АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/2168/14
Головуючий 1 інстанції
Справа № 621/3582/13-ц
Категорія - право власності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П.,
Трішкової І.Ю.,

при секретарі: Асєєвій В.В,
Гребенщіковій Ю.В..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3
на рішення Зміївського районного суду
Харківської області від 03 лютого 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Зміївської міської ради, ДП
«Південна залізниця» про визнання
права власності на нерухоме майно за
набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2013 року позивачі ОСОБА_2,
ОСОБА_3 звернулись з позовом до ДП
«Південна залізниця» про визнання
права власності на нерухоме майно за
набувальною давністю. В обгрунтування
позову вказали, що позивач ОСОБА_2 з 1972
року і до виходу на пенсію до 2012 року
працював на Південній залізниці. В 1999
році керівництвом Південної залізниці
ОСОБА_2 та ОСОБА_4(сусід по будинку) з
метою вирішення житлового питання було
виділено службово-виробниче
приміщення, а саме одноповерховий
будинок загальною площею 115 кв. метрів з
прибудинковою територією 0,12 га, яка є
полосою відведення Південної
залізниці, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_1,
згідно рішення виконкому Зміївської
міськради №430 від 17.08.2006 р.). Комісією
Зміївської райдержадміністрації дану
будівлю було обстежено та надано згоду
на її переобладнання під дві житлові
квартири шляхом розширення житлової
площі (прибудувати), про що складено Акт
від 13 05.1999р. Рішенням Зміївської
міськради від 30.11.1999 року № 248 дану
будівлю було переведено в житловий
фонд та надано дозвіл на її
переобладнання в житловий будинок під 2
квартири. Згідно рішення виконкому
Зміївської міськради №13 від 31.01.2000 року
позивачу вирішено надати ордер на
вселення разом з сім'ю у кількості 2
осіб до 2-х кімнатної ізольованої
квартири АДРЕСА_1. 06 березня 2000 р.
Рішення виконкому Змійвської
міськради №13 від 31.01.2000 року було
виконано шляхом надання ОСОБА_2
службового Ордеру на житлове
приміщення. З вказаного моменту (06.03.2000
р.) позивачі мешкають та зареєстровані
у АДРЕСА_1, несуть витрати по утриманню
квартири , будинку та прибудинкової
території. Силами позивачів були
проведені поточні ремонти квартири, а
також побудовані господарські споруди
на прибудинковій території. В 2007 році
на прохання Харківської Дирекції
залізничних перевезень Південної
залізниці Рішенням виконкому
Зміївської міськради від 24 липня 2007
року за № 478 квартиру АДРЕСА_1 було
виключено з числа службових згідно
рішення виконкому № 788 від 14.12.2007 року,
ОСОБА_2 14 грудня 2007 року надано ордер на
жиле приміщення №4. У 2013 році позивачі
зверталися з запитами про надання
інформації перебування у власності
даного житлового будинку до
Відокремленого підрозділу
«Основ'янське Будівельно-монтажне
експлуатаційне управління» державного
підприємства «Південна залізниця» та
до Зміївської міськради. З офіційних
відповідей яких підтверджується, що
даний житловий будинок за вказаною
вище адресою у власності і на балансі
даних організацій не перебуває. З вище
зазначених підстав та відповідно до
діючого законодавства( ст..335 ЦКУ)
будинок АДРЕСА_1 є безхазяйним, тобто
таким, що не має власника. Таким чином,
позивачі просять визнати право
власності на квартиру за набувальною
давністю.

Представник Зміївської міської ради
Харківської області у судовому
засіданні проти позову не заперечував.
Представник ДП «Південна залізниця»
просила відмовити у його задоволенні.

Рішенням Зміївського районного суду
Харківської області від 03 лютого 2014
року відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Не погодившись з вказаним рішенням
ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційну
скаргу, в якій просять скасувати
рішення районного суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі. В
обгрунтування доводів апеляційної
скарги посилаються на ті доводи, що і в
суді першої інстанції. Зазначають, що
вони добросовісно володіють спірною
квартирою, безперервно, відкрито з 1999
року та що у власності будь-кого
вказана квартира не знаходиться.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи позивачам в задоволенні
позовних вимог про визнання права
власності на нерухоме майно ( квартиру)
за набувальною давністю, суд першої
інстанції виходив з того, що за
набувальною давністю може бути
отримано право власності на нерухоме
майно, яке не має власника, власник
якого невідомий або відмовився від
права власності на належне йому
нерухоме майно та майно, що придбане
добросовісним набувачем. Позивачі
постійно мешкають в квартирі АДРЕСА_1,
яка їм належить на підставі ордеру,
тому до спірних правовідносин
положення статті 344 ЦК України не
можуть бути застосовані. Крім того,
позивачка ОСОБА_3 у судовому засіданні
пояснила, що вона має бажання
приватизувати квартиру, однак з заявою
до відповідних органів вона не
зверталась, відмов від органів
уповноважених вирішувати питання
приватизації житла не отримувала.

Такий висновок судова колегія
вважає правильним та зробленим у
відповідності із вимогами закону і
зібраними доказами.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно роз'яснень Верховного Суду
України викладених у постанові від
21.05.2012 року, захист цивільних прав - це
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.
Особа, якої права порушенні має
скористатися не будь-яким, а конкретним
способом захисту свого права. Під
способом захисту суб'єктних цивільних
прав розуміють закріпленні законом
матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушення (оспорюваних) прав та вплив
на порушника (особу, яка порушила ці
права). Загальний перелік таких
способів захисту цивільних прав та
інтересів визначений в ст.16 ЦК України,
згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, якої одним
із способів захисту цивільних прав та
інтересів є визнання права, що рівною
мірою означає як наявність права, так і
його відсутність або відсутність
обов'язків.

За змістом зазначених норм, обрання
способу захисту свого порушеного права
та права визначення предмету та
правових підстав позову, законом
передбачено виключно позивачеві і суд
без його згоди не може їх змінити.
Позивачі звернувшись з позовом до
суду про визнання права власності за
набувальною давністю, посилаються на
ст. 344 ЦК України.

Судова колегія знаходить, що суд першої
інстанції обґрунтовано визнав, що
позивачами обраний неналежний спосіб
захисту свого цивільного права.

Позивачі свої вимоги мотивують тим, що
вони на підставі ордеру на жиле
приміщення №4, проживають за адресою
АДРЕСА_1 та добросовісно, безперервно з
2000 року користуються нерухомим майном.
Але вказаний ордер виданий 14 грудня 2007
року Зміївською міською радою на
підставі рішення виконкому № 788 від
14.12.2007 року.( а. с. 9). Тобто на той час
майно мало власника.

Відповідно до змісту положень ст.
344 ЦК України особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом.

Отже з огляду на зміст ст.344 ЦК України
за набувальною давністю може бути
отримано право власності на нерухоме
майно, яке не має власника, власник
якого невідомий або відмовився від
права власності на належне йому
нерухоме майно та майно, що придбане
добросовісним набувачем.

Крім того, судом першої інстанції
правильно встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
позивачі постійно мешкали в квартирі
АДРЕСА_1, яка їм належить на підставі
ордеру ( а. с. 8, 9).

В зв»язку з наведеним районний
суд дійшов правильного висновку, що до
спірних правовідносин положення
статті 344 ЦК України не можуть бути
застосовані.

Позивачка пояснила, що вона має бажання
приватизувати квартиру, відмову щодо
цього від органів уповноважених
вирішувати питання приватизації житла
не отримувала.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов до правильного висновку про
безпідставність, необґрунтованість
позовних вимог, та у задоволенні
позовних вимог позивачам обґрунтовано
відмовив

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно
досліджені і оцінені обставини по
справі, надані сторонами докази. Доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або
скасування судового рішення судова
колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст.
307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Зміївського районного суду
Харківської області від 03 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
СУДДІ: