Справа № 304/350/14-ц
Провадження № 4-с/304/5/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 року м. Перечин

Перечинський районний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого судді
- Чепурнова В.О.,

при секретарі -
Багара Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на
бездіяльність відділу державної
виконавчої служби Перечинського
районного управління юстиції
Закарпатської області та зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
вищезазначеною скаргою, яку мотивує
тим, що 15 листопада 2013 року його
представник ОСОБА_2 подав до відділу
ДВС Перечинського РУЮ заяву про
примусове виконання виконавчого листа,
виданого Перечинським районним судом 12
листопада 2013 року про визнання
протиправною бездіяльність
Т.Пасіцької сільської ради
Перечинського району щодо розгляду
його заяви від 18 лютого 2013 року про
розгляд земельного спору та
зобов'язання її розглянути. Однак,
станом на день подачі скарги відділом
ДВС Перечинського РУЮ жодні визначені
законом дії не вчинено, постанову про
відкриття виконавчого провадження не
винесено, що свідчить про її
бездіяльність, а тому просить скаргу
задовольнити.

Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився, однак подав суду заяву, в якій
просив розглянути скаргу без його
участі, свої вимоги підтримав повністю.

Представник відділу державної
виконавчої служби Перечинського РУЮ
Беца С.В. в судове засідання також не
з'явилася, однак подала заяву, в якій
просила залучити в якості відповідача
Головне управління юстиції у
Закарпатській області.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи,
розглянувши заяву в межах заявлених
вимог і наданих сторонами письмових
доказів, оцінивши докази в сукупності,
суд дійшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
Перечинським районним судом
Закарпатської області 12 листопада 2013
року виданий виконавчий лист в справі
№ 304/441/13-а за рішенням Перечинського
районного суду Закарпатської області
від 29 квітня 2013 року, яке набрало
законної сили 08 травня 2013 року, про
визнання протиправною бездіяльність
Т.Пасіцької сільської ради
Перечинського району щодо розгляду
його заяви від 18 лютого 2013 року про
розгляд земельного спору та
зобов'язання її розглянути (а. с. 3).

В судовому засіданні встановлено, що
представник стягувача ОСОБА_2 подав до
відділу ДВС заяву про примусове
виконання даного виконавчого листа,
який отримано відділом ДВС 15 листопада
2013 року (а. с. 2).

Встановлено, що 23 серпня 2013 року
відділом державної виконавчої служби
Перечинського районного управління
юстиції у Закарпатській області
винесено постанову ВП № 40792477 про
відкриття виконавчого провадження по
примусовому виконанню виконавчого
листа № 304/441/13-а виданого Перечинським
районним судом Закарпатської області 12
листопада 2013 року про визнання
протиправною бездіяльність
Т.Пасіцької сільської ради
Перечинського району щодо розгляду
його заяви від 18 лютого 2013 року про
розгляд земельного спору та
зобов'язання її розглянути (а. с. 17).

В судовому засіданні також
встановлено, що головним державним
виконавцем Вогар В.В. копія зазначеної
вище постанови про відкриття
виконавчого провадження не була
направлена стягувачу ОСОБА_1
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення, що суперечить вимогам ч. 1
ст. 31 Закону України «Про виконавче
провадження». Зазначений факт також
підтверджується наявним у справі
письмовим запереченням начальника
відділу ДВС Беца С.А. (а. с. 16).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчими
документами за рішеннями, що
підлягають примусовому виконанню
державною виконавчою службою є
виконавчі листи, що видаються
судами, накази господарських судів, у
тому числі на підставі рішень
третейського суду та рішень
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті, Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті. Примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених Законом України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він

відповідає вимогам, передбаченим
Законом України «Про виконавче
провадження», і пред'явлений до
виконання до відповідного органу
державної виконавчої служби.
Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених Законом
України «Про виконавче провадження».
Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження

надсилаються не пізніше наступного
робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України
«Про виконавче провадження» копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження
(далі - документи виконавчого
провадження), що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

На підставі вищенаведеного суд дійшов
висновку, що державним виконавцем не
дотримані вимоги ч. 1 ст. 31 Закону
України «Про виконавче провадження»
під час здійснення даного виконавчого
провадження.

Крім того, відсутність відповідних
коштів у орану ДВС для здійснення
виконавчих дій, спрямованих на
виконання судових рішень, не може
слугувати виправданням невиконання з
боку держави взятих на себе
зобов'язань.

Так, статтею 22 Конституції України
визначено, що конституційні права і
свободи гарантуються. Таким чином,
держава взяла на себе зобов'язання
забезпечити реалізацію громадянами
своїх конституційних прав.

Державна виконавча служба України є
державним органом, тому, державний
виконавець, працівник державного
органу, згідно ст. 19 Конституції
України, повинен користуватися своїми
повноваженнями керуючись нормами про
те, що органи державній влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України і повинен діяти лише
на підстави в межах повноважень, та у
спосіб, передбачений Законом.

Відповідно до частини 5 статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного виконання
в повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом.

Відповідно до ст. 8 ЦПК України, суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського суду з прав людини.

Враховуючи судову практику розгляду
справ Європейським Судом з прав людини,
суд зазначає, що стаття 6 § 1 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод, учасницею якої
є Україна, захищає право кожного на
подання позову або скарги, які
пов'язані з його громадянськими
правами та обов'язками, до суду, таким
чином, це означає «право на суд».
Державний орган не може посилатися на
відсутність коштів, щоб не вчиняти дії,
спрямовані на стягнення боргу,
підтвердженого судовим рішенням
(Справа «Жовнер проти України» (Заява №
56848/00), Справа «Бурдов проти Росії»
(Скарга № 59498/00).

Також, в своєму рішенні «Кечко проти
України» Європейській суд з прав
людини констатував, що не приймає
аргумент Уряду України щодо
відсутності бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатись на відсутність
коштів, як на причину невиконання своїх
зобов'язань.

Беручи до уваги вищенаведену судову
практику Європейського Суду з прав
людини, суд зазначає, що відсутність
коштів у боржника чи у держави на
виконання взятих на себе зобов'язань не
звільняє боржника від виконання
рішення суду та не є перешкодою для
вчинення певних дій по виконанню
такого рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у
разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює порушені права
чи свободи.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 18, 20, 22, 23, 25, 31 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. ст. 209, 210 ЦПК
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Перечинського районного управління
юстиції Закарпатської області та
зобов'язання вчинити дії -
задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Перечинського районного управління
юстиції Закарпатської області Вогар
В.В. в частині невиконання вимог ч. 1 ст.
31 Закону України «Про виконавче
провадження».

Зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Перечинського
районного управління юстиції
Закарпатської області виконати вимоги,
передбачені ч. 1 ст. 31 Закону України
«Про виконавче провадження».

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Закарпатської області через суд
першої інстанції протягом п'яти днів з
дня її проголошення. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Головуючий: Чепурнов В. О.