Справа
№474/1011/13-ц
Провадження №2/474/46/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27.01.2014 року
Врадіївський районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Фасій В. В.

при секретарі - Дністрянській Т. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в с.м.т. Врадіївка цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Лізингова компанія
«Автофінанс»» (далі - ТОВ «Автофінанс»)
про захист прав споживача та
застосування наслідків недійсного
(нікчемного) правочину, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом, в якому просить
стягнути з відповідача сплачені ним
кошти в сумі 70700 грн. (з них 16 тис. грн.. -
комісійну плату, 54 тис. грн.- авансовий
платіж, 700 грн - комісійний збір банку)
на виконання недійного (нікчемного)
правочину - договору № 008833 фінансового
лізингу укладеного між ним та ТОВ
«Автофінанс» 14.11.2013р. (далі - договір),
обґрунтовуючи їх тим, що відповідач не
має ліцензії на надання будь-яких
фінансових послуг з залученням активів
фізичних осіб, договір лізингу
нотаріально не посвідчений, діяльність
якою займається відповідач є нечесною
підприємницькою практикою, такою, що
вводить споживачів в оману, тому
укладений договір не відповідає
вимогам п.2 ч.1, п.5 ч.2, ч.6 ст. 19 закону
України «Про захист прав споживачів»
та ст.. 220 ЦК України і є нікчемним.

В судовому засіданні підтримав позовні
вимоги посилаючись на обставини
викладені у позові, просить їх
задовольнити.

Представники відповідача - Віннік О.О. -
директор ТОВ «Автофінанс», Григоренко
І. В., діюча на підставі довіреності від
19.09.2013р., будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, на розгляд справи не з'явились,
надавши клопотання про слухання справи
без участі відповідача та заперечення
на позов, в яких просить відмовити у
його задоволенні з тих підстав, що ТОВ
«Автофінанс» займається діяльністю по
наданню послуг з фінансового лізингу,
за своїм статусом не є фінансовою
установою, а тому згідно п. 2.1 ст.2
«Положення про надання послуг з
фінансового лізингу - суб'єктами
господарювання, які за своїм правовим
статусом не є фінансовими установами»
має можливість надавати послуги з
фінансового лізингу, в тому числі за
наявності довідки про взяття на облік
юридичної особи (далі - довідка) виданої
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг (далі -
нацкомфінпослуг). При укладенні
договору позивач був ознайомлений з
умовами договору, додатками до нього,
доказів, щодо введення його в оману,
наявності умислу в діях відповідача
ним не надано. Договір не підлягає
нотаріальному посвідченню, посилання
позивача на ст.. 799 ЦК України є
безпідставними, оскільки фінансовий
лізинг повністю регулюється
спеціальним законом -ЗУ «Про
фінансовий лізинг» який передбачає
укладення договору у простій письмовій
формі.

Судом встановлені факти:

· 14.11.2013р. між ТОВ «Автофінанс» в
особі представника Корнєвої Т. В.,
діючої на підставі довіреності №7 від
30.09.3013р. (лізингодавцем) та ОСОБА_1,
(лізингоодержувачем) було укладено
договір №008833 фінансового лізингу з
додатками, згідно п. 1.3, 1.5, 1.7,1.8 якого
лізингодацець бере на себе
зобов'язання придбати предмет лізингу
(трактор МТЗ-892 вартістю 160 тис. грн..) у
власність та передати його у
користування лізингоодержувача на
строк та умовах передбачених
договором. Предмет лізингу є власністю
лізингодавця та передається у
користування лізингоодержувача
протягом строку , який становить не
більше 90 робочих днів з моменту сплати
лізингоодержувачем на рахунок
лізингодавця Авансового платежу (50% від
вартості предмета лізингу), комісії за
організацію та оформлення даного
договору (10% від вартості предмету
лізингу), комісії за передачу предмета
лізингу (3% від вартості предмета
лізингу) (договір №008833 від 14.11.2013р. з
додатками, показання свідка ОСОБА_1) ;

· Договір укладений у простій
письмовій формі, без нотаріального
посвідчення (договір№008833 від 14.11.2013р.,
показання свідка ОСОБА_1, заперечення
на позов вх.№7772 від 18.12.2013р.);

· Лізингоодержувач за договором є
фізичною особою, мав намір
використовувати предмет лізингу
(трактор МТЗ 892) для обробітку власної
присадибної земельної ділянки та
земельної частки (паю), виділеної йому,
фізичній особі, як колишньому члену
КСП, для ведення розширеного
підсобного господарства (договір№008833
від 14.11.2013р., показання свідка ОСОБА_1)

· Лізингодавець, згідно договору,
залучив кошти фізичної особи -
лізингоодержувача. 14.11.2013р. позивач
(лізингоодержувач) сплатив ТОВ
«Автофінанс» (лізингодавцю) кошти в
сумі 70700 грн., з них 16 тис. грн.. -
комісійну плату, 54 тис. грн.- авансовий
платіж, 700 грн - комісійний збір. Інші
дії на виконання умов договору
сторонами, станом на день прийняття
рішення, не здійснювалися. (квитанції
№5525.255.1, № 5525.255.2, №5525.255.3 від 14.11.2013р.);

· ТОВ «Автофінанс» не є фінансовою
установою. Внесена до єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, яка має
право надавати послуги з фінансового
лізингу. Надає фінансові послуги на
підставі довідка Нацкомфінпослуг від
11.09.2012р.. Ліцензії на надання фінансових
послуг, що передбачають пряме чи
опосередковане залучення фінансових
активів від фізичних осіб не має.
(довідка ЄДРПОУ від 12.09.2013р., довідка
Нацкомфінпослуг від 11.09.2012р., лист
№583116-8 від 09.08.2013р., заперечення на позов
вх.№7772 від 18.12.2013р., показання свідка
ОСОБА_1)

Суд вважає, що між сторонами виник спір
та склалися правовідносини з приводу
захисту прав споживача та застосування
наслідків недійсного (нікчемного)
правочину.

При прийнятті рішення суд керується:

- п.22 ст. 1, ч.1, п.5 ч.2, ч.6 ст. 19, Закону
України «Про захист прав споживачів»
від 12.05.1991 р. № 1023-ХІІ (далі - закон
№1023-ХІІ), згідно якого нечесна
підприємницька практика
забороняється. Нечесна підприємницька
практика включає будь - яку діяльність,
що вводить споживача в оману або є
агресивною. Такою, що вводить споживача
в оману є практика якщо вона спонукає
або може спонукати споживача дати
згоду на здійснення правочину, на який
в іншому випадку він би не погодився.
Така практика вводить в оману стосовно
характеру, атрибутів та прав продавця
або його агента, зокрема інформації про
… наявність ліцензії.;Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики є недійсними.

- п.5 ч.1 ст.4, ст.. 34, ч.3 ст.. 37 Закону
України від 12.07.2001р. №2664-ІІІ «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
(далі - закон №2664-Ш) фінансовими
вважаються такі послуги - фінансовий
лізинг. Національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг, видає
ліцензії для здійснення фінансовими
установами, в тому числі діяльності з
надання будь -яких фінансових послуг,
що передбачають пряме чи
опосередковане залучення фінансових
активів від фізичних осіб. Національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринку послуг,
використовує бланки ліцензії єдиного
зразка, бланк якої затверджується КМ
України.

- ст.. 2 Закону України «Про
фінансовий лізинг» №72397-вр від 16.12.1997р.
(далі - закон №72397-вр), згідно якої
відносини, що виникають у зв'язку з
договором фінансового лізингу,
регулюються положеннями ЦК України про
лізинг, найм (оренду), купівлю - продаж, з
врахуванням особливостей, що
встановлюються цим законом.

- ст.. ст.. 799, 806 ч.2 ЦК України,
згідно яких до договору лізингу
застосовуються загальні положення про
найм (оренду) з урахуванням
особливостей, встановлених цим
параграфом та законом. Договір найму
транспортного засобу за участю
фізичної особи підлягає нотаріальному
посвідченню та ст.. ст.. 215 ч.2, 216, 220 ч.1. Цк
України, що недійсним є правочин, якщо
його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). Недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків , крім тих, що пов'язані з його
недійсністю, а кожна сторона такого
правочину повинна повернути другій
стороні в натурі все, що вона одержала
на його виконання. ст.. 236 Цк України,
згідно якої нікчемний правочин або
правочин, визнаний судом недійсним, є
недійсним з моменту його вчинення;

- П.7 постанови Пленуму ВСУкраїни
«Про судову практику з з розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009р.
(далі - постанова Пленуму №9), що
правочин може бути визнаний недійсним
лише з підстав, визначених законом, та
із застосуванням наслідків
недійсності, передбачених законом. У
разі якщо під час розгляду спору про
визнання правочину недійсним як
оспорюваного та застосування
наслідків його недійсності буде
встановлено наявність підстав
передбачених законодавством, вважати
такий правочин нікчемним, суд вказуючи
про нікчемність такого правочину,
одночасно застосовує наслідки
недійсності нікчемного правочину.

Суд, приймаючи до уваги викладене,
приходить до висновку, що умови
діяльності ТОВ «Автофінанс»,
визначені у договорі, якими
передбачена сплата коштів авансом від
фізичної особи протягом року, комісії
за організаційні заходи, передачу
предмета лізингу, містять ознаки
фінансової послуги, пов'язаної з прямим
чи опосередкованим залученням
фінансових активів фізичних осіб, а
тому відповідно до ст.. 34 закону №2664-ІІІ
можуть здійснюватися фінансовими
установами лише після отримання
відповідної ліцензії.

ТОВ «Автофінанс» необхідної
ліцензії немає, а надана ним довідка
Нацкомфінпослуг від 11.09.2012р. про взяття
на облік юридичної особи, в розумінні
ст..ст. 34, 37 закону №2664-ІІІ не є доказом
наявності у відповідача ліцензії,
передбаченої законом, на здійснення
фінансових послуг.

Крім того, суд не бере до уваги доводи
відповідача, що договір фінансового
лізингу, згідно закону №72397-вр, не
підлягає нотаріальному посвідченню,
оскільки окремою спеціальною нормою
(ст. 799 ЦК України) передбачено, що
договір найму транспортного засобу за
участю фізичної особи, крім
обов'язкової письмової форми,
передбачає його нотаріальне
посвідчення. Обґрунтованість такого
тлумачення зазначеної правової норми
підтверджується тим, що відповідно до
п. 3.12. гл. 5 «Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України»
затвердженого наказом Мін'юсту №2965 від
22.02.2012р, договори лізингу транспортного
засобу за участю фізичної особи
посвідчуються нотаріусами з
дотриманням загальних правил
посвідчення договорів найму (оренди).

Отже, оскільки у судовому засіданні
доведено відсутність у відповідача
ліцензії на надання фінансових послуг
(нечесна підприємницька практика) та
факт відсутності нотаріального
посвідчення спірного договору, суд, з
підстав передбачених ч. 1 ст. 220, ч.1, п.5
ч.2, ч. 6 ст. 19 Закону № 1023-ХІІ, приходить
до висновку, що договір фінансового
лізингу є нікчемним, внаслідок того, що
його недійсність передбачена законом,
а тому вважає, що в силу вимог ч.1 ст. 216
ЦК України, кожна з сторін договору
фінансового лізингу повинна повернути
другій стороні в натурі все, що вона
одержала на його виконання.

З огляду на вищевикладене, суд
вважає позов підлягаючим повному
задоволенню.

Згідно ст.. 88 ЦПК України, судові
витрати слід стягнути з відповідача на
користь держави.

Керуючись ст.. ст..214-215,218, 226 ЦПК України,
суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лізингова
компанія «Автофінанс» про захист прав
споживачів та застосування наслідків
недійсного (нікчемного) правочину
задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лізингова компанія
«Автофінанс» на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1 кошти
сплачені на виконання нікчемного
правочину - договору №008833 фінансового
лізингу від 14.11.2013р. в сумі 70700 (сімдесят
тисяч сімсот) грн..

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лізингова компанія
«Автофінанс» на користь держави
судовий збір в сумі 707 (сімсот сім) грн..

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В.Фасій