Cправа №498/256/14-ц
Провадження №2/498/113/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014р.

Суддя Великомихайлівського районного
суду Одеської області Теренчук Н.С.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

12.02.2014 року до Великомихайлівського
районного суду Одеської області
надійшла позовна заява ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розподіл спільного майна
подружжя.

Також 12.02.2014 року до
Великомихайлівського районного суду
Одеської області до відкриття
провадження по стправі надійшла заява
заява позивача про забезпечення позову
шляхом накладення арешту на житловий
будинок з усіма надвірними,
господарськими та побутовими
будівлями, розташований по АДРЕСА_1.
Мотивуючи свою заяву тим, що ОСОБА_2 не
бажає розділити з ним вказаний
будинок, у нього є всі підстави вважати,
що відповідачка в майбутньому буде
чинити перешкоди по відновленню
порушених прав позивача при вирішенні
данного спору на користь останнього, в
тому числі шляхом відчуження майна. Тим
самим буде ускладнено або зроблено
неможливим виконання рішення суду про
задоволення позову.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Суд за заявою
осіб, які беруть участь у справі, може
вжити, передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову. У заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов; 2) вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; 3) інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно з ч.ч.1,3ст.152 ЦПК України,
позов забезпечується накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб. Види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими вимогами.

Згідно із роз'ясненнями
Верховного Суду України, викладеними в
п.4 Постанови «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву
про забезпечення позову, суд (суддя) має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. При встановленні
зазначеної відповідності слід
враховувати, що вжиті заходи не повинні
перешкоджати господарській діяльності
юридичної особи або фізичної особи, яка
здійснює таку діяльність і
зареєстрована відповідно до закону як
підприємець. Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів. Наприклад,
обмеження можливості господарюючого
суб'єкта користуватися та
розпоряджатися власним майном іноді
призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст.61 ЦПК
України.

Позивач просить накласти арешт на
житловий будинок, проте, на порушення
вищевикладених норм закону не надає
жодних доказів підтвердження того, що
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду в разі задоволення позову,
заява про забезпечення позову
вмотивована лише припущеннями та
побоюваннями щодо можливого
відчуження нерухомого майна
відповідачем, які не підтверджені
належними доказами, що свідчили б про
обґрунтованість тверджень позивача, а
тому заява є безпідставною та
необґрунтованою.

Крім того, не доведена належність
спірного майна відповідачці на праві
власності.

Так як заявником не надано
належних та допустимих доказів
наявності обставин, що дають підстави
для застосування заходів забезпечення
позову, не надано до суду належних
доказів на підтвердження того, що майно
на яке він просить накласти арешт, а
саме на житловий будинок з усіма
надвірними, господарськими та
побутовими будівлями, розташований по
АДРЕСА_1, належить саме відповідачці на
праві власності, також в заяві не
обґрунтовано необхідність
застосування вибраного позивачем виду
забезпечення позову, зокрема, шляхом
накладення арешту на майно, дослідивши
подану заяву та матеріали справи,
доводи викладені у заяві позивача, суд
не вбачає підстав для задоволення
заяви про забезпечення позову.

З огляду на наведене та керуючись
ст. ст.151-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні
заяви про забезпечення позову по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку протягом 5 днів з
дня її отримання шляхом подачі
апеляційної скарги через
Великомихайлівський районний суд
Одеської області.

Суддя:

Н.С.Теренчук