Справа № 304/422/14-ц Провадження №
6/304/18/2014 У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2014 року м. Перечин
Перечинський районний суд
Закарпатської області у складі:
головуючого - судді Ганька І. І.,
при секретарі - Соханич Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду подання
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Перечинського районного управління
юстиції про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
Головний державний виконавець відділу
ДВС Перечинського РУЮ звернувся до
суду з поданням, у якому просить
тимчасово обмежити у праві виїзду за
кордон ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця
АДРЕСА_1. Мотивує його тим, що на
примусовому виконанні у відділі ДВС
Перечинського районного управління
юстиції знаходиться виконавче
провадження ВП № 35223520 по примусовому
виконанню виконавчого листа № 2-6389/11,
виданого 16 грудня 2011 року Ужгородським
міськрайонним судом Закарпатської
області про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 аліментів на утримання
малолітньої доньки - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 700 грн.
щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2011 року
і до досягнення нею повноліття. Боржник
ОСОБА_1, який з'явився за викликом до
державного виконавця 29 березня 2013 року,
пред'явив квитанції про сплату
аліментів на суму 5 300 грн. та
зобов'язався щомісячно сплачувати
аліменти до 05 числа кожного місяця та
погашати заборгованість. З його слів
також встановлено, що він не
працевлаштований, майна на праві
власності не має, знову одружився та
проживає в с. Т.Ремета. 22 січня 2013 року з
метою забезпечення виконання
виконавчого документу державним
виконавцем винесено постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, яку
направлено до реєструючих установ.
Крім цього, 27 серпня 2013 року державним
виконавцем здійснено вихід за місцем
реєстрації боржника та проведено опис
й арешт його майна, а 02 вересня 2013 року в
присутності боржника складено акт
визначення вартості описаного й
арештованого майна, згідно якого
загальна вартість описаного й
арештованого майна склала 750 грн. За
весь період перебування виконавчого
документа на примусовому виконанні у
відділі ДВС Перечинського РУЮ
боржником ОСОБА_1 сплачено лише 6 700 грн.
заборгованості по аліментах, таким
чином на даний час має заборгованість в
сумі 12 200 грн. Тому з метою повного,
всебічного та своєчасного виконання
рішення суду просить подання
задовольнити.

У судове засідання державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Перечинського
районного управління юстиції не
з'явилася, будучи належним чином
повідомленою про час та місце його
розгляду, однак у поданому поданні
просить розглянути таке у її
відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали подання,
приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що у
відділі ДВС Перечинського районного
управління юстиції знаходиться
виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого листа № 2-6389/11,
виданого 16 грудня 2011 року Ужгородським
міськрайонним судом Закарпатської
області про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 аліментів на утримання
малолітньої доньки - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 700 грн.
щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2011 року
і до досягнення нею повноліття.

Як вбачається з матеріалів подання,
ОСОБА_1 за весь період перебування
виконавчого документа на примусовому
виконанні у відділі ДВС Перечинського
РУЮ повинен був сплатити на користь
ОСОБА_2 18 900 грн. аліментів, з яких
сплатив лише 6 700 грн.

Згідно розрахунку заборгованості по
аліментам № 1-235/619 від 04 лютого 2014 року,
складеного головним державним
виконавцем відділу ДВС Перечинського
РУЮ Вогар В.В., заборгованість ОСОБА_1
станом на 01 квітня 2014 року становить 12
200 грн.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Відповідно до пункту 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзді боржника - фізичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язання за рішенням.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Зі змісту наведених норм вбачається, що
тимчасове обмеження у праві виїзду
боржника за межі України можливе лише
за умов саме ухилення боржника від
виконання зобов'язань покладених на
нього за рішенням суду або Законом
України «Про виконавче провадження».
Обов'язок доказування факту ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
покладається в даному випаду на
державного виконавця, який звертається
до суду із відповідним поданням.

Отже, сама по собі заборгованість за
виконуваним судовим рішенням не може
свідчити про ухилення боржника від
виконання зобов'язання.

Згідно відповідей реєструючих установ,
майно, яке належить боржнику ОСОБА_1 на
праві власності і на яке може бути
звернено стягнення в рахунок погашення
боргу по виконавчому документу
відсутнє, кошти на розрахункових
документах також відсутні.

Разом з цим, як вбачається з акту опису
й арешту майна від 27 серпня 2013 року, за
місцем проживання боржника описано
його майно, а саме телевізор «Samsung»,
CV-21M063M, сірого кольору, в робочому стані,
тюнер «Digital» 4100, сірого кольору, у
робочому стані, та м'яку частину
коричневого кольору, яка складається з
двох диванів, двох крісел та
стільця-пуфика із шкірозамінника, а
також згідно акту визначення вартості
майна від 02 вересня 2013 року визначено
його вартість в розмірі 750 грн. Також,
згідно акту державного виконавця від 29
березня 2013 року та письмових пояснень
боржника вбачається, що такий пред'явив
до відділу ДВС квитанції про сплату
аліментів на суму 5 300 грн. та
зобов'язався щомісячно сплачувати
аліменти до 05 числа кожного місяця та
погашати заборгованість, однак на
даний час не працевлаштований та
вдруге одружений, з дружиною також
чекають на дитину.

Крім цього, в матеріалах подання не
наведено будь-яких належних доказів
про ухилення боржника від виконання
зобов'язань, зокрема, ненадання ним у
строк, встановлений державним
виконавцем, достовірних відомостей про
свої доходи та майно, про рахунки в
банках чи інших фінансових установах,
чи своєчасної неявки за викликом
державного виконавця тощо.

Також у матеріалах подання відсутні
достатні докази використання
державним виконавцем передбачених
законом інструментів і повноважень для
стягнення боргу без обмеження свободи
пересування боржника, що є додатковим
заходом забезпечення виконання
судового рішення, якщо загальновживані
заходи стягнення є недостатніми,
вичерпані тощо. Таке обмеження не
повинно застосовуватися, якщо не є
вкрай необхідним і обґрунтованим.

За таких обставин, суд вважає, що
державним виконавцем не наведено
достатніх обґрунтувань того, чи дійсно
боржник свідомо в повній мірі не
виконує належні до виконання
зобов'язання, чи у нього є на це
об'єктивні причини, а тому подання є
передчасним, у зв'язку з чим до
задоволення не підлягає.

Керуючись Законом України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України», Законом України
«Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК
України, с у д, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Перечинського районного управління
юстиції про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Закарпатської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в п'ятиденний строк
з дня проголошення ухвали. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Головуючий: Ганько І. І.