Справа № 0907/2-4919/2011
Провадження № 2-зз/344/21/14
У Х В А Л А

07 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді Бабій О.М.,

секретаря Сивухіної Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду заяву ОСОБА_2 про
скасування заходів забезпечення
позову по цивільній справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Приватні інвестиції» до ОСОБА_2, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору на стороні
відповідача ПП «Арс-Дім» про звернення
стягнення на майно, що є предметом
іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 11
вересня 2013 року в задоволенні позову
товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«Приватні інвестиції» до ОСОБА_2, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору на стороні
відповідача ПП «Арс-Дім» про звернення
стягнення на майно, що є предметом
іпотеки відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Івано-Франківської області від 20
листопада 2013 року рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 11
вересня 2013 року залишено без змін.

13 лютого 2014 року за результатом
розгляду касаційної скарги товариства
з обмеженою відповідальністю
«Фінансова компанія «Приватні
інвестиції» колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ ухвалила рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 11
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 20
листопада 2013 року залишити без змін.

ОСОБА_2 в порядку скасування заходів
забезпечення позову звернулась в суд
із заявою про знаття заборони на
відчуження гаражу під АДРЕСА_1,
накладеного приватним нотаріусом
Львівського нотаріального округу по
реєстру № 4576019, мотивуючи тим, що
рішення суду у справі набрало законної
сили, а арешт на нерухоме майно не
знятий.

Сторони в судове засідання не
з`явились, про час та місце розгляду
заяви повідомлялись належним чином.

Згідно ч. 5 ст. 154 ЦПК України їхня неявка
не перешкоджає розгляду питання про
скасування заходів забезпечення
позову.

Дослідивши матеріали справи та
заяви про скасування заходів
забезпечення позову суд приходить до
висновку, що заява не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України
передбачено, що позов забезпечується
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб.

Забезпечення позову - це сукупність
процесуальних дій, які гарантують
виконання рішення суду в разі
задоволення позовних вимог.

За змістом ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи
забезпечення позову можуть бути
скасовані судом, який розглядає справу.
Суд може одночасно з ухваленням
судового рішення або після цього
постановити ухвалу про скасування
заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що на підставі
договору іпотеки від 01 березня 2007 року
ОСОБА_2, в забезпечення виконання
зобов'язань ПП «Арс-Дім» за кредитним
договором № 03/2007 від 01 березня 2007 року,
передала в іпотеку ВАТ «КредоБанк»
гараж під АДРЕСА_1. Договір посвідчений
нотаріально, приватним нотаріусом
Івано-Франківського МНО ОСОБА_3 за
реєстровим № 155.

Предметом судового розгляду у даній
цивільній справі було право товариства
з обмеженою відповідальністю
«Фінансова компанія «Приватні
інвестиції» задовольнити свої майнові
вимоги до ПП «Арс-Дім», шляхом
звернення стягнення на належне ОСОБА_2
нерухоме майно, що є предметом договору
іпотеки від 01 березня 2007 року.

Заявниця вказує, що приватним
нотаріусом Львівського нотаріального
округу по реєстру № 4576019 накладено
заборону на відчуження даного майна.

Підстави для накладення заборони
відчуження нерухомого майна
нотаріусами визначені ст. 73 ЗУ «Про
нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-XII.

Такими підставами згідно даної статті
закону є: повідомленням установи банку,
підприємства або організації про
видачу громадянину позики (кредиту) на
будівництво, капітальний ремонт чи
купівлю жилого будинку (квартири);
звернення органу опіки та піклування з
метою захисту особистих і майнових
прав та інтересів дитини, яка має
право власності або проживає у жилому
будинку, квартирі, іншому приміщенні,
на відчуження якого накладається
заборона; посвідчення договору
довічного утримання; посвідчення
договору про заставу жилого будинку,
квартири, дачі, садового будинку,
гаража, земельної ділянки, іншого
нерухомого майна; усі інші випадки,
передбачених законом.

Таким чином, накладення нотаріусом
заборони на відчуження нерухомого
майна переданого в іпотеку не є заходом
забезпечення позову в цивільній
справі, а способом забезпечення права
іпотекодержателя в разі невиконання
боржником забезпеченого іпотекою
зобов'язання одержати задоволення
своїх вимог за рахунок предмета
іпотеки переважно перед іншими
кредиторами цього боржника у порядку,
встановленого законом.

Скасування арешту на нерухоме майно в
порядку ч. 3 ст. 154 ЦПК України можливе
лише у разі накладення такого арешту
судом на підставі ухвали про вжиття
заходів забезпечення позову.
Накладений арешт на таке майно
нотаріусом не може бути в подальшому
скасований судом на підставі даної
норми Цивільного процесуального
кодексу України, так як заборона на
відчуження вчинена нотаріусом не має
на меті забезпечити позов у судовій
справі.

Право вирішувати питання забезпечення
позову має виключно суд, на підставі
відповідного клопотання у формі
мотивованої заяви будь-якої з осіб,
котрі беруть участь у справі, у випадку
якщо невжиття заходів забезпечення
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Скасування
забезпечення позову можливе у випадку
відсутності обставини, що викликали
таке забезпечення. Підстави для
скасування заходів забезпечення
позову встановлені ч. 6 ст. 154 ЦПК
України.

Питання зняття заборони відчуження
нерухомого майна накладеного
нотаріусом, вирішує сам нотаріус, а не
суд, за наявності підстав визначених
ст. 74 ЗУ «Про нотаріат». Зняття заборони
відчуження нерухомого майна вчиняє
нотаріус у відповідності до вимог п. 253
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої Наказом Міністерства
юстиції України від 03.03.2004 р. за № 20/5 та
зареєстрованої в Мін'юсті 03.03.2004 р. за №
283/8882, а не суд в порядку ч. 3 ст. 154 ЦПК
України.

Із матеріалів справи не вбачається, що
суди, які розглядали спір по суті
вирішували питання про вжиття заходів
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на гараж під АДРЕСА_1, а тому суд
не знаходить підстав для задоволення
заяви ОСОБА_2 про скасування заходів
забезпечення позову.

З огляду на викладене суд дійшов
висновку, що заява ОСОБА_2 про
скасування заходів забезпечення
позову є безпідставною, а тому в її
задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 154 ч. 3, 209, 210 Цивільного
процесуального Кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про
скасування заходів забезпечення
позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом 5
днів з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом 5 днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя
Бабій О.М.