РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року

Київський районний суд м. Харкова:

головуючий -суддя
Золотарьова Л.І.

за участю секретаря -
Бломберус С.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа:
Восьма Харківська державна
нотаріальна контора, ОСОБА_2 про
встановлення факту постійного
проживання спадкоємця разом із
спадкодавцем,-

ВСТАНОВИВ:

27.12.2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
заявою, в якій просить встановити факт
постійного проживання ОСОБА_1 разом із
чоловіком ОСОБА_3 на час його смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_7.

В обґрунтування своїх вимог
посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_7 помер
її чоловік ОСОБА_3 Після смерті ОСОБА_3
8-ю ХДНК було заведено спадкову справу
№261/2009. На час смерті її чоловіка вона
постійно проживала разом із
спадкодавцем у будинку АДРЕСА_1. У
зв'язку з тим, що на час смерті її
чоловіка у неї був відсутній штамп в
паспорті про реєстрацію за фактичним
місцем проживання (АДРЕСА_1), вона не має
можливості належним чином оформити
спадкові права після смерті її
чоловіка, оскільки із заявою про
прийняття спадщини після його смерті
до нотаріальної контори не зверталась,
а прийняла спадщину відповідно до ч.3
ст.1268 Цивільного кодексу України. 17.12.2013
р. 8-ю ХДНК їй було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину після
смерті чоловіка, у зв'язку з тим, що у
неї відсутній факт прийняття спадщини
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3

В судовому засіданні заявниця та її
представник вимоги підтримали в
повному обсязі. ОСОБА_1 пояснила, що з
ОСОБА_3 вона проживала разом АДРЕСА_1, з
1997 року. В 2003 році вони зареєстрували
шлюб. В 2008 році його паралізувало, вона
доглядала за ним до його смерті. Також,
вона займалася похованням.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 та його
представник вимоги не визнали
повністю, зазначили, що заявниця за
вказаною адресою постійно не
проживала, з'являлася періодично.
Протягом 2008 році він періодично був у
батька по АДРЕСА_1 приблизно 4-5 разів, у
зв'язку з тим, що почала хворіти його
мати.

Представник 8 ХДНК не з'явилася, надала
заяву про розгляд справи у її
відсутність, з приводу вирішення
заявлених вимог поклалася на розсуд
суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, перевіривши матеріали справи,
вважає, що заява підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Разом з тим, ч.2 ст.256, ч.1 ст.259 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає справи
про встановлення фактів, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення, заявник не має іншої
можливості одержати або відновити
загублений чи знищений документ, який
посвідчує факт, що має юридичне
значення; встановлення факту не
пов'язується з наступним вирішенням
спору про право. У рішенні суду повинно
бути зазначено відомості про факт,
встановлений судом, мету його
встановлення, а також докази, на
підставі яких суд встановив цей факт.

Як вбачається зі свідоцтва про
одруження, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 перебували у шлюбі
з 14 березня 2003 року.

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 помер.

Відповідно до постанови державного
нотаріуса 8 ХДНК від20.12.2013 року,
заявниці було відмовлено у одержанні
свідоцтва про право на спадщину за
законом на 28/100 частин житлового
будинку після померлого ОСОБА_3 у
зв'язку з відсутністю відомостей щодо
реєстрації заявниці з ОСОБА_3 на день
його смерті.

Згідно з довідкою Дільниці приватного
сектору від 06.07.2004 року №116, ОСОБА_1 з 1997
року проживала зі своїм чоловіком
ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, з 29.04.2009
року.

Як вбачається з довідки КП
«Благоустрій» від 06.02.2014 року, ОСОБА_1
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, з
29.04.2009 року.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_4 пояснила, що вона знає ОСОБА_1 з
1977 року. В 1999 році ОСОБА_1 запросила її у
гості, де вона познайомилась з її
чоловіком ОСОБА_3. Вона разом з ОСОБА_1
разом працювали на «швейній», тому вона
часто була у гостях у ОСОБА_1, яка
постійно проживала з чоловіком. Вона
бачила, як брат ОСОБА_1 привозив в
будинок рами для вікон. Потім ОСОБА_3
захворів. Вона допомагала ОСОБА_1 за ним
доглядати. Вона зайняла ОСОБА_1 гроші
для здійснення похорон. Займалася
похоронними процесіями ОСОБА_1.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_5 пояснила, що проживала
неподалік з будинком, де проживали
ОСОБА_1 та ОСОБА_3. Вона постійно
поралась з господарством, тому їх часто
бачила. В кінці 2008 року ОСОБА_3 захворів.
ОСОБА_1 проживала АДРЕСА_1, та постійно
була поряд з чоловіком, доглядала за
ним. Вона бачила це, оскільки часто
приходила, деколи приносила їм молоко,
сир. У ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 помер. На
похоронах вона не бачила його сина
ОСОБА_3.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 пояснив, що він є сусідом ОСОБА_1
та ОСОБА_3, які проживали АДРЕСА_1. З
ОСОБА_3 він знайомий з кінця 90-х років,
вони тісно спілкувалися, він проживав з
дружиною ОСОБА_1, вони разом ходили в
магазин, відпочивали. Остіні 3 місяці до
смерті, ОСОБА_3 вже почав погано
розмовляти, заговорювався. За ним
доглядала ОСОБА_1, він також їй
допомагав, особисто він копав яму. За
півроку сина ОСОБА_3 він бачив лише 2
рази.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 пояснив, що він проживає
АДРЕСА_1, з 2006 року. ОСОБА_1 проживала з
ОСОБА_3 з 1996/1997 року. Спочатку вони
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали без
реєстрацію шлюбу, потім й
зареєстрували шлюб. ОСОБА_1 постійно
була з ОСОБА_3, доглядала за ним. Він
поставив їм пластикові вікна, завозив
меблі. Син ОСОБА_3 приїжджав рідко. Він
допомагав ОСОБА_1 з похоронами.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 пояснив, що він проживає
АДРЕСА_1, з серпня 2007 року. ОСОБА_1, з
того часу бачив приблизно разів 10, а
ОСОБА_3 - разів 5, зокрема, бачив, коли
знайомився з ним в 2007 році. Від своєї
дружини він дізнався, що ОСОБА_3 помер в
2009 році.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_3 він знає з 1992
року через його (ОСОБА_3) колишню
дружину, також знає, що ОСОБА_3 працював
завідувачем відділення. З середини 90-х
років - на початку 2000 років, коли його
просили, він періодично приїжджав з
колишньою дружиною ОСОБА_3 до нього,
привозили продукти. З 2006 по 2008 рр.
ОСОБА_3 казав, що з ним була якась
«неблагополучна» жінка. З 2006-2008 року
він бачив за цією адресою скупчення
якихось жінок. В період з 2008-2009 року він
в будинок (АДРЕСА_1) не заходив.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_11 пояснила, що вона проживає
АДРЕСА_1, з 2007 року, через стінку з
сусідами. З 2007 року по 2009 рік по день
смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 постійно
проживала з ОСОБА_3. Після смерті ОСОБА_3
вона бачила ОСОБА_1 рідко.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_12 пояснив, що проживав по
сусідству з ОСОБА_3, якого знає давно.
ОСОБА_3 був розведений, чи одружувався
не знає. Підтвердити те, що ОСОБА_1,
починаючи з 2006 році по день смерті
ОСОБА_3, постійно проживала з ОСОБА_3 -
він не може. З ОСОБА_3 проживали і інші
жінки.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_13 пояснила, що проживає АДРЕСА_2. У
ОСОБА_3 були різні жінки. ОСОБА_1 з
ОСОБА_3 проживала періодично, бачила як
вона проходила, та уходила. За період з
2008-2009 рр. вона була у ОСОБА_3 2-3 рази. На
похоронах її не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_14 пояснила, що вона проживає
АДРЕСА_3. З 1996/1997 рр. ОСОБА_1 зустрічалась
з ОСОБА_3, потім постійно з ним почала
проживати АДРЕСА_1. ОСОБА_1 за ним
доглядала. Все це вона бачила, оскільки
часто була в їх будинку.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_15 пояснив, що ОСОБА_1 з ОСОБА_3
постійно проживали разом, десь з 2004
року. ОСОБА_1 доглядала за ОСОБА_3, потім
його поховала.

Показання свідка ОСОБА_9 про те, що
ОСОБА_1 з ОСОБА_3 не проживала з серпня
2007 року до його смерті, суд до уваги не
приймає, оскільки свідок частіше бачив
ОСОБА_1 АДРЕСА_1, (разів 10), ніж самого
ОСОБА_3, який там постійно проживав (5
разів).

Не приймає до уваги суд й показання
ОСОБА_10, оскільки він особисто у
будинку ОСОБА_3 був лише з середини 90-х
років - на початку 2000 років. В період з
2008-2009 року він в будинок не заходив.
Скупчення якихось жінок за вказаною
адресою не свідчить про факт не
проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3.

Показання ОСОБА_13 суд до уваги не
приймає, оскільки свідок за період з
2008-2009 рр. була у ОСОБА_3 рази два-три, що
не свідчить про не проживання ОСОБА_1 з
ОСОБА_3. Крім того, свідок стверджує про
проживання з ОСОБА_3 інших жінок, при
цьому підтверджує, що бачила як ОСОБА_1
приходила та уходила.

Показання ОСОБА_12 суд до уваги не
приймає, оскільки свідку не відомо чи
взагалі одружувався ОСОБА_3 після
розірвання шлюбу. Не змігши
підтвердити проживання з ОСОБА_3
ОСОБА_1, свідок при цьому стверджував
про проживання з ОСОБА_3 якихось інших
жінок.

Показання свідків щодо проживання з
ОСОБА_3 інших жінок суперечать
показанням свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_11

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування», зазначено, що якщо
виникнення права на спадкування
залежить від доведення певних фактів,
особа може звернутися в суд із заявою
про встановлення цих фактів, яка у разі
відсутності спору, розглядається за
правилами окремого провадження.
Зокрема у такому порядку суди повинні
розглядати заяви про встановлення
факту постійного проживання разом зі
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, тощо.

Відповідно до п.23 вказаної Постанови,
якщо постійне проживання особи зі
спадкодавцем на час відкриття спадщини
не підтверджено відповідними
документами, у зв'язку з чим нотаріус
відмовив особі в оформлені спадщини,
спадкоємець має право звернутися в суд
з заявою про встановлення факт
постійного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини.

Також слід зазначити, що у Листі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних кримінальних справ
від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» зазначено, що заяви про
встановлення факту постійного
проживання разом зі спадкодавцем на
час відкриття спадщини в порядку
окремого провадження підлягають
задоволенню судом, якщо у паспорті
спадкоємця відсутня відмітка про місце
реєстрації особи».

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших сторін, які мають
значення для справи.

Ці дані, як передбачено приписами ч.2 ст.
57 ЦПК України, встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб,
їхніх представників, допитаних як
свідків, письмових доказів, речових
доказів, зокрема звуко - і відеозаписів,
висновків експертів.

Таким чином, факт постійного спільного
проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 за
адресою: АДРЕСА_1, підтвердили у
судовому засіданні і допитані свідки.

На підставі викладеного, оцінюючи
належність, допустимість,
достовірність кожної обставини справи
окремо, а також достатність та їх
взаємний зв'язок в сукупності, суд
вважає, що вказана заява підлягає
задоволенню, оскільки наведена
сукупність обставин справи
підтверджує фактичне проживання
заявниці - ОСОБА_1 із померлим чоловіком
ОСОБА_3 на момент його смерті у будинку
АДРЕСА_1.

Суд постановляє рішення в межах
заявлених вимог та на підставі наявних
у справі доказів.

Керуючись ст.ст. 11, 57, 60, 209, 212-215, 256 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання
ОСОБА_1 разом із чоловіком ОСОБА_3 на час
його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_7.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги на рішення суду
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Головуючий -