Єдиний унікальний номер 205/2632/14-ц
№ 2з-205/25/2014
№ 205/2632/14-ц
УХВАЛА

7 квітня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Суддя Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська Приходченко О.С.,
ознайомившись з заявою публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» про забезпечення
позову по цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ ПриватБанк 31 березня 2014
року звернулося до суду з позовом до
відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Ухвалою судді Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
7 квітня 2014 року провадження по цій
справі було відкрито та призначено
проведення судового засідання.

31 березня 2014 року позивачем було
подано заяву про забезпечення позову, в
якій він просив накласти арешт на
грошові кошти, рухоме та нерухоме
майно, яке належить відповідачам,
шляхом заборони будь-яким особами
укладати угоди стосовно цього майна,
проводити його реєстрацію та
перереєстрацію, здійснювати його
відчуження у межах заявлених позовних
вимог; обмежити відповідачів у праві
виїзду за межі України до виконання
зобов'язань; зобов'язати Адміністрацію
Державної прикордонної служби України
вжити заходи щодо тимчасового
затримання та вилучення наявних у
відповідачів паспортів/проїзних
документів і обмежити відповідачів у
праві виїзду за межі України до
виконання зобов'язань, оскільки сума
заборгованості відповідача перед
позивачем складає 118 775 гривень 26 коп у
зв'язку з неналежним виконанням
відповідачами своїх зобов'язань за
кредитним договором та договорами
поруки, тому невжиття заходів
забезпечення позову може зробити
неможливим виконання рішення суду.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України
передбачено, що суд, за заявою осіб, що
беруть участь у справі, може вжити
заходи забезпечення позову. Частиною 3
цієї ж статті встановлено, що
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

На підставі ч. 3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Перевіривши матеріали справи та
заяву про забезпечення позову, вважаю
за необхідне позивачу відмовити у її
задоволенні за наступних підстав.

Позивач просить накласти арешт на
грошові кошти, рухоме та нерухоме
майно, яке належить відповідачам,
шляхом заборони будь-яким особами
укладати угоди стосовно цього майна,
проводити його реєстрацію та
перереєстрацію, здійснювати його
відчуження, але не перелічує це майно,
не вказує розмір сум грошових коштів та
не надає документи, які б
підтверджували належність цього майна
та грошових коштів саме відповідачам,
тому суд позбавлений можливості
задовольнити заяву у цій частині,
оскільки вимоги щодо переліку майна та
грошових коштів не конкретизовані, а
через це суд позбавлений можливості
відповідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК
України оцінити співмірність виду
забезпечення позову із заявленими
позивачем вимогами.

Що стосується вимог заяви щодо
обмеження у праві виїзду за межі
України до виконання зобов'язань вони
також не підлягають задоволенню,
оскільки ч. 1 ст. 33 Конституції України
встановлено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

У разі задоволення заяви про
забезпечення позову у цій частині
відповідачі будуть обмежені у свободі
пересування, яка гарантується
Конституцією України. Сам по собі виїзд
за межі України не зумовлює
неможливість виконання рішення суду, а
докази щодо наміру відповідачів
виїхати за межі України на постійне
місце проживання позивачем суду не
надані.

Також безпідставні вимоги заяви щодо
зобов'язання вжити заходи щодо
тимчасового затримання та вилучення
наявних у відповідачів
паспортів/проїзних документів і
обмеження відповідачів у праві виїзду
за межі України до виконання
зобов'язань, оскільки встановлення
таких заборон та обмежень не входить до
компетенції суду у порядку вирішення
питання стосовно забезпечення позову.

Крім того, позивачем у заяві про
забезпечення позову не наведено докази
неспроможності відповідачів сплатити
суму заборгованості, оскільки
неналежне виконання кредитних
зобов'язань не є доказом відсутності у
відповідачів коштів достатніх для
сплати боргу у разі задоволення судом
позовних вимог позивача.

На підставі викладеного,
керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 151, ст. 153, ст. 210 ЦПК
України, суд -

УХВАЛИВ:

Публічному акціонерному товариству
«Комерційний банк «ПриватБанк» у
задоволенні заяви про забезпечення
позову відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Ленінський районний суд
м. Дніпропетровська протягом п'яти днів
з дня отримання її копії.

Суддя