УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Леньо С. І.

при секретарі
Станько Р.О.

за участю представника заявників
ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові заяву
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд судового
рішення від 03.04.2013 року за
нововиявленими обставинами в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, треті особи Львівська міська
рада, Личаківська районна
адміністрація Львівської міської ради,
Обласне комунальне підприємство
Львівської обласної ради «БТІ та ЕО»
про усунення перешкод в користуванні
прибудинковою земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 03.04.2014р., яке залишено без
змін ухвалою Апеляційного суду
Львівської області від 01.10.2013р. позов у
вищезгаданій справі задоволено
частково. Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6А не чинити ОСОБА_2 перешкод в
користуванні прибудинковою земельною
ділянкою - подвір'ям площею 469,5 кв.м.
будинку по АДРЕСА_1 та заборонено
відповідачам паркувати автомобілі,
інші транспортні засоби, розміщати
будь-яке інше майно на цій
прибудинковій земельній ділянці.
Додатковим рішенням Личаківського
районного суду м. Львова від 15.07.2013р.
вирішено питання судових витрат.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25.10.2013р. у
відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5
відмовлено.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
звернулись до суду з заявою про
перегляд вищевказаного рішення у
зв'язку з нововиявленими обставинами.
Таку заяву мотивують тим, що рішення
суду про часткове задоволення позовних
вимог ґрунтується на тому, що земельна
ділянка площею 469,5 кв.м., при нормі 510,5
кв.м., перебуває в користуванні
позивача відповідно до плану земельної
ділянки, який виготовлено ЛОДКП «БТІ та
ЕО» в процесі виготовлення на
замовлення ОСОБА_2 технічного паспорта
на будинок. Однак, після вступу в
законну силу згаданого рішення, а саме
листом ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 31.10.2013р.
їх було повідомлено, що в матеріалах
інвентаризаційної справи відсутні
документи, які б підтверджували за
будинком АДРЕСА_1 землекористування
присадибною ділянкою площею 469,5 кв.м.,
огорожа, що на плані позначена № 2,
помилково включена у технічний
паспорт, а проїзд між будинком АДРЕСА_2
та АДРЕСА_1 - помилково включений у
загальну площу земельної ділянки, яка
перебуває у користуванні власника
будинковолодіння АДРЕСА_1. Аналогічні
обставини були підтвердженні
керівництвом ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»
листами від 01.11.2013р., та від 06.11.2013р., де
було зазначено, що схема, виготовлена в
травні 2003 року на будинковолодіння
АДРЕСА_1 не відповідає дійсності. Такі
обставини існували на час розгляду
справи, однак їх існування не було і не
могло бути відомим відповідачам. Тому
вважають їх нововиявленими та
істотними, і на підставі них просять
рішення суду від 03.04.2013р. скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити повністю.

Представник заявників згідно належної
довіреності від 21.07.2010р. (а.с.37 т.1) ОСОБА_1
вимоги заяви підтримав. Впевнений, що
згадані вище обставини обов'язково би
вплинули на ухвалене рішення, і в
такому випадку, часткове задоволення
позову було б не можливим. Під час
перегляду рішення місцевого суду в
апеляційній інстанції, сторона
відповідачів звертала увагу на
розбіжності в площі земельної ділянки
згідно представлених позивачем
документів, однак через те, що всі ці
документи були видані компетентними
органами і ніким не спростовані, такі
зауваження були проігноровані.
Рішенням Виконкому Львівської міської
ради депутатів трудящих № 510 від
16.04.1954р. було змінено Рішення цього
органу № 151 від 05.02.1954р., і в кінцевому,
за будинковолодінням АДРЕСА_1, що
заходився в особистому користуванні
ОСОБА_7, і за останньою було закріплено
присадибну ділянку площею 424,10 кв.м., а
земельну ділянку площею 86,40 кв.м. -
вилучено та зараховано до загального
користування під проїзд. Вважає, що
така обставина підтверджує
правильність висновків ОКП ЛОР «БТІ та
ЕО» щодо відсутності підстав для
закріплення за будинковолодінням
АДРЕСА_1 земельної ділянки площею 469,5
кв.м. та помилкового включення до
технічного паспорта огорожі, що на
плані позначена № 2, а також проїзду між
будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 до
загальної площі земельної ділянки, яка
знаходиться в користуванні власника
будинковолодіння АДРЕСА_1. Тому, заяву
про перегляд рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами просить
задовольнити, і за наслідками її
розгляду прийняти рішення про відмову
в задоволенні позову.

Позивач у справі ОСОБА_2, а також її
повноважний представник згідно ордеру
на ведення справи № 004615 (а.с.1 т. 2) та
витягу з договору на ведення цивільної
справи від 03.10.2012р. (а.с.2 т. 2) - адвокат
ОСОБА_3, проти обґрунтованості заяви
заперечили. При вирішенні справи суд
досліджував правовстановлюючі
документи, на підставі яких позивач
набула право власності на будинок
АДРЕСА_1 з приналежними до нього
будівлями та спорудами, який
розташований на земельній ділянці
площею 510 кв.м., і суд, задовольняючи
позов частково, поклав в основу свого
рішення саме ці - правовстановлюючі, а
не технічні документи. Тому вважають,
що наведені відповідачами обставини не
можуть вважатись нововиявленими. Листи
ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», які долучені до
заяви не є правовстановлюючими
документами, а носять лише
інформаційний характер, і оскільки
вони суперечать правовстановлюючим
документам - вважають їх такими, що
спотворюють дійсні обставини справи, і
тому, не можуть лягти в основу рішення
суду. Згідно договору купівлі-продажу
від 23.07.1949р., ОСОБА_7 набула у власність
ідеальну половину будинку АДРЕСА_1,
який розташований на садибній ділянці
загальною площею 489 кв.м. На підставі
постанови Львівського міськвиконкому
депутатів трудящих № 484 від 20.04.1953р.
була проведена первинна
інвентаризація земель м. Львова після
їх націоналізації. На підставі обміру
земельної ділянки будинковолодіння
АДРЕСА_1, її площа становила 859,80 кв.м.
Такі матеріали первинної
інвентаризації земель м. Львова були
затверджені Рішенням Виконавчого
комітету Львівської міської ради
депутатів трудящих № 151 від 05.02.1954р.
«Про розгляд матеріалів по обміру
земель по кварталах», і за будинком
АДРЕСА_1, що знаходиться в користуванні
ОСОБА_7, було залишено в користуванні
земельну ділянку площею 510,5 кв.м. в
половинній долі, а самовільно
захоплену земельну ділянку площею 349,3
кв.м. - вилучено та зараховано до
міського земельного фонду. В
подальшому, такий розмір земельної
ділянки, який було залишено в
користуванні ОСОБА_7, і на якому був
розташований жилий будинок АДРЕСА_1,
після укладення договору дарування від
21.12.2001р., перейшов в користування
позивача, що є зазначено в самому
договорі, і як наслідок, немає підстав
для висновку, що земельна ділянка, яку
відповідачі помилково вважають
проїздом, відноситься до земель
загального користування. Насправді,
така земельна ділянка відноситься до
земель власника будинковолодіння
АДРЕСА_1, є частиною подвір'я цього
будинку і не може бути вилучена для
використання її як проїзду. Тому, крім
того, що листи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», за
своєю природою не можуть вважатись
нововиявленими обставинами, просить
також врахувати, що викладена в них
інформація не відповідає обставинам
справи.

Що стосується покликань заявників на
прийняте рішення від 16.04.1954р. № 510, яким
було змінено рішення від 05.02.1954р. № 151 та
закріплено за ОСОБА_7 присадибну
ділянку площею 424,10 кв.м., а земельну
ділянку площею 86,40 кв.м. - вилучено та
зараховано до загального користування
під проїзд - просять вважати його таким,
що не може заслуговувати на увагу,
оскільки воно було предметом
дослідження, знаходиться в матеріалах
справи, і як наслідок, враховувалось
судом під час ухвалення рішення, а
відсутність підстав брати до уваги
рішення, на яке покликаються заявники,
висловлювались стороною позивачів під
час розгляду справи. Тому заяву про
перегляд рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами просять
залишити без задоволення, а окрім
наведених вище заперечень, просять
також врахувати пояснення, які
стороною позивачів надавались під час
розгляду справи, які підтверджують
правильність висновків судів усіх
інстанцій під час ухвалення судового
рішення, і окрім цього, на їх думку,
виключають можливість задоволення
заяви відповідачів.

Відповідач у справі ОСОБА_6 в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, причин неявки суду не
повідомив. Згідно вимог ч. 1 ст. 365 ЦПК
України, його неявка не перешкоджає
розгляду заяви.

Представники третіх осіб в судове
засідання також не з'явились, також
повідомлені про дату, час та місце
розгляду справи належним чином, причин
неявки суду не повідомили. При цьому,
повноважний представник ЛМР згідно
належної довіреності ОСОБА_8, будучи
присутнім в судовому засіданні 06.02.2014р.
проти обґрунтованості заяви також
заперечував. План земельної ділянки, на
який посилаються заявники, складений
по фактичному користуванню, а не у
відповідності до правовстановлюючих
документів. Рішення ж у справі
ухвалювалось на підставі
правовстановлюючих документів,
відповідно до яких позивач є належним
користувачем земельної ділянки, яку
відповідачі помилково вважать
загальним проїздом. Тому також просив
заяву про перегляд рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами залишити
без задоволення.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, з'ясувавши обставини справи та
перевіривши доводи заяви, суд не
знаходить підстав для перегляду
рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 03.04.2013р. у зв'язку з
нововиявленими обставинами виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 361 ЦПК України,
однією з підстав для перегляду рішення
суду за нововиявленими обставинами є
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи. При цьому, наведений перелік
підстав для перегляду судових рішень у
зв'язку з нововиявленими обставинами,
який визначений у ч. 2 ст. 361 ЦПК України
є вичерпним, і розширеному тлумаченню
не підлягає.

В даному випадку, нововиявленою
обставиною заявники зазначають
інформацію ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» (а.с.124, 125,
126 т.2) про відсутність в матеріалах
інвентаризаційної справи документів,
які б підтверджували за будинком
АДРЕСА_1 землекористування у розмірі
469,5 кв.м. та помилкового включення у
технічний паспорт від 14.03.2003р. огорожі
№ 2 та проїзду між будинками АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_1 у загальну площу земельної
ділянки АДРЕСА_1.

Такі висновки є помилковими.

Правовий зміст поняття нововиявлені
обставини наведено в п. 3 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 30.03. 2012р. «Про застосування
цивільного процесуального
законодавства при перегляді судових
рішень у зв'язку з нововиявленими
обставинами». Згідно з цим визначенням,
нововиявлені обставини - це юридичні
факти, які мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, а також
обставини, які виникли після набрання
судовим рішенням законної сили та
віднесені законом до нововиявлених
обставин. Необхідними умовами
нововиявлених обставин, визначених
пунктами 1, 2 частини другої статті 361
ЦПК, є те, що вони існували на час
розгляду справи; ці обставини не могли
бути відомі заявникові на час розгляду
справи; вони входять до предмета
доказування у справі та можуть
вплинути на висновки суду про права та
обов'язки осіб, які беруть участь у
справі. Нововиявлені обставини мають
підтверджуватися фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Суд має право
скасувати судове рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Виходячи з такого визначення поняття
нововиявлені обставини, правильним
вбачається висновок, що їх істотність
значення слід розуміти не інакше як те,
що вірогідність існування їх в процесі
розгляду справи беззаперечно вплинуло
б на рішення суду. Нововиявлена
обставина завжди є новим, раніше
невідомим доказом щодо обставин
справи, і для визначення, чи є такий
доказ істотним, необхідно
проаналізувати матеріали справи, на
підставі яких ухвалено рішення, і
зокрема визначити, на підставі яких
доказів таке рішення було ухвалено.
Виключно з врахуванням цього можна
зробити висновок, чи підлягає рішення
суду перегляду.

Мотивуючи заяву про перегляд рішення у
зв'язку з нововиявленими обставинами,
заявники вважають, що технічний
паспорт, відносно якого є листи ОКП ЛОР
«БТІ та ЕО» про його помилковість,
покладений в основу судового рішення і
саме він вплинув на висновки суду про
необхідність часткового задоволення
позову. Проте, такі твердження мотивам
судових рішень не відповідають.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
першої інстанції, ухвалюючи рішення
від 03.04.2013р. про часткове задоволення
позовних вимог у справі за згаданим
вище позовом (а.с.44-47 т. 2) мотивував його
виключно правомочністю позивача на
користування земельною ділянкою
площею 495,5 кв.м. (при нормі 510,5 кв.м.), яка
закріплена за будинковолодінням
АДРЕСА_1. Такі висновки суду
ґрунтуються на основі
правовстановлюючих документів та
нормах матеріального права, тобто на
підставі договору дарування від
21.12.2001р. (а.с.112 т.1), за яким ОСОБА_2 набула
у власність житловий будинок та
приналежні до нього будівлі та споруди,
які знаходяться на земельній ділянці
площею 510,5 кв.м.

На переконання суду, в даному випадку
листи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» не можуть
вважатись нововиявленою обставиною,
оскільки за своєю правовою природою,
вони носять інформаційний характер, а
за своєю правовою суттю - оспорюють
чинні, у встановленому законом порядку
не скасовані правовстановлюючі
документи, одним з яких є договір
дарування від 21.12.2001р. В юриспруденції
та в цивільному праві, не скасований
правовстановлюючий документ наділяє
свого власника відповідним ступенем
правомочності, тобто відповідними
цивільними правами та обов'язками, і
позбавлення цієї правомочності
можливе лише після скасування у
встановленому законом порядку цього
правовстановлюючого документу.

На час ухвалення рішення та на
теперішній час, існує чинний, ніким не
скасований та не визнаний недійсним
договір дарування від 21.12.2001р., за яким
до ОСОБА_2 набула у власність житловий
будинок АДРЕСА_1 та приналежні до нього
будівлі та споруди, які знаходяться на
земельній ділянці площею 510,5 кв.м., і як
мінімум не логічним, а в загальному -
незаконним, буде прийняття до уваги
інформації компетентного органу, що
відсутні документи, які б
підтверджували за власником цього
будинковолодіння права користування
земельною ділянкою, площа якої
становить 469,5 кв.м., і це все при тому, що
за договором дарування до неї в
користування перейшла земельна
ділянка більшої площі - 510,5 кв.м.

Листи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», на які
покликаються заявники у справі, не
змінюють характеристики об'єкта
нерухомості, тобто не змінюють та не
можуть змінити правової природи цього
об'єкта, яка покладена в основу рішення
суду, і яка полягає у правомочності
позивача на користування земельною
ділянкою площею 469,5 кв.м. Відповідність
такого рішення нормам матеріального
права підтверджена апеляційною та
касаційною інстанціями, і в такому
випадку, докази, на які покликаються
заявники не можуть вважатись доказами,
вірогідність існування яких під час
розгляду справи могла б вплинути на
рішення суду. За таких обставин,
виключається можливість віднесення
цих доказів до поняття нововиявлені, і
як наслідок - виключається можливість
скасування та ухвалення нового рішення
в справі.

Крім цього, тим самим, спростовується
правильність висновків заявників, що
прийняття Виконавчим комітетом
Львівської міської ради депутатів
трудящих рішення № 510 від 16.04.1954р. (а.с.94
т.1), яким змінено рішення цього
державного органу № 151 від 05.02.1954р.
(а.с.91-92, 93 т.1), і згідно якого за
будинковолодінням АДРЕСА_1, що
заходився в особистому користуванні
ОСОБА_7, було закріплено присадибну
ділянку площею 424,10 кв.м., а земельну
ділянку площею 86,40 кв.м. - вилучено та
зараховано до загального користування
під проїзд. Таке рішення було предметом
дослідження, і суд першої інстанції,
аналізуючи його в системному
взаємозв'язку із правовстановлюючими
документами на будинкововлодіння
АДРЕСА_1, не знайшов підстав відмовляти
в задоволенні позову. Відповідно, воно
не може вважатись належним правовим
підґрунтям, на підставі якого
державний орган дійшов висновку про
відсутність підстав для включення
земельної ділянки (проїзду) між
будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 до
загальної площі земельної ділянки
будинковолодіння АДРЕСА_1. Тим більше,
що з наведених вище підстав, самі
висновки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», на які
покликаються заявники, не є підставою
для скасування рішення суду.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що обставини, які наводить
заявник не спростовують факти,
покладені в основу судового рішення
від 03.04.2013р. та не впливають на висновки
суду про права та обов'язки осіб, які
беруть учать у справі.

Як наслідок, доводи заяви про перегляд
рішення суду у зв'язку з нововиявленими
обставинами не є правовою підставою
для скасування рішення суду, і
відповідно, таку заяву слід залишити
без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 361-366 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд
судового рішення від 03.04.2013 року за
нововиявленими обставинами в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, треті особи Львівська міська
рада, Личаківська районна
адміністрація Львівської міської ради,
Обласне комунальне підприємство
Львівської обласної ради «БТІ та ЕО»
про усунення перешкод в користуванні
прибудинковою земельною ділянкою -
залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
порядку та строки передбачені ст.ст.
294,296 ЦПК України.

Суддя:
Леньо С. І.