А Справа № 278/1158/14ц
06 травня 2014 року
Житомирський районний суд
Житомирської області
у складі :головуючої судді Баренко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання
Лабенської Л.І., скаржника її
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі скаргу ОСОБА_1
на дії державного виконавця відділу
ДВС Житомирського РУЮ Бєльського О.С.
(далі - державний виконавець) щодо
виконання ухвали Житомирського
районного суду про визнання мирової
угоди по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна
спільною сумісною власністю подружжя, -
11.03.2014 ОСОБА_1 звернулася зі скаргою
на неправомірні дії державного
виконавця Бєльського О.С. про відмову у
прийнятті до провадження виконання
ухвали суду від 12.06.2013 про визнання
мирової угоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
якою закінчився розгляд цивільної
справи між сторонами. Вимоги мотивує
порушенням державним виконавцем ЗУ
"Про виконавче провадження".
В судовому засіданні скаргу було
підтримано ОСОБА_1 та її представником
у повному обсязі. На їх думку ухвала
суду відповідає всім вимогам,
встановленим для виконавчих
документів, мирова угода підлягає
примусовому виконанню, порушено строк
для розгляду заяви скаржниці тощо.
Державний виконавець до суду не
з'явився, про час та місце розгляду
справи оповіщений у встановленому
порядку. Суд ухвали розглядати справу
без участі останнього.
Беручи до уваги пояснення учасників
судового процесу, оглянувши матеріали
цивільної справи за № 2-460/12 судом
встановлені наступні факти.
Ухвалою цього суду від 12.06.2013 по
цивільній справі № 2-460/12 за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення на її
користь частини вартості будівельних
матеріалів було визнано мирову угоду
За умовами якої зокрема, встановлено,
що заборгованість ОСОБА_3 перед ОСОБА_1
становить 164 390 грн. 50 коп., які боржник
повинен сплачувати протягом 11 місяців
рівними частинами по 14 944 грн.59 коп.
щомісяця, а у випадку прострочення -
боржник сплачує пеню (т.2 а.с. 7-9).
07.11.2013 шляхом виправлення судом описки
в наведену ухвалу було внесено
відомості, що вона, згідно з п.2 ч. 2 ст.3
ЗУ «Про виконавче провадження» (далі -
Закон) є виконавчим документом,
зазначено реквізити стягувача та
боржника (т.2 а.с. 11-14).
13.02.2014 ОСОБА_1 звернулася до ВДВС з
заявою про примусове виконання ухвали
від 12.06.2013 шляхом стягнення з ОСОБА_3 на
її користь 164390 грн. 50 коп.
заборгованості по оплаті грошової
компенсації вартості будівельних
робіт та матеріалів (а.с. 7).
Своєю постановою від 20.02.2014
державний виконавець відмовив у
відкритті виконавчого провадження,
мотивуючи тим, що всупереч ст. 18 Закону
виконавчий документ підписаний особою
без зазначення прізвища та ініціалів,
заява стягувача не відповідає змісту
ухвали, відсутня вказівка суду про
примусове виконання рішення, а за
змістом укладеної мирової угоди її
слід виконувати добровільно.
Твердження заявниці, що ухвала
суду про визнання мирової угоди має
силу виконавчого документу та повинна
виконуватися у примусовому порядку не
відповідає вимогам ст.ст.17,18
наведеного Закону та Рішенню
Конституційного Суду України від 26.06.2013
р. N 5-рп/2013 де надано офіційне
тлумачення положень ст.17 у системному
зв"язку з іншими законодательними
актами. Так Конституційний Суд України
вказав, що, ухвали про вжиття
запобіжних заходів та забезпечення
позову у господарських справах (статті
436, 67 Кодексу), які виконуються органами
державної виконавчої служби або іншими
органами виконання судових рішень
згідно з вимогами статей 2, 3, 5, 17 Закону
без видачі наказу суду, оскільки мають
самостійний процесуальний характер і
не є актами вирішення спору. У даному
випадку саме укладанням мирової угоди
був вирішений спір між сторонами, а
тому висновок державного виконавця, що
наведена ухвала суду не підлягає
примусовому виконанню є правильним.
Окрім цього всупереч п.6 ч.1 ст. 18
Закону в ухвалі не зазначено
конкретний строк пред'явлення до
виконання, вказано лише «один рік з дня
прострочення погашення
За правилами п.п.1,2,6 ст.26 Закону
Державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання,
неподання виконавчого документа та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом, а також
невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону.
Частиною 2 статті 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
тому суд дійшов висновку, що скарга
ОСОБА_1 є неґрунтовною та не підлягає до
задоволення. Керуючись: ст.19
Конституції України, ст.ст. 18, 24 Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст.ст. 58-61, 73, 384-386 ЦПК України суд,
У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії
державного виконавця відділу ДВС
Житомирського РУЮ Бєльського О.С.
відмовити за безпідставністю.
На ухвалу може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Житомирської області через
Житомирський районний суд протягом 5
днів з дня її проголошення.
Суддя: