Справа № 2-344/2014 рік.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2014р. Новоселицкий районний суд
Чернівецької області

в складі головуючого судді Вівчар Г.А.

при секретарі Кріган Ю.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Новоселиця справу за
позовом ОСОБА_5 в своїх інтересах та
інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6,
ОСОБА_7 до ОСОБА_10 і ОСОБА_9,

- про усунення перешкод у користуванні
житлом та вселення, суд,

встановив:

Позивач звернулась з позовом в своїх
інтересах та інтересах своїх
малолітніх дітей в якому зазначила, що
20.09.2002 року зареєструвала шлюб з
ОСОБА_10, від спільного проживання мають
двоє малолітніх дітей ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. З
25.07.2007 року зареєстрована в житловому
будинку за адресою АДРЕСА_1.

Станом на 04.02.2014 року відповідно до
довідки №67 сільради с. Мамалига,
Новоселицького району в даному
житловому будинку зареєстровані
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10 і ОСОБА_9.

20.11.2012 року рішенням Новоселицького
районного суду був розірваний шлюб між
нею та ОСОБА_10.

Літом 2013 року у зв'язку з тим що шлюб між
нею та ОСОБА_10 був розірваний
заборонили їй та дітям проживати в
житловому будинку за адресою АДРЕСА_1,
замінили замки на вхідних дверях та
відмовляються пускати її та дітей в
будинок.

Позивач вважає, що дії відповідачів є
неправомірними а тому просить суд
зобов'язати відповідачів не чинити
перешкоди у користуванні житловим
будинком і вселити її та дітей в
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач
підтримала заявлені позовні вимоги в
повному обсязі з підстав зазначених у
позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_9, ОСОБА_3
будучи допитана за правилами свідка в
судовому засіданні позов не визнала
подала суду письмові заперечення в
яких зазначила, що позивач має постійне
місце проживання і реєстрації в с.
Крива, Бричанського району, Республіка
Молдова, додатково суду пояснила що
позивач добровільно пішла з житлового
будинку після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_11, житловий будинок перебуває в
аварійному стані на теперішній час в
ньому неможливо проживати. Глава двору
ОСОБА_12 помер значно раніше. Право
власності на житловий будинок не
оформлено, заяву на прийняття спадку
подала лише ОСОБА_9. Просить суд
відмовити у задоволені позовних вимог.

Матеріалами справи судом встановлено,
що відповідно до довідки №141 від 25.02.2014
року в житловому будинку по АДРЕСА_1
зареєстровані ОСОБА_10, ОСОБА_9,
неповнолітня ОСОБА_13, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7.

Відповідно до довідки сільради с.
Мамалига, Новоселицького району від
25.02.2014 року за №137, ОСОБА_5 зареєстрована
в житловому будинку по АДРЕСА_1 з 25.07.2007
року.

Відповідно до довідок №93 та 94 від 06.12.2013
року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 навчаються в
Мамалигівської загальноосвітньої
школи І-ІІІ ступеня відповідно у
другому та сьомому класі.

З довідки №136 від 25.02.2014 року сільради с.
Мамалига, Новоселицького району
вбачається, що господарство по АДРЕСА_2
відносилось до типу колгоспного двору
членами якого були ОСОБА_12, ОСОБА_11,
ОСОБА_14, ОСОБА_10 та ОСОБА_9.

Суд оцінюючим у сукупності пояснення
сторін викладені докази дійшов
висновку що позов обґрунтований і його
слід задовольнити з наступних підстав.

Суд вважає, що відповідно до ст..120-123 ЦК
України в редакції 1963 року, майно
членів колгоспного двору належить всім
його членам на правах спільної
сумісної власності.

Суд оцінюючи у сукупності викладені
докази та зазначені правові норми
дійшов висновку, що колишній чоловік
ОСОБА_5, ОСОБА_10 є співвласником
житлового будинку по АДРЕСА_1 а тому
ОСОБА_5 та її малолітні діти на законних
правових підставах набули право на
реєстрацію та проживання.

Згідно з ст..156 ЖК України, Члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири),
які проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку
(квартири), якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири)
член його сім'ї вправі вселяти в
займане ним жиле приміщення інших
членів сім'ї. На вселення до батьків
їх неповнолітніх дітей згоди
власника не потрібно.

Члени сім'ї власника будинку (квартири)
зобов'язані дбайливо ставитися до
жилого будинку (квартири). Повнолітні
члени сім'ї власника зобов'язані брати
участь у витратах по утриманню будинку
(квартири) і придомової території та
проведенню ремонту. Спори між
власником та членами його сім'ї про
розмір участі в витратах

вирішуються в судовому порядку.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього
Кодексу. Припинення сімейних відносин
з власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. У разі
відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про

безоплатне користування жилим
приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

Суд оцінюючи у сукупності викладені
докази та зазначені правові норми
дійшов висновку, що у зв'язку з
припиненням сімейних відносин ОСОБА_5 з
власником житлового будинку ОСОБА_10,
позивачку та її малолітніх дітей
незаконно позбавили права на їх
користування займаним приміщенням в
житловому будинку по АДРЕСА_1.

Суд вважає, що слід зобов'язати ОСОБА_10
і ОСОБА_9 не чинити перешкод у
користуванні житлового будинку
розташований по АДРЕСА_1, ОСОБА_5 та
малолітнім дітям ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та
вселити їх в житловий будинок..

Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, Стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Суд вважає, що підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача
понесені судові витрати по квитанції
від 06.03.2014 року в сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст..10,58,59,60,61, 208-218, ЦПК України,
і на підставі ст..156 ЖК України, ст..120-123
ЦК України ( в редакції 1963 року), -

вирішив:

Позов задовольнити.

Вселити ОСОБА_5 та малолітніх дітей
ОСОБА_6, ОСОБА_7 в житловий будинок
розташований по АДРЕСА_1.

Зобов’язати ОСОБА_10 і ОСОБА_9 не чинити
перешкод у користуванні житлового
будинку розташований по АДРЕСА_1,
ОСОБА_5 та малолітнім дітям ОСОБА_6 і
ОСОБА_7.

Стягнути з ОСОБА_10 і ОСОБА_9 на користь
ОСОБА_5 судові витрати в сумі 243 грн. 60
коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Чернівецької області через
Новоселицкий районний суд в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Суддя: