2
житлового будинку з відповідною
частиною господарсько-побутових
будівель, який розташований за
вищевказаною адресою,та залишивши у
власності відповідача наступне майно,
а саме: телевізор «LJ» вартістю
2000,00грн.,стінку світлого кольору
вартістю 3000,00грн., диван світлого
кольору вартістю1800 грн., холодильник
вартістю 2300 грн., морозильну камеру
вартістю1200 грн., стіл до комп'ютера-
800грн., міні млин вартістю 1000 грн.,
корову чорного кольору віком 4 роки
вартістю 4000 грн., яливку чорнобілого
окрасу віком 2 роки вартістю 2000 грн.;
частину вартості трактора МТЗ-80 в сумі
13330 грн., причеп до трактора вартістю
10000 грн., плуг вартісю 5000 грн. сівалку
вартістю 10000грн. культиватор вартістю
5000 грн., зобов'завши його сплатити
ОСОБА_5 за частки від вартості
зазначеного : трактора МТЗ-80 у розмірі
6650 грн. та 21650 грн. як частку від
вартості причепа до трактора, плуга,
сівалки та культиватора. грн.
посилаючись на те, що шлюб між
сторонами розірвано 19 лютого 2014 року.
Від шлюбу у них є троє дітей. . Оскільки
між сторонами не досягнуто згоди, щодо
поділу майна позивачка попросила
задовольнити позовні вимоги повністю.
Просить визнати за нею 1/2 частку у праві
спільної сумісної власності подружжя
на майно: на ? ідеальної частки
житловий будинок з надвірними
будівлями що в АДРЕСА_1 та право
власності і виділити в натурі на
наступне майно, : телевізор «Самсунг»
вартістю 2000грн., стінка мебльована
темно коричневого кольору вартістю 1600
грн., один диван світлого кольору
вартістю 1800 грн., чотири крісла мякі
світло-коричневого кольору вартістю 480
грн. тумбочка під телевізор світлого
кольору вартістю 400 грн., стіл
розкладний світло жовтого кольору
вартістю 600 грн. духова піч вартістю520
грн., мікроволнова піч Самсунг
вартістю650 грн., музичний центр Шарп
вартістю2000 грн. ДВД плеєр
вартістю300грн., комп'ютер ЛД вартістю 800
грн., циркулярка вартістю 1000грн, кінь
віком 7 років вартістю 4000 грн., троє
свиней вартістю 3800 грн.

Стягнти з позивача на користь
відповідача 9167 грн. вартості прибудови
до житлового будинку, АДРЕСА_1.А також
стягнти з відповідача на її користь,
позивача остаточну різницю вартості
отриманих часток майна при поділі у
виді грошової компенсації в розмірі 7984
грн.

В судовому засіданні
позивачка ОСОБА_1 та її представник
підтримали уточнені позовні вимоги, з
підстав викладених в позовній заяві та
попросили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
в судовому засіданні уточнені позовні
вимоги визнали частково та не
заперечили проти їх задоволення
виклавши свою позицію в письмовому
запереченні на позов, який долучено до
матеріалів справи. Зокрема відповідач
позовні вимоги визнав частково та в
запереченні пояснив, що він не
заперечує проти поділу майна, стосовно
житлового будинку та предметів
домашнього побуту і свійських тварин,
але не згоден з тим, що трактор МТЗ-80,
причеп до трактора, плуг, сівалка та
культиватор віднесені позивачкою до
предметів спільної сумісної власності,
оскільки право власності на вказані
предмети невизнає, факт набуття права
власності на ці предмети за період
перебування в шлюбі з позивачкою
заперечує та із визначеною позивачем
вартістю предметів не погоджується.
Крім того відповідач вказав. що
власником даного спірного майна є його
батько ОСОБА_6

Вислухавши сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає, що позов підлягає до
часткового задоволення виходячи із
наступного.

Судом встановлено, що з 12.07.1997
року по 19.02.2014 року сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі. який між ними
розірвано згідно рішення Підгаєцького
районного суду від 19.02.2014 року.

Власником житлового будинку з
надвірними будівлями за адресою_
АДРЕСА_1 , згідно договору
купівлі-продажу від 26 вересня 2006 року,
за реєстровим номером 1335 є ОСОБА_3, про
що свідчить договір купівлі-продажу
житлового будинку з надвірними
будівлями.

Державна реєстрація за ОСОБА_3 на
нерухоме майно у Підгаєцькому РБТІ
проведено: 02 жовтня 2006 року номер
витягу 12013279 на житловий будинок з
надвірними будівлями що в АДРЕСА_1, що
підтверджено витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно.

В судовому засіданні позивач
попередньо визначила вартість майна,
яке підлягає поділу. Відповідач
погодився із даною оцінкою СТОСОВНО
ЖИТЛОВОГО БУДИНКУ ТА ПРЕДМЕТІВ
ДОМАШНЬОГО ПОБУТУ. Також в судовому
засіданні сторони прийшли до єдиної
згоди про їх розподіл між собою крім
транспортного засобу трактор МТЗ-80 та
причеп до трактора, плуг, сівалки і
культиватора.

Згідно ст. 22 КпШС (який діяв
на момент придбання спільного майна),
майно, нажите подружжям за час шлюбу, є
його спільною сумісною власністю.
Кожен з подружжя має рівні права
володіння, користування і
розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами
на майно і в тому разі, якщо один з них
був зайнятий веденням домашнього
господарства, доглядом за дітьми або з
інших поважних причин не мав
самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 28 та 29 КпШС,
в разі поділу майна, яке є спільною
сумісною власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними. В окремих випадках
суд може відступити від начала
рівності часток подружжя, враховуючи
інтереси неповнолітніх дітей або
інтереси одного з подружжя, що
заслуговують на увагу. Суд може визнати
майно, нажите кожним із подружжя під
час їх роздільного проживання при
фактичному припиненні шлюбу, власністю
кожного з них. Якщо між подружжям не
досягнуто згоди про спосіб поділу
спільного майна, то за позовом подружжя
або одного з них суд може постановити
рішення: про поділ майна в натурі, якщо
це можливо без шкоди для його
господарського призначення; про
розподіл речей між подружжям з
урахуванням їх вартості та частки
кожного з подружжя в спільному майні;
про присудження майна в натурі одному з
подружжя, з покладенням на нього
обов'язку компенсувати другому з
подружжя його частку грішми. При цьому
суд також бере до уваги інтереси
неповнолітніх дітей або інтереси
одного з подружжя, що заслуговують на
увагу. Поділ спільного майна подружжя
може бути проведений як під час
перебування в шлюбі, так і після
розірвання шлюбу. Для вимоги про поділ
майна, яке є спільною сумісною
власністю розведеного подружжя,
встановлюється трирічний строк
позовної давності.

Пленум Верховного Суду
України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» зазначив у
п.22, що поділ спільного майна подружжя
здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК України
та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Частинами 1,2 ст.70 СК України
встановлено, що у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Оскільки спільна сумісна власність не
передбачає визначення часток
учасників, а поширюється на усе майно,
при здійсненні поділу такого майна
слід виходити з презумпції рівності
часток. Принцип рівності часток
застосовується незалежно від того, чи
здійснюється поділ у судовому або у
позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України
встановлено, що майно, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися
про порядок поділу майна, спір може
бути вирішений судом. При цьому суд
бере до уваги інтереси дружини,
чоловіка, дітей та інші обставини, що
мають істотне значення. Неподільні
речі присуджуються одному з подружжя,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними. Речі для професійних занять
присуджуються тому з подружжя, хто
Використовував їх у своїй професійній
діяльності. Вартість цих речей
враховується при присудженні іншого
майна другому з подружжя. Присудження
одному з подружжя грошової компенсації
замість його частки у праві спільної
сумісної власності на майно, зокрема на
житловий будинок, квартиру, земельну
ділянку, допускається лише за його
згодою, крім випадків, передбачених
Цивільним кодексом України.
Присудження одному з подружжя грошової
компенсації можливе за умови
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

Статтею 372 ЦК України
визначено, що майно, яке є у спільній
сумісній власності, може бути поділене
між співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

Отже, законодавець
визначився, що поділ спільної сумісної
власності подружжя здійснюється в
натурі. При цьому у п. 25 вищезазначеної
Постанови зазначено, в разі якщо
неподільні речі не можуть бути реально
поділені між подружжям відповідно до
їх часток, суд визнає ідеальні частки
подружжя в цьому майні без його
реального поділу і залишає майно у їх
спільній частковій власності.

За таких обставин,
враховуючи заявлені позовні вимоги
щодо поділу спільного майна подружжя,
виходячи з принципу рівності часток у
спільному майні подружжя, суд вважає
можливим поділити спірний будинок,
визнавши за кожним з подружжя право
власності на 1/2 частину будинку з
надвірними будівлями. без його
реального поділу, залишивши будинок
з господарськими будівлями у їх
спільній частковій власності.

Під час розгляду справи
встановлено, що сторонами, як
подружжям, за час шлюбу (з 12.07. 1997 року
по 19.02.2014 року), за відплатними
цивільно-правовими угодами
купівлі-продажу, набуто у власність
нерухоме та рухоме майно: телевізор
«Самсунг» вартістю 2000грн., стінка
мебльована темно коричневого кольору
вартістю 1600 грн., один диван світлого
кольору вартістю 1800 грн., чотири крісла
мякі світло-коричневого кольору
вартістю 480 грн. тумбочка під телевізор
світлого кольору вартістю 400 грн., стіл
розкладний світло жовтого кольору
вартістю 600 грн. духова піч вартістю520
грн., мікроволнова піч Самсунг
вартістю650 грн., музичний центр Шарп
вартістю2000 грн. ДВД плеєр
вартістю300грн., комп'ютер LJ вартістю 800
грн., циркулярка вартістю 1000грн, кінь
віком 7 років вартістю 4000 грн., троє
свиней вартістю 3800 грн.телевізор «ЛД»
вартістю 2000,00грн.,стінку світлого
кольору вартістю 3000,00грн., диван
світлого кольору вартістю1800 грн.,
холодильник вартістю 2300 грн.,
морозильну камеру вартістю1200 грн., стіл
до комп'ютера- 800грн., міні млин вартістю
1000 грн., корову чорного кольору віком 4
роки вартістю 4000 грн., яливку
чорно-білого окрасу віком 2 роки
вартістю 2000 грн., яке відповідно до ч.1
ст. 60 СК України, є спільною сумісною
власністю подружжя. На нерухоме та
рухоме майно, відповідно до ст.63 СК
України, сторони, як подружжя, мають
рівні права на володіння, користування
і розпорядження цим майном, а згідно ч.1
ст.70 цього Кодексу, у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними.
При встановлених обставинах позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Проводячи розгляд справи в межах
заявлених вимог, суд, приймаючи до
уваги позицію відповідача, який
невизнав позов в частині що стосується
стягнення з позивача в користь
відповідача 9167 грн. вартості прибудови
до житлового будинку розтащованого в с.
Новосілка по вул.. Центральна,129 суд
виходить з наступного

Вирішуючи питання про поділ майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5
ст. 71 СК України щодо обов'язкової
згоди одного з подружжя на отримання
грошової компенсації та
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди
присудження грошової компенсації може
мати місце з підстав, передбачених ст.
365 ЦК України, за умови звернення
подружжя (одного з них) до суду з таким
позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього
внесення на депозитний рахунок суду
відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя
не вчинив таких дій, а неподільні речі
не можуть бути реально поділені між
ними відповідно до їх часток, суд
визнає ідеальні частки подружжя в
цьому майні без його реального поділу і
залишає майно у їх спільній частковій
власності.

Отже, зважаючи на те, що сума
відповідної грошової компенсації за 1/2
частину прибудови до будинку не
внесена позивачкою на депозитний
рахунок суду, відповідач не згоден на
отримання грошової компенсації, суд не
може задовольнити вимогу позивачки про
виділення їй прибудови будинку в
натурі, стягнувши з неї половину його
вартості на користь відповідача.

Суд не може вважати обгрунтованою
вимогу позивачки включити в перелік
спільного майна подружжя, як такІ, що
придбанІ на спільні гроші : трактора
МТЗ-80 в сумі 13330 грн., причеп до трактора
вартістю 10000 грн., плуг вартісю 5000 грн.
сівалку вартістю 10000грн. культиватор
вартістю 5000 грн., виходячи лише з тих
підстав , що це майно було придбано під
час спільного проживання подружжя у
зареєстрованому шлюбі . Висновок про
те, що вказане спірне майно є спільною
власністю, обґрунтовано тільки
особистими показами позивачки.
Будь-яких належних та допустимих
доказів, відповідно до вимог ст.60
ЦПКУкраїни, на підтвердження своїх
доводів про те, що спірне майно
належить сторонам, оскільки
купувалося ними для власних
потреб та за власні кошти,
позивачем суду не надано.

Разом з тим, суд приймає до уваги, те що
власником трактора колісного МТЗ-80
РЕЄСТРАЦІЙНИЙ НОМЕР НОМЕР_1, 1992 РОКУ
ВИПУСКУ Є ОСОБА_6 і дані обставини
ніким не спростовано та не оспорюються.
Оскільки позивач з вказаних підстав
позов не заявляла, щодо оспорення права
власності на даний транспортний засіб,
та припинення права власності за
ОСОБА_6 , доказів щодо наявності підстав
для визначення часток кожного з
подружжя у спільному майні без його
поділу не надала, то у суду не має
підстав для визнання за позивачем
права власності на ? вказаного
спірної майна..

Під час розгляду справи суду не
надано будь-яких доказів, що
ОСОБА_1та ОСОБА_3придбали причеп до
трактора, плуг, сівалку та культиватор
для себе, що їм було відмовлено
в оформленні на їх ім'я технічної
документації на транспортні засоби, а
також, що саме за рахунок належних
їм коштів були придбані вказане
майно. Водночас документи. що
підтверджують право власності
позивачки на спірне майно, в матеріалах
справи відсутні.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з наведеного суд
приходить до переконання ,що
позивачкою не наведено та не
представлено жодного такого доказу, а
судом не здобуто доказів щодо
наявності даного майна у володінні та
користуванні відповідача або сторін у
справі, та обставини, щодо передачі
спірного майна у користування інших
осіб, а тому слід відмовити в
задоволенні позову в цій частині за
недоведеністю вимог.

На підставі наведеного, ст.ст. 22, 28,29
КпШС, ст.ст. 69-72, 74 СК України, ст.ст. 368, 369
ЦК України та к еруючись ст.ст. 209, 215-218
ЦПК України, Пленум Верховного Суду
України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя»суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання права власності
на 1,2 частину житлового будинку та
поділ спільного майна подружжя
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на 1/2 ідеальну частину
житлового будинку загальною площею 57,8
кв.м, у тому числі житловою площею 43,8
кв.м, з господарчими спорудами за
адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право
власності на 1/2 частину житлового
будинку загальною площею 57,8 кв.м, у тому
числі житловою площею 43,8 кв.м, з
надвірними будівлями за адресою:
АДРЕСА_1.

Житловий будинок загальною
площею 57,8 кв.м, у тому числі житловою
площею 43,8 кв.м, з надвірними будівлями
за адресою: АДРЕСА_1, залишити у
спільній частковій власності ОСОБА_1 та
ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3. рівні
частки (ідеальні) по ? кожному із них у
праві спільної сумісної власності
подружжя на майно: на житловий будинок
з надвірними будівлями за адресою:
АДРЕСА_1.

Поділити спільне сумісне майно
подружжя, а саме: визнати за ОСОБА_1
право власності та виділити в натурі
на наступне майно, а саме: телевізор
«Самсунг» вартістю 2000грн., стінка
мебльована темно коричневого кольору
вартістю 1600 грн., один диван світлого
кольору вартістю 1800 грн., чотири крісла
мякі світло-коричневого кольору
вартістю 480 грн. тумбочка під телевізор
світлого кольору вартістю 400 грн., стіл
розкладний світло жовтого кольору
вартістю 600 грн. духова піч вартістю520
грн., мікроволнова піч Самсунг
вартістю650 грн., музичний центр Шарп
вартістю2000 грн. ДВД плеєр
вартістю300грн., комп'ютер ЛД вартістю 800
грн., циркулярка вартістю 1000грн, кінь
віком 7 років вартістю 4000 грн., троє
свиней вартістю 3800 грн.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
наступне майно, а саме: телевізор «ЛД»
вартістю 2000,00грн.,стінку світлого
кольору вартістю 3000,00грн., диван
світлого кольору вартістю1800 грн.,
холодильник вартістю 2300 грн.,
морозильну камеру вартістю1200 грн., стіл
до комп'ютера- 800грн., міні млин вартістю
1000 грн., корову чорного кольору віком 4
роки вартістю 4000 грн., яливку
чорнобілого окрасу віком 2 роки
вартістю 2000 грн. та виділити в натурі..

В решті позовних вимог відмовити
за недоведеністю та безпідставністю.

Судові витрати залишити по
фактично понесеним.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на його
оскарження. Апеляційна скарга на
рішення Підгаєцького районного суду
подається в апеляційний суд
Тернопільської області через
Підгаєцький районний суд протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: підпис Г. В. Ігнатова