КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА МАКІЇВКИ
Провадження №
Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28
квітня 2014 року
м.
Макіївка

Кіровський районний суд міста Макіївки
Донецької області у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

при секретарі
Бабкевич В.О.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні місцевого суду
в м. Макіївці цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним
припиненням сімейних відносин і
неможливістю збереження сім'ї.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав
заявлені позовні вимоги, на
обґрунтування яких послався на
обставини, викладені у позовній заяві,
та зазначив, що з 07 жовтня 1993 року
перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому
шлюбі. Неповнолітніх дітей від шлюбу
немає. Спільне життя з відповідачкою не
склалося, оскільки виявилось, що у
кожного з них різні, не співпадаючи
погляди на питання поведінки та
взаємовідносин у сім'ї, що призводило
до непорозуміння між ними та сварок. У
січні 2014 року їх сімейні стосунки були
фактично припинені, з цього часу вони
постійно мешкають за різними адресами,
не ведуть спільне господарство.

За час окремого проживання він дійшов
висновку про втрату почуття любові до
дружини, неможливість збереження сім'ї
та необхідності юридичного оформлення
фактичного розлучення між ними. На
теперішній час примирення та подальше
подружнє життя стало неможливим, а
збереження шлюбу суперечить їх
інтересам. Посилаючись на наведене,
позивач просить суд розірвати шлюб.

Відповідачка ОСОБА_2, яка повідомлена у
встановленому законом порядку про час
і місце судового розгляду, за викликом
суду не з'явилась, надавши суду
письмову заяву про можливість розгляду
справи за її відсутності. Не
заперечувала проти розірвання шлюбу.

Вислухавши пояснення позивача,
вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані докази, суд у межах
заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК
України) установив наступне.

За приписами статті 3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають спільні права та обов'язки.

Відповідно до положень статті 51
Конституції України та частини першої
статті 24 Сімейного кодексу України
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка. Примушування жінки
та чоловіка до шлюбу не допускається.

Рішення про розірвання шлюбу, як
визначено нормою статті 112 СК України,
суд постановляє якщо буде встановлено,
що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення. При
цьому суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1
громадяни України ОСОБА_1 і ОСОБА_2
зареєстрували шлюб 07 жовтня 1993 року,
актовий запис № 2516 в книзі актів про
укладення шлюбу Палацу одруження міста
Макіївки Донецької області.

Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей
не має. Для позивача цей шлюб другий, а
для відповідачки перший.

Наявними в матеріалах справи доказами
підтверджено і визнано сторонами, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з січня 2014 року
фактично припинили шлюбні відносини,
не проживають спільно однією сім'єю та
не ведуть сумісне господарство. За цей
час подружжя не здійснили реальних дій
щодо збереження родинних стосунків.
Сторони не мають наміру зберегти свою
сім'ю.

Враховуючи викладене, суд визнає, що
надання у даному випадку подружжю
строку для примирення суперечить
моральним засадам суспільства.

Проаналізувавши встановлені конкретні
обставини по справі, оцінивши надані
сторонами в порядку статті 60 ЦПК
України докази в їх сукупності та
взаємозв'язку, суд, приймаючи до уваги
існуючи взаємини між подружжям,
ступінь конфліктних стосунків та
причини розлучення, категоричне
небажання позивача продовжувати
шлюбні відносини, дійшов висновку, що
подальше подружнє життя ОСОБА_1 і
ОСОБА_2, збереження їх сім'ї є
неможливим та суперечить їх інтересам.

У разі визнання відповідачем позову, як
визначено в частині 4 статті 174 ЦПК
України, суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

За таких обставин заява позивача
відповідає його дійсній волі, тому
позов про розірвання шлюбу підлягає
задоволенню.

Позивач не вимагає компенсації за
понесені судові витрати, пов'язані із
зверненням до суду. Відповідачка не
наполягає на відновленні її дошлюбного
прізвища.

На підставі вищенаведеного, керуючись
статтями 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 Цивільного
процесуального кодексу України,
статтями 3, 110-112 Сімейного кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 07 жовтня
1993 року у Палаці одруження міста
Макіївки Донецької області, актовий
запис № 2516, розірвати.

За вибором відповідачки її прізвище -
ОСОБА_2 залишити без зміни.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду Донецької
області через Кіровський районний суд
м. Макіївки протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
В.А. Єжов