АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/4562/2014
інстанції: Богінкевич С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Охневській Т.В.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до Київського
зоологічного парку загальнодержавного
значення, третя особа: Генеральний
директор Київського зоологічного
парку загальнодержавного значення
КирилюкЄвгеній Миколайович, про
визнання наказу про звільнення
незаконним, поновлення на посаді,
виплату середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на
рішення Подільського районного суду м.
Києва від 6 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що з 15 квітня 2013 року
перебував з Київським зоологічним
парком загальнодержавного значення
(далі - Київський зоопарк) у трудових
відносинах, працюючи на посаді
заступника генерального директора
вказаного підприємства. 18 липня 2013 року
його було звільнено на підставі п. 4 ст.
40 КЗпП України (вчинення прогулу без
поважних причин). Своє звільнення
вважає незаконним, оскільки ніяких
прогулів не вчиняв.

Посилаючись на викладене, позивач
просив суд визнати незаконним та
скасувати наказ № 226-к від 18 липня 2013
року про його звільнення, поновити його
на посаді заступника генерального
директора Київського зоологічного
парку загальнодержавного значення та
стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 6 лютого 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення про
задоволення позову. Скаржник зазначає,
що відповідачем не було доведено факт
його відсутності на робочому місці,
оскільки відповідно до вимог ст. 29 КЗпП
його не було ознайомлено з правилами
внутрішнього трудового розпорядку, у
зв'язку з чим він не був та не міг бути
проінформований належним чином про
необхідність ставити свій підпис у
журналі відвідування; відповідачем
також не надано доказів на
підтвердження того, що позивачу було
доведено до відома його графік роботи;
зважаючи на те, що за ним не було
закріплено певного робочого місця,
встановити факт його відсутності або
присутності на робочому місці
неможливо.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в суді
апеляційної інстанції підтримала
апеляційну скаргу з наведених в ній
підстав.

Представники Київського зоопарку -
Норов Г.О. та Зельдич В.Р. заперечували
проти задоволення апеляційної скарги,
вважали, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого у справі рішення в цій
частині, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку прогулу (в тому числі
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Таким чином, крім встановлення самого
факту відсутності працівника на роботі
більше трьох годин протягом робочого
дня, визначальним фактором для
вирішення питання про законність
звільнення з роботи є встановлення
поважності причин відсутності.

Законодавством не визначено переліку
обставин, за наявності яких прогул
вважається вчиненим з поважних причин.
Тому вирішуючи питання про поважність
причин відсутності працівника на
роботі, звільненого за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України, суд повинен виходити з
конкретних обставин і враховувати
будь-які докази із числа передбачених
ст. 57 ЦПК України.

Судом установлено, що наказом № 128-к від
15 квітня 2013 року ОСОБА_1 був прийнятий
на посаду виконуючого обов'язки
заступника генерального директора
Київського зоопарку. Відповідно до
наказу № 162-к від 22 травня 2013 року його
було призначено на посаду заступника
генерального директора Київського
зоопарку, зі строком випробовування
два місяці з 22 травня 2013 року по 22 липня
2013 року.

Наказом № 226-к від 18 липня 2013 року
ОСОБА_1 звільнений із займаної посади
за прогули (відсутність на роботі
більше трьох годин) 15 липня 2013 року та 17
липня 2013 року, на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП
України.

Підставою звільнення ОСОБА_1 стали
службова записка начальника відділу
кадрів ОСОБА_6 від 15 липня 2013 року;
доповідна записка охоронця відділу
охорони ОСОБА_7 від 15 липня 2013 року; акт
про відсутність його на роботі від 15
липня 2013 року, складений та підписаний
начальником відділу кадрів ОСОБА_6,
провідним фахівцем відділу кадрів
ОСОБА_8, секретарем загального відділу
ОСОБА_9; доповідна записка охоронця
відділу охорони ОСОБА_10 від 17 липня 2013
року; службова записка охоронця ОСОБА_11
від 17 липня 2013 року; акт про відсутність
позивача на роботі від 17 липня 2013 року,
складений та підписаний начальником
відділу кадрів ОСОБА_6, провідним
фахівцем відділу кадрів ОСОБА_8,
секретарем загального відділу ОСОБА_9

Вказані акти в силу ст. 57 ЦПК України є
письмовими доказами, які підтверджують
відсутність позивача на роботі 15 липня
2013 року та 17 липня 2013 року.

Факт відсутності ОСОБА_1 на роботі 15
липня 2013 року та 17 липня 2013 року також
підтверджується відсутністю записів
про перебування позивача на робочому
місці у журналах контролю перебування
працівників на території Київського
зоопарку з двох прохідних (а. с. 42-46, 47-53);
журналі реєстрації прибуття
працівників на роботу в
адміністративній будівлі (а. с. 54);
відсутністю відповідного запису щодо
позивача у журналі обліку місцевих
відряджень (а. с. 55-58) та журналі
реєстрації посвідчень про відрядження
(а. с. 59-60).

Належних доказів того, що ОСОБА_1 був
відсутнім на роботі 15 липня 2013 року та 17
липня 2013 року з поважних причин,
позивачем не подано.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач був ознайомлений з правилами
внутрішнього розпорядку, посадовою
інструкцією та колективним договором,
однак ставити свій підпис в "Журналі
ознайомлення співробітників
Київського зоологічного парку
загальнодержавного значення з
правилами внутрішнього розпорядку,
посадовою інструкцією та колективним
договором" ОСОБА_1 відмовився, що
підтверджується актом, складеним 15
квітня 2013 року в його присутності (а. с.
152) та службовою запискою № 371 від 29
травня 2013 року, складеною та підписаною
начальником відділу кадрів ОСОБА_6 (а. с.
151). Крім того, позивач також відмовився
від ознайомлення з наказом № 162-к від 22
травня 2013 року про його призначення на
посаду заступника генерального
директора Київського зоопарку, що
підтверджується відповідними актами
від 23 травня 2013 року та від 27 травня 2013
року (а. с. 149; 150).

Ураховуючи викладене, посилання
скаржника на те, що його не було
ознайомлено з правилами внутрішнього
трудового розпорядку та графіком
роботи, є необґрунтованими та
підлягають відхиленню.

Доводи апелянта про те, що відповідачем
не було визначено його конкретне
робоче місце, а тому встановити факт
його відсутності або присутності на
робочому місці неможливо, є
безпідставними, оскільки робоче місце
позивача згідно займаної ним посади
заступника генерального директора
Київського зоопарку знаходилося в
єдиній адміністративній будівлі на
території зоопарку, а саме ОСОБА_1 у
період з 15 квітня 2013 року по 18 липня 2013
року працював в кабінеті № 203, на
другому поверсі адміністративної
будівлі, до якого можна потрапити
тільки через приймальню генерального
директора, в якому постійно
знаходяться три співробітники
загального відділу зоопарку та ключі
від якого мав тільки позивач, що
підтверджується довідкою № 07/71 від 5
лютого 2014 року (а. с. 154).

При звільненні позивача відповідачем
також додержано передбачені ст.ст. 147,
148, 149 КЗпП України правила й порядок
застосування дисциплінарних стягнень.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи з урахуванням наведеного вище
не відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість ухвалення рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
судового рішення.

Установивши, що позивач був відсутнім
на роботі більше трьох годин протягом
робочих днів 15 та 17 липня 2013 року без
поважних причин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що звільнення ОСОБА_1 з посади
заступника генерального директора
Київського зоологічного парку
загальнодержавного значення було
проведено з дотриманням норм трудового
законодавства.

Під час установлення зазначених фактів
судом першої інстанції не було
порушено норм процесуального права,
рішення суду відповідає вимогам
матеріального права та встановленим
обставинам справи.

За таких обставин підстави для
скасування рішення суду першої
інстанції і задоволення апеляційної
скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 6 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий

Судді: