Справа №583/4815/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Кудін А. М.Номер провадження
22-ц/788/866/14 Суддя-доповідач -
Криворотенко В. І. Категорія - 26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року
м.
Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Лузан Л. В., Сибільової Л. О.,

з участю секретаря судового засідання -
Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Укрнафта»

на рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 20 березня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Укрнафта», третя особа - Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Охтирка
Сумської області, про стягнення
моральної шкоди та одноразової
допомоги,-

в с т а н о в и л а:

Звертаючись з позовом ОСОБА_3 просив
зобов'язати ПАТ «Укрнафта»
відшкодувати йому моральну шкоду у
розмірі 250000 грн. та стягнути 4
середньомісячні заробітки на момент
звільнення.

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 20 березня 2014
року позовні вимоги задоволені
частково.

Стягнуто з ПАТ «Укрнафта» на користь
ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 70000
грн., вирішено питання щодо судового
збору. В іншій частині позовні вимоги
залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрнафта»,
посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати, а у
задоволені позову ОСОБА_3 відмовити у
повному обсязі.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, перевіривши рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Як встановлено судом і вбачається з
матеріалів справи, позивач починаючи з
13.08.1982 р. працював машиністом технічної
установки на Качанівському ГПЗ (а.с.14-15),
12.07.2011 р. звільнився із зазначеного
підприємства за власним бажанням у
зв'язку із виходом на пенсію (а.с. 15).

Висновком центральної
лікарсько-експертної комісії ДУ
«Інститут медицини праці академії
медичних наук України» від 22.06.2011 р. №2265
ОСОБА_3 встановлено діагноз - Сч
гортані, стан після ТУТ (СОД=60Гр) кіста
язичної валекули, клінічна група III
(три) - захворювання професійне,
встановлене вперше (а.с.8), про що було
складено відповідне повідомлення про
професійне захворювання за формою П-3
(а.с.38).

На підставі повідомлення у складі
голови комісії: лікаря CEC; членів
комісії: двох лікарів КУ «Охтирська
ЦРЛ», начальника та інженера відділу
охорони праці Качанівського
газопереробного заводу ПАТ
«Укранафта», голови профспілкового
комітету цього підприємства,
страхового експерта з охорони праці
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.Охтирка
Сумської області (далі - відділення
Фонду), було проведено розслідування
випадку хронічного професійного
захворювання ОСОБА_3, за результатами
якого 26.07.2011 року складено Акт
розслідування хронічного професійного
захворювання за формою П-4, від підпису
якого відмовились представники заводу,
склавши відповідний акт відмови,
представник профспілки, яка написала
окрему думку (а.с.12-13).

Відповідно до акту розслідування
причиною професійного захворювання є
шкідливі умови праці: шкідливі хімічні
речовини «углеводороды алифатические
предельные» - перевищення ГДК в 1,2 рази;
шум перевищення допустимого рівня
еквівалентного рівня звуку в межах 86-95
дБА, вібрація; температура зовнішнього
повітря взимку та влітку, «важкість
праці» - переміщення в просторі
(переходи обумовлені технологічним
процесом), робоча поза (перебування в
нахиленому положенні до 300),
напруженість праці - емоційна та
інтелектуальна напруженість
(особистий ризик), значний трудовий
стаж роботи по професії машиніст
технологічних насосів - 28 років;
відсутній контроль за наслідками
лікування працівників підприємства в
інших медичних закладах.

Відповідно до довідки виданої МСЕК м.
Суми від 09.08.2013 року, при повторному
огляді ОСОБА_3 встановлено другу групу
інвалідності, внаслідок професійного
захворювання та 70% втрати професійної
працездатності, дата чергового
перегляду 09.08.2015 року (а.с.7).

Вказані факти з достатньою повнотою
встановлені судом першої інстанції на
підставі належним чином зібраних,
досліджених та оцінених доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно з'ясував
спірні правовідносини, всебічно
встановив обставини, що мають значення
для справи у відповідності з ч. 1 ст. 212
ЦПК України.

Суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що у
зв'язку з професійним захворюванням,
отриманим за час роботи на
підприємстві в неналежних умовах праці
з вини відповідача, ОСОБА_3 зазнав
немайнових втрат, а тому правильно
поклав обов'язок їх відшкодування на
даного роботодавця.

Правовідносини, які виникли між
сторонами регулюються ст.ст.153, 237-1 КЗпП
України, а обов'язок по відшкодуванню
заподіяної працівнику моральної шкоди
внаслідок ушкодження здоров'я через
неналежні умови праці покладено на
роботодавця або уповноважений ним
орган.

Не зважаючи на гарантоване державою
право вільного вибору виду діяльності,
передбачене ч.1 ст.43 Конституції
України та абз.2 ст.5-1 КЗпП України,
роботодавець в силу ст.43 Конституції
України, ст.ст.153, 157 КЗпП України та
ст.ст.6, 13 Закону України «Про охорону
праці» зобов'язаний створити
працівнику придатні для роботи
безпечні умови, які б відповідали
санітарно-гігієнічним нормам та нормам
охорони праці.

Завдання каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я працівникові під
час виконання ним трудових обов'язків,
та відповідальність за таку шкоду
роботодавця, за наявності вини,
знаходяться поза межами регулювання
нормами трудового законодавства, і
така відповідальність наступає
відповідно до норм ЦК України.

Посилання апелянта на те, що позивач в
порушення ст. 14 Закону України «Про
охорону праці» сам своїми діями
допустив професійне захворювання, при
прийомі на роботу був ознайомлений із
шкідливими умовами праці, висновків
суду не спростовують, оскільки не
спростовують факту наявності вини
роботодавця, яка підтверджується
матеріалами справи. Крім того,
зазначені доводи апелянта не можуть
бути підставою для позбавлення
позивача права на отримання
відшкодування.

Доводи апеляційної скарги з приводу
незастосування судом строку позовної
давності є помилковими, оскільки
відповідно до п.3 ч.1 ст.268 КЗпП України
на вимоги про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, позовна давність
не поширюється.

Також колегія суддів погоджується з
визначеним судом першої інстанції
розміром відшкодування моральної
шкоди, стягнутої з відповідача на
користь позивача, який визначено, з
врахуванням засад розумності,
виваженості та справедливості,
відповідно до п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» № 4 від
31.03.1995 року з подальшими змінами, яким
передбачено, що розмір моральної шкоди
суд визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.

Крім того, слід зазначити, що
відповідно до вимог ст. 6 міжнародної
Конвенції про захист прав людини і
основних свобод, кожен при вирішенні
суперечок про його цивільні права і
обов'язки має право на справедливий і
відкритий розгляд в перебігу розумного
терміну судом, встановленим законом.
При цьому застосовується практика
Європейського суду з прав людини в
національному судочинстві, як
інструмент функціонування Конвенції,
яка є частиною національного
законодавства. Виходячи з матеріалів
справи «Бурдов проти Росії» Страсбург,
7 травня 2002 року, Європейський суд
прийшов до висновку, що внаслідок
виявлених порушень, які не можна
вважати виправленими тільки завдяки
визнанню судом наявності
правопорушення заявник отримав певну
моральну шкоду. Враховуючи що позивач
до теперішнього часу отримує моральні
страждання, то суд повинен керуватися
при визначенні суми відшкодування
моральної шкоди принципом
справедливості, як того вимагає ст. 41
Конвенції.

Визнаючи розмір моральної шкоди
місцевий суд виходив з характеру
захворювання (професійний рак), з того,
що позивач неодноразово знаходився на
лікуванні, йому дуже важко виконувати
будь-яку роботу, він відчуває постійний
біль та важке дихання, обмежений у
спілкуванні з оточуючими та у
вирішенні своїх побутових потреб,
позбавлений дозвілля, що порушує його
нормальні життєві зв'язки.

Інші доводи апеляційної скарги
апеляційний суд відхиляє як такі, що є
необґрунтованими, не можуть вплинути
на вирішення спору по суті та не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, коли суд ухвалив
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права
підстав для його зміни чи скасування
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, 314, 315,
317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укрнафта»
задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 20 березня 2014
року в даній справі в частині розподілу
судових витрат - змінити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Укрнафта» в особі
Качанівського газопереробного заводу
судовий збір в дохід держави в розмірі
243,60 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу протягом двадцяти днів може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -