У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Ткачука О.С.

суддів: Висоцької
В.С., Карпенко С.О.

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, приватного акціонерного
товариства «Українська інноваційна
страхова компанія «Інвестсервіс» про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки, за касаційною скаргою
ОСОБА_4, поданою її представником
ОСОБА_5, на рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
22 листопада 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 1 серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що 23 травня 2011 року
о 10 год20 хв по вул. Сучкова у м.
Новомосковську Дніпропетровської
області з вини ОСОБА_4, що керувала
автомобілем «Форд Фокус», державний
номер НОМЕР_1, сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої пошкоджено належний
ОСОБА_3 автомобіль «Форд Скорпіо»,
державний номер НОМЕР_2. Просила
стягнути з ОСОБА_4 на її користь
на відшкодування майнової шкоди з
урахуванням трьох процентів річних 11
457,21 грн та 5 000 грн - у відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 22
листопада 2012 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 1 серпня
2013 року, позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на
відшкодування майнової шкоди 10 423,50
грн.

У іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо відшкодування
судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
22 листопада 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 1 серпня 2013 року в
частині стягнення зі ОСОБА_4 майнової
шкоди і ухвалити в цій частині нове
рішення про стягнення такої з
приватного акціонерного товариства
«Українська інноваційна страхова
компанія «Інвестсервіс», мотивуючи
свої вимоги порушенням судами
попередніх інстанцій норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У іншій частині рішення судів
попередніх інстанцій не оскаржено і
підстав перевіряти їх законність і
обґрунтованість у цій частині у суду
касаційної інстанції немає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами встановлено, що 23 травня 2011 року
о 10 год20 хв по вул. Сучкова у
м. Новомосковську Дніпропетровської
області ОСОБА_4, керуючи
автомобілем «Форд Фокус», державний
номер НОМЕР_1», не вибрала безпечну
швидкість руху, не впоралась із
керуванням, виїхала на смугу
зустрічного руху і здійснила
зіткнення з автомобілями «ВАЗ-21011»,
державний номер НОМЕР_3, «Ніссан»,
державний номер НОМЕР_4, «Форд Скорпіо»,
державний номер НОМЕР_2, що
спричинило пошкодження транспортних
засобів.

Постановою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 3
серпня 2011 року ОСОБА_4 визнано винною у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, та
притягнуто до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу в
розмірі 340 грн.

ОСОБА_3 є власником автомобіля «Форд
Скорпіо», державний номер НОМЕР_2.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 застрахована відповідно до
полісу № ВЕ/606880 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 7 грудня
2010 року у приватному акціонерному
товаристві «Українська інноваційна
страхова компанія «Інвестсервіс».

Відповідно до рахунку-фактури № НГ-0000276
від 7 квітня 2012 року вартість
ремонтно-відновлювальних робіт
становить 26 194,00 грн.

Згідно зі звітом № 008 з визначення
вартості матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу, від 26 липня 2011 року, складеним
товариством з обмеженою
відповідальністю «Астимо», вартість
матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля «Форд Скорпіо»,
державний номер НОМЕР_2, в результаті
його пошкодження в
дорожньо-транспортній пригоді, складає
10 423,50 грн.

24 травня 2011 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3
звернулись до приватного акціонерного
товариства «Українська інноваційна
страхова компанія «Інвестсервіс» як
страховика з повідомленнями про
страховий випадок, а 11 серпня 2011 року
ОСОБА_4 подала заяву на виплату
страхового відшкодування, проте
вказана вимога страховиком залишена
без відповідного реагування.

Задовольняючи частково позовні вимоги
про відшкодування майнової шкоди, суд
першої інстанції виходив із наявності
правових підстав для стягнення зі
ОСОБА_4 як особи, винної у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди,
вартості відновлювального ремонту
пошкодженого автомобіля у сумі 10 423,50
грн.

Погодившись із встановленими судом
першої інстанції обставинами і його
висновком, суд апеляційної інстанції
зазначив, що анулювання ліцензії
страховика та позбавлення його
членства в МТСБУ є правовою підставою
для стягнення завданої майнової шкоди
з винної особи, тобто зі ОСОБА_4

Проте з такими висновками погодитись
повністю не можна.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними діями
майну фізичної особи, відшкодовується
в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1
ст. 1188 ЦК України).

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин), при
настанні страхового випадку на
страховика покладено обов'язок з
відшкодування у встановленому цим
Законом порядку оціненої шкоди, яка
була заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи,
відповідно до лімітів
відповідальності страховика.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що відповідно до полісу
№ ВЕ/606880 обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів відповідальність ОСОБА_4
застрахована на період з 7 грудня 2010
року до 6 грудня 2011 року.

Дорожньо-транспортна пригода за участю
сторін у справі сталася 23 травня 2011
року, тобто в період дії полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
ОСОБА_4

Моторне (транспортне) страхове бюро
України листом № 1817/4-4-10 від 26 січня 2012
року повідомило ОСОБА_3 про те, що 5
грудня 2011 року приватне
акціонерне товариство «Українська
інноваційна страхова компанія
«Інвестсервіс» виключено з членів
МТСБУ, у зв'язку з чим МТСБУ не може
застосувати до зазначеного страховика
заходів впливу, а згідно інформації,
розміщеної на офіційному сайті
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України, 22 листопада
2011 року анульовано ліцензію на
здійснення обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, видану вказані страховій
компанії.

Покладаючи відповідальність за
наслідки дорожньо-транспортної
пригоди на ОСОБА_4, суд апеляційної
інстанції виходив, у тому числі, з
позбавлення страховика ліцензії, не
врахувавши п. 7.3 ліцензійних умов
провадження обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, затверджених розпорядженням
Державним комітетом з регулювання
ринків фінансових послуг України від 23
грудня 2004 року № 3178 ( у редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин), відповідно до якого
зупинення, обмеження дії або
анулювання (відкликання) ліцензії не
звільняє страховика від обов'язку
виконання укладених договорів
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників.

Враховуючи положення ст. 1194 ЦК України,
питання про відшкодування шкоди
особою, відповідальність якої
застрахована, вирішується залежно від
висловленої нею згоди на таке
відшкодування та виконання чи
невиконання нею передбаченого ст. 33
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» обов'язку щодо
письмового надання страховику, з яким
укладено відповідний договір (у
передбачених випадках Моторному
(транспортному) страховому бюро
України), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_4
посилалась на те, що завдана позивачу
шкода підлягає відшкодуванню
страховою компанією, з якою нею було
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, а саме приватним
акціонерним товариством «Українська
інноваційна страхова компанія
«Інвестсервіс».

Вирішуючи спір у частині відшкодування
майнової шкоди, суд першої інстанції, у
порушення ст. ст. 213, 214 ЦПК України, на
зазначене уваги не звернув, не в повній
мірі визначився з характером спірних
правовідносин та правовою нормою, що
підлягає застосуванню, не дав належної
правової оцінки наданому ОСОБА_4 витягу
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців та не
перевірив відомості про наявність чи
відсутність коштів або майна у
страховика для виконання своїх
зобов'язань за раніше укладеним
договором страхування, а тому дійшов
передчасного висновку про покладання
обов'язку з відшкодування майнової
шкоди на ОСОБА_4

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в частині
відшкодування майнової шкоди, у
порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК
України, не усунув помилки, допущені
судом першої інстанції, і дійшов
передчасного висновку про залишення
рішення суду першої інстанції у цій
частині без змін.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.
Справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду або на новий розгляд, якщо
порушення, зазначені у частинах першій
і другій цієї статті, допущені тільки
цим судом. У всіх інших випадках справа
направляється до суду першої
інстанції.

За таких обставин ухвала апеляційного
суду Дніпропетровської області від 1
серпня 2013 року в частині вирішення
позовних вимог про стягнення зі ОСОБА_4
майнової шкоди підлягає скасуванню з
підстав, передбачених ст. 338 ЦПК
України, з передачею справи в цій
частині на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану її
представником ОСОБА_5, задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 1 серпня
2013 року в частині вирішення позовних
вимог про стягнення зі ОСОБА_4
майнової шкоди скасувати, справу в цій
частині передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С.Ткачук

Судді:
В.С.Висоцька

С.О.Карпенко

О.В.Умнова

І.М.Фаловська