22-ц/775/583/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Адамова Т.С.
Доповідач Баркова Л.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області
в складі:

головуючого Баркової Л.Л.

Попової С.А., Ткаченко Т.Б.

при секретарі : Бєльченка Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та зустрічним позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк» про
визнання договору недійсним

за апеляційною скаргою ПАТ КБ
«ПриватБанк» на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 11
березня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 11 березня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
від 26 вересня 2006 року у розмірі 26033,49
грн., відмовлено. У задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 до ПАТ КБ
«ПриватБанк» про визнання кредитного
договору від 26 вересня 2006 року,
укладеного між нею та ЗАТ КБ
«ПриватБанк», недійсним, відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення
суду змінити в частині відмови в
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ухвалити в цій частині нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника позивача ПАТ
КБ «ПриватБанк» Шишелову Н.В., яка
просила апеляційну скаргу
задовольнити, відповідачку ОСОБА_4, її
представника ОСОБА_6, які просили
скаргу відхилити, дослідивши
матеріали справи в межах апеляційного
оскарження і вимог, заявлених в суді
першої інстанції, та обговоривши
доводи скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно вимог ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до положень ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Вирішуючи справу та відмовляючи у
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції повно, всебічно і об'єктивно
перевірив доводи і заперечення сторін,
правильно встановив правовідносини, що
виникли між сторонами, закон який їх
регулює, та дійшов обґрунтованого
висновку про те, що позивачем ПАТ КБ
«ПриватБанк» пропущено строк
звернення до суду з вимогою про
стягнення кредитної заборгованості, що
є підставою для відмови у задоволенні
позову. Що ж стосується зустрічного
позову ОСОБА_4, він задоволенню не
підлягає за недоведеністю заявлених
вимог.

Не погодитися з таким висновком
суду не можна, оскільки він відповідає
встановленим обставинам та положенням
закону.

Статтею 256 ЦК України передбачено,
що позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно із ч.1 ст.259 ЦК України
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін на підставі договору,
укладеного у письмовій формі.

Збільшення строку позовної давності
стосовно виконання умов договору на
необмежений, невизначений строк
законом не передбачено.

Згідно із ч.2 ст.266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Пунктом 7 ч.1ст.11 Закону України «Про
захист прав споживачів» забороняється
кредитодавцю вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Як встановлено судом і вбачається
з матеріалів справи, 26.09.2006 року
відповідачка отримала у позивача
кредит у розмірі 5700 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку строком до лютого 2010
року зі сплатою відсотків за
користування кредитному розмірі 36% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Договір складається із заяви
позичальника, Умов надання банківських
послуг, Правил користування платіжною
карткою, Пам'ятки клієнта і тарифів. На
виконання договору позивачем на ім'я
відповідачки було відкрито картковий
рахунок за № НОМЕР_1.

Заперечуючи проти позову,
відповідачка стверджує, що з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою та
тарифами позивач її не ознайомлював і
вона їх не підписувала, отриману
картку, із зазначеним на ній строку дії,
що складав три місяці, вона здала
працівникам відділення банку, грошей
по ній не отримувала, оскільки картка
була пошкодженою, на території Росії у
жовтні 2006 року не перебувала, нову
картку не отримувала.

Надала письмову заяву про
застосування позовної давності до
позову ПАТ КБ «Приватбанк». (а.с. 95,101 т.1)

До позовної заяви позивачем додані
Умови і правила надання банківських
послуг, які стосуються усього спектру
фінансових послуг, що надавалися
банком, у тому числі платіжних карт за
якими визначено порядок надання
кредиту, права та обов'язки сторін,
умови передачі коштів позичальнику та
повернення кредиту, порядок
розрахунку, відповідальність сторін,
але вони не мають підпису
позичальника, його реквізитів,
відсутні і дата їх складення,
ідентифікуючі ознаки на предмет
невід'ємності від заяви позичальника.

Відповідно до п.9.1 умов та правил
надання банківських послуг, Держатель
кредитної карти доручає Банку в будь
який час та без укладення додаткових
договорів призупинити або припинити
дію платіжної карти, або відмовити у її
продовженні, заміни, чи видачі нової
картки, а також у випадках, якщо
кредитор більш ніж один раз допустив
прострочку погашення мінімального
обов'язкового платежу за встановленим
графіком.

Відповідно до п.9.12 умов та правил
надання банківських послуг, договір
діє впродовж 12 місяців з моменту його
підписання. Якщо протягом цього часу
жодна із сторін не проінформує іншу
сторону про припинення дії договору,
він автоматично лонгується на той же
термін. (а.с.6-10 т.1)

Відповідно до п.3.1 Умов і правил
надання банківських послуг Банк
відкриває клієнту картрахунки, видає
клієнту картки. Їх вид і строк дії
визначений у заяві і в пам'ятці
клієнта. Датою укладення договору є
дата відкриття рахунку, указаної в
розділі «Відмітки банку» заяви.

Як вбачається зі змісту заяви, 26.09.2006
року відповідачка отримала у позивача
платіжну картку строк дії якої
встановлено «3» без зазначення
«місячного», як стверджує
відповідачка, або «річного» терміну, як
стверджує позивач, що не відповідає
визначеному 12 місячному строку дії
договору. (а.с. 5)

Більш того, при зверненні до суду у
березні 2012 року з даним позовом,
позивач не залучив в якості доказів
Умови і правила користування кредитною
карткою, наявність яких на час
укладення договору відповідачкою
заперечується.

Належних і допустимих доказів щодо
існування на час укладення договору
Умов і правил користування кредитною
карткою, наданих позивачем під час
повторного розгляду справи, із
встановленням дати їх складання
(а.с.19-20 т.2 ), що встановлюють трирічний
строк дії платіжної картки позивачем
не надано, як суду першої інстанції, так
і апеляційному суду.

У зв'язку з цим вважати, що перебіг
строку позовної давності розпочався з
вересня 2009 року, коли нібито
закінчився строк дії платіжної картки,
а тому строк позовної давності не
пропущений, не можна.

При розгляді справи представник
позивача не заперечував, що право
звернення до суду з позовом про
стягнення заборгованості виникло у
Банку з 25 листопада 2006 року, коли був
прострочений відповідачкою
встановлений графіком у погашення
кредиту відповідний платіж. (а.с.8т.1)

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що позивачем пропущено
строк звернення до суду з вимогами про
стягнення заборгованості за договором
кредиту.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що термін дії кредитного договору
продовжено і правовідносини між
відповідачкою та банком тривають по
сьогоднішній день, оскільки заяв від
відповідача про припинення строку його
дії, а також про припинення строку дії
картрахунку до Банку не надходило, є
неспроможними.

Інші доводи апеляційної скарги
були предметом дослідження суду першої
інстанції, містять протиріччя і не
належать до тих підстав з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість скасування або зміни
оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И
Л А :

Апеляційну скаргу ПАТ Комерційний
Банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 11 березня 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня
її проголошення, може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції.

Судді