Номер провадження: 22-ц/785/94/14
Номер справи місцевого суду: 2-1124/11
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Суворова В.О.,

Черевка П.М.,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 26 вересня 2012 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про усунення перешкод у користуванні
власністю, зобов'язання вчинити певні
дії, стягнення матеріальної та
моральної шкоди,-

встановила:

У серпні 2011 року позивач звернувся до
суду з зазначеним позовом, посилаючись
на те, що він є власником земельної
ділянки площею 0,0591 га, яка призначена
для ведення садівництва та садового
будинку з господарчими спорудами, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.
Суміжним користувачем є відповідачка
ОСОБА_3.

Позивач зазначив, що ОСОБА_3
перешкоджає йому користуватися
власністю, у тому числі й садовим
будинком, тому просив суд зобов'язати
відповідача усунути порушення його
права власності на земельну ділянку
шляхом перенесення туалету, душу,
сараю, та зобов'язати ОСОБА_3 за власні
кошти перенести огорожу та поновити
межі. Також позивач зазначив, що
неправомірними діями відповідачки
йому заподіяна матеріальна шкода у
розмірі 15877 грн., та моральна шкода, яку
позивач оцінив у 80000 грн..

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 26 вересня 2012
року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу,
в якій просить рішення суду скасувати,
ухвалити по справі нове рішення, яким
його позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватись перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті та справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив з того, що в матеріалах справи
відсутні докази щодо руйнування з боку
ОСОБА_3 межових знаків при будівництві
огорожі між земельними ділянками,
відсутність на момент подачі позову у
ОСОБА_2 права власності на садовий
будинок та відсутність з боку
відповідачки яких-небудь
неправомірних дій, що мали наслідком
нанесення позивачу моральної або
матеріальної шкоди.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено,
підтверджено матеріалами справи, та не
спростовується сторонами, що
відповідно до державного акту на право
власності на землю від 26.06.1995 року серії
ІІ-ОД № 037371 ОСОБА_2 є власником
земельної ділянки АДРЕСА_1 (а.с.71).

Відповідачка ОСОБА_3 є суміжним
землекористувачем земельної ділянки
АДРЕСА_2, яка розташована за
вищевказаною адресою.

У своїй позовній заяві ОСОБА_2
стверджує, що відповідачка порушує
його право користування земельною
ділянкою, та при цьому посилається на
акт перевірки санітарного
законодавства від 22 березня 2011 року
(а.с.86), але з акту перевірки від 19 серпня
2010 року (а.с.17) порушень, які зазначені у
акті від 22.03.2011 року, не виявлено, тому
суд першої інстанції обґрунтовано не
прийняв до уваги зазначене у якості
доказу підтвердження позовних вимог
ОСОБА_2.

Також позивач просив зобов'язати
відповідачку перенести господарчі
споруди: туалет, душ, сарай, оскільки
вони перешкоджають користуватися його
власністю, у тому числі садовим
будинком з господарськими спорудами,
але, як вбачається з матеріалів, справи
садовий будинок став належать позивачу
на підставі свідоцтва про право
власності 16.02.2012 року (а.с.177), тобто на
час подання позовної заяви
відповідачка не могла порушувати права
ОСОБА_2 на користування будинком,
оскільки останній не мав на нього права
власності.

Крім того, у ході розгляду справи у
апеляційному суді було встановлено та
не заперечувалось сторонами, що
господарчі споруди: туалет, душ та
сарай знаходилися там ще до
будівництва ОСОБА_2 садового будинку.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивачем не надано доказів того, що
відповідачка зруйнувала межові знаки
під час будівництва огорожі.

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині відшкодування моральної та
матеріальної шкоди, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не
доведено факту завдання як моральної
так і матеріальної шкоди з боку
відповідачки, а тому відсутні підстави
для задоволення позову в цій частині.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.03.1992 року
№ 6 «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» шкода, заподіяна
особі і майну громадянина або
заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними та шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Згідно з ст. 15 ЦК України, кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право
на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Однак матеріали справи не містять
належних та допустимих доказів, які би
слугували підставою для задоволення
позовним вимог ОСОБА_2.

Крім того, під час розгляду справи за
клопотанням сторін неодноразово
оголошувалися перерви у судовому
засіданні для підготовки питань для
проведення судово-будівельної
експертизи, укладення мирової угоди та
надання додаткових доказів на
підтвердження позовних вимог, але
сторони не скористалися такою
можливістю, тому суд розглядає справу
на підставі тих доказів, які містяться
в матеріалах справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
усі зазначені обставини судом першої
інстанції при ухвалені рішення були
враховані, суд надав належну оцінку
доказам, які є в матеріалах справи та
ухвалив законне, обґрунтоване рішення,
яке скасуванню не підлягає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні
обставини по справі, рішення суду
відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК
України, а тому не вбачає підстав для
його скасування.

Керуючись ст.ст.303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від 26
вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

В.О. Суворов