________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/1767/14-ц
Провадження № 2-зз/520/65/14
УХВАЛА

07.04.2014 року

суддя Київського районного суду м.
Одеси Куриленко О.М., розглянувши
матеріали справи за заявою ОСОБА_1 про
скасування заходів забезпечення
позову по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа сектор
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Приморського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області про
стягнення суми за договором позики,
визнання права користування квартирою,

ВСТАНОВИВ :

19.02.2014 року заявник ОСОБА_1 звернулась
до суду з даною заявою, в якій просить
суд зняти арешт з квартири АДРЕСА_1,
який був накладений в ході розгляду
цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа сектор
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Приморського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області про
стягнення суми за договором позики.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 02.04.2014 року задоволено
самовідвід судді Коваленко О.Б. справу,
згідно автомотизованого розподілу
«Д-3» переданно судді Куриленко О.М.

Суддя, дослідивши матеріали справи,
дійшов висновку, що в прийнятті заяви
ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 154 ЦПК
України заходи забезпечення позову
можуть бути скасовані судом, який
розглядає справу. Питання про
скасування заходів забезпечення
позову вирішується в судовому
засіданні з повідомленням осіб, які
беруть участь в справі. Неявка цих осіб
не перешкоджає розгляду питання про
скасування заходів забезпечення
позову.

Однак, судею встановлено, що данне
питання вже було розглянуто судом
раніше про, що постановлена відповідна
ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, 31
серпня 2009 року (після смерті
відповідачки ОСОБА_3, а.с. 205), ОСОБА_2
звернувся з позовом до Київського
районного суду м. Одеси до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики.

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 11 вересня 2009 року були
задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики; стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 борг за договором
позики в сумі 20 000 доларів США шляхом
звернення стягнення на майнові права
ОСОБА_3; визнано за ОСОБА_2 право
користування квартирою АДРЕСА_1;
зобов'язано сектор громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Приморського ОМУ ГУМВС України в
Одеській області зареєструвати ОСОБА_2
за місцем проживання у АДРЕСА_1 (а.с. 14-15).

14 вересня 2011 року представник позивача
ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про
роз'яснення заочного рішення
Київського районного суду м. Одеси від
11 вересня 2009 року (а.с. 16).

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 25 вересня 2011 року роз'яснено
заочне рішення Київського районного
суду м. Одеси від 11 вересня 2009 року та
зазначено про перехід всіх прав
наймача квартири до ОСОБА_2 і про
зобов'язання Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
відкрити особовий рахунок по даній
квартирі на ОСОБА_2 (а.с. 19).

24 грудня 2009 року від імені ОСОБА_3 (яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а.с. 205),
надійшла заява до Київського районного
суду м. Одеси про скасування заочного
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 11 вересня 2009 року (а.с. 20).

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 28 грудня 2009 року заочне
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 11 вересня 2009 року скасовано і
справу призначено до розгляду в
загальному порядку на 05 січня 2010 року;
ухвалу Київського районного суду м.
Одеси від 25 вересня 2011 року про
роз'яснення заочного рішення
Київського районного суду м. Одеси від
11 вересня 2009 року скасовано (а.с. 23).

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 05 січня 2010 року накладено
арешт та заборону відчуження на
квартиру АДРЕСА_1; сектору
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Приморського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області
заборонено вчиняти будь-які дії
стосовно квартири АДРЕСА_1, а саме
знімати з реєстраційного обліку та
реєструвати будь-яких осіб за вказаною
адресою (а.с. 26).

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 23 лютого 2010 року провадження
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики закрито у зв'язку зі
смертю відповідача на підставі п. 6 ч. 1
ст. 205 ЦПК України (а.с. 37).

24 березня 2010 року представником
позивача подано апеляційну скаргу на
ухвалу Київського районного суду м.
Одеси від 05 січня 2010 року про
забезпечення позову.

Ухвалою судової колегії судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області апеляційну скаргу
представника позивача відхилено,
ухвалу Київського районного суду
м.Одеси від 05 січня 2010 року про
забезпечення позову залишено без змін
(а.с. 77-78).

Згідно договору купівлі-продажу від 11
грудня 2009 року ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1
купила квартиру АДРЕСА_1 (а.с.89).

Згідно витягу про державну реєстрацію
об'єктів нерухомості право власності
на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за
ОСОБА_1 14 січня 2010 року.

Згідно з вимогами ст. 657 ЦК України
договір купівлі-продажу квартири
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Відповідно до ст.ст. 210 ч. 1, 640 ч. З ЦК
України такий договір є укладеним з
моменту його державної реєстрації.

Отже, до моменту державної реєстрації
договір купівлі-продажу квартири
юридично є неукладеним.

Таким чином, на час постановлення
ухвали Київського районного суду м.
Одеси від 05 січня 2010 року, державна
реєстрація квартири АДРЕСА_1 не
відбулася.

В той же час, після скасування судом
заочного рішення від 11 вересня 2009 року
та постановлення судом ухвали від 05
січня 2010 року про накладення арешту та
заборони відчуження на квартиру
АДРЕСА_1, подальша її державна
реєстрація 14 січня 2010 року в КП «ОМБТІ
та РОН» відбулася всупереч
законодавству.

Таким чином, ОСОБА_1 не може в розумінні
діючого цивільного та
цивільно-процесуального законодавства
вважатися добросовісним набувачем
спірної квартири, не є стороною у
справі, а від так на думку суду,
позбавлена права звертатися до суду з
данною заявою.

Також з матеріалів справи вбачається,
що 26 жовтня 2011 року ОСОБА_1 вже
зверталась до суду з даною заявою і
ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 18 вересня 2012 року (а.с.218),
залишеною без змін ухвалою колегії
судів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Одеської
області від 02 листопада 2012 року
(а.с.243-246), в задоволені заяви було
відмовлено.

Вирішуючи питання по суті, суддя бере
до уваги, що будь-яких нових обставин чи
підстав для скасування арешту заявник
суду не надала.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 122 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо є таке, що
набрало законної сили рішення чи
ухвала суду про закриття провадження у
справі у зв'язку з відмовою позивача
від позову або укладанням мирової
угоди сторін у спорі між тими самими
сторонами, про той самий предмет спору
і з тих самих підстав.

Більш того, на думку судді, ОСОБА_1,
вважаючи себе законним власником
квартири АДРЕСА_1, повинна звернутися
до суду за захистом порушених прав не з
заявою про скасування заходів
забезпечення позову у справі, де вона
взагалі не була стороною, а з позовною
заявою про зняття з арешту з майна в
порядку ч.2 ст.114 ЦПК України чи
оскаржити ухвалу суду від 05 січня 2010
року в апеляційному порядку.

У зв'язку з наведеним, суд доходить до
висновку, що в прийнятті заяви ОСОБА_1
про скасування заходів забезпечення
позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 122, 154 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У прийнятті заяви ОСОБА_1 про
скасування заходів забезпечення
позову по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа сектор
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Приморського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області про
стягнення суми за договором позики,
визнання права користування квартирою
- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом п`яти днів з дня її
проголошення через Київський районний
суд м. Одеси.

Суддя
Куриленко О. М.