АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Винту Ю.М., Заводян К.І.,

секретар Ковальчук Н.О.

за участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
представника ПП «Зелений гай» - Герея
О.Д., ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_5, приватного
підприємства «Зелений гай», треті
особи - ОСОБА_4, українська страхова
компанія «Інвестсервіс», про
відшкодування матеріальної шкоди
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, за
апеляційною скаргою приватного
підприємства «Зелений гай» на рішення
Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 05 лютого 2014
року,-

В С Т А Н О В И Л А:

В вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_5, ПП «Зелений
гай», треті особи - ОСОБА_4, українська
страхова компанія «Інвестсервіс», про
відшкодування матеріальної шкоди
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Посилалась на те, що вона є власником
вантажного фургону марки «MAN 26.463», 1995
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1. Право користування
вищезазначеним транспортним засобом
було надано ОСОБА_5 04.08.2010 року останній
допустив зіткнення з автомобілем марки
«RENAULT MAGNUM», реєстраційний номер НОМЕР_2,
що належить на праві власності ПП
«Зелений Гай», яким керував відповідач
ОСОБА_4 працюючи водієм на вказаному
підприємстві. За наслідками ДТП було
порушено кримінальну справу та
Постановою Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 12.03.2013 року,
постановою Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 07.06.2013 року
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було визнано винними у
вчинені злочину. Оскільки їй як
власнику транспортного засобу було
завдано матеріальну шкоду, просила
стягнути солідарно з відповідачів
ОСОБА_5 та ПП «Зелений гай» заподіяні
збитки у розмірі 184811 грн.

Рішенням Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 05 лютого 2014
року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 у
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 110886 гривень 60 коп.

Стягнуто з ПП «Зелений Гай» на користь
ОСОБА_1 у рахунок відшкодування
матеріальної шкоди 73924 гривні 40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави
судовий збір в сумі 1108,87 грн.

Стягнуто з ПП «Зелений Гай» на користь
держави судовий збір в сумі 739,25 грн.

В апеляційній скарзі ПП «Зелений гай»
просить вищезазначене рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволені позову.
Посилається на те, що судом першої
інстанції були порушені норми
матеріального та процесуального права,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи. Зазначає, що докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування, є неналежними та
недопустимими, оскільки з досліджених
доказів не міститься даних щодо
характеру технічних пошкоджень
автомобіля і причіпа, а також не
містить розміру заподіяних позивачу
збитків. У кримінальному провадженні
ОСОБА_1 цивільний позов не заявляла.
Крім того, висновок експертного
автотоварознавчого дослідження №024/03
від 31.03.2011 року складений експертом
ОСОБА_6, відповідно до якого вартість
пошкоджень автомобіля позивача
становить 184 811,00 грн. Проте, згідно
реєстру атестованих судових експертів
України свідоцтво, видане ОСОБА_6,
недійсне з 30.09.2008 року. Також,
вищезазначений експертний висновок
проведено 31.03.2011 р., майже через 8
місяців після ДТП і не встановлено чи
відповідають технічні пошкодження
автомобіля тим, які були отримані під
час ДТП 04.08.2010 року. Накладна на
придбання запчастин та акт виконаних
робіт також не відповідає вимогам їх
заповнення та суперечать один одному.
Судом безпідставно не було застосовано
строк позовної давності до спірних
правовідносин.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, осіб які беруть
участь у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи в межах заявлених в
суді першої інстанції вимог, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що 04.08.2010 року біля 14
год. 15 хв. на 209 км + 65 м автодороги
Київ-Одеса біля м.Умань Черкаської
області відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
відповідача ОСОБА_5, який керував
належним позивачу на праві власності
транспортним засобом марки «MAN 26.463»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_4,
який керував транспортним засобом
марки «RENAULT MAGNUM», реєстраційний номер
НОМЕР_2, що належить на праві власності
ПП «Зелений Гай», де ОСОБА_4 працював
водієм.

Постановою Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 12.03.2013 року
та постановою Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 07.06.2013 року, що набрали
законної сили, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які
визнали себе винними у вчиненні
вказаного злочину, звільнено від
кримінальної відповідальності на
підставі ст.ст. 1, 6 Закону України «Про
амністію у 2011 році».

Згідно висновку авто-товарознавчого
дослідження №024/03 від 31.03.2011 року,
вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля марки
«MAN 26.463», реєстраційний номер НОМЕР_3, на
дату оцінки складає 184811 гривень 44 коп.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що цивільно-правова
відповідальність ПП «Зелений Гай» із
забезпеченим транспортним засобом
марки «RENAULT MAGNUM», реєстраційний номер
НОМЕР_2, та причіпу «SCHWARZMULLER PA2/E»,
державний номерний знак НОМЕР_4, була
застрахована згідно полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (а.с.34).

Також, згідно страхового полісу ЗАТ «СК
«Провідна» була застрахована і
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_5 із забезпеченим транспортним
засобом марки «MAN 26.463», реєстраційний
номер НОМЕР_1 (а.с.36-37).

Відповідно до статті 21 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" від 1 липня 2004 року № 1961-IV на
території України забороняється
експлуатація транспортного засобу без
поліса обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів. У
зв'язку із цим, при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

В матеріалах справи відсутні будь-які
документи по вищезазначеній
дорожньо-транспортній пригоді щодо
письмового надання страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у передбачених
випадках- МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого зразка та судом такі
докази не досліджувалися. Не
залучалися такі докази і в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до правових позицій Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ, викладених в ухвалі від 26.02.2014
року у разі не виконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладений договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка, шкода
відшуковується завдавачем шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується;за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, законодавець пов'язує
покладення відповідальності за шкоду,
заподіяну внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки, з
наявністю вини заподіювача.

Згідно з ч.1 ст.1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказують ся
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, згідно вищезазначених
постанов Уманського міськрайонного
суду Черкаської області було
встановлено подію та вину водіїв двох
джерел підвищеної небезпеки, що не
підлягає доказуванню.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Розмір матеріально збитку власнику
автомобіля MAN, згідно висновку
спеціаліста, який суд першої інстанції
правомірно прийняв як доказ, становив
184811,44 грн. Крім того, оспорюючи
вищезазначений висновку
авто-товарознавчого дослідження,
відповідач

не скористався своїм правом відповідно
до ст. 143 ЦПК України щодо призначення
експертизи.

На підставі ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Проте, апелянтом ПП «Зелений гай» не
було доведено, що в період з 04.08.2010 року
до день отримання висновку спеціаліста
про розмір завданих збитків,
автомобіль отримував будь-які
додаткові пошкодження, які не мають
відношення до ДТП.

Крім того, посилання апелянта на акт
виконаних робіт як такий, що не
стосується ремонту автомобіля марки
«MAN 26.4632», реєстраційний номер НОМЕР_3, є
припущенням.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4, який
керуючи транспортним засобом
перебував у трудових відносинах з ПП
«Зелений гай», було визнано винним у
вчинені злочину Постановою Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 12.03.2013 року, то строк
позовної давності розпочав свій
перебіг саме з цього моменту, а не з
моменту вчинення ДТП.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для його скасування.

На підставі вищевикладеного, керуюсь
ст. 307, 312, 314 ЦПК України, колегія суддів,
-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу приватного
підприємства «Зелений гай» відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 05 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
їі проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: