УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Червинської М.Є.,
Лесько А.О., Черненко
В.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «АТП 1054» про визнання
наказу недійсним, визнання звільнення
незаконним, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Ковпаківського
районного суду м. Суми від 23 грудня 2013
року та рішення апеляційного суду
Сумської області від 6 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що з 25 листопада 2011 року він
працював у відповідача сторожем зі
строком трудового договору 1 рік.
Наказом директора підприємства 13 липня
2012 року його звільнено з роботи за п. 1
ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі
скороченням штату працівників.
Посилаючись на те, що не було
необхідності у скороченні штату, що до
звільнення йому не запропонували іншої
роботи, просив суд визнати наказ про
звільнення недійсним, поновити його на
роботі сторожем, стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
розмірі 19 158 грн.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 23 грудня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_4 - відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської
області від 6 лютого 2014 року скасовано
рішення суду першої інстанції в
частині спору на підставі
ст. 42-1 КЗпП України щодо переважного
права на укладення трудового договору.
У решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати судові рішення, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
судових рішень в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суди, вирішуючи спір на підставі
доказів, наданих сторонами й належним
чином оцінених судам (ст. 212 ЦПК
України), дійшли правильного висновку
про те, що позивач звернувся до суду з
пропуском місячного строку у розумінні
ч. 1 ст. 233 КЗпП України, що є підставою
для відмови в позові.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень, не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, тому колегія суддів вважає за
необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 23 грудня 2013 року в частині,
що не скасована апеляційним судом та
рішення апеляційного суду Сумської
області від 6 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
М.Є. Червинська

А.О. Лесько

В.А. Черненко