Справа № 372/1402/14 Головуючий у І
інстанції Потабенко Л.В.Провадження №
22-ц/780/2806/14 Доповідач у 2
інстанції ІгнатченкоКатегорія
УХВАЛА

Іменем України

13 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко
Н.В.,

суддів : Поліщука М.А.,
Мельника Я.С.,

при секретарі : Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою відділу
державної виконавчої служби
Обухівського міськрайонного
управління юстиції Київської області
на ухвалу Обухівського районного суду
Київської області від 14 березня 2014 року
у справі за поданням відділу державної
виконавчої служби Обухівського
міськрайонного управління юстиції
Київської області про примусове
проникнення до житла боржників ОСОБА_1
та ОСОБА_2, заінтересована особа
публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк», -

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ВДВС Обухівського
МРУЮ вкотре звернувся до суду з
поданням про примусове проникнення до
житла боржників, що знаходиться в
АДРЕСА_1, у зв'язку з необхідністю
виконання рішення суду, яким солідарно
стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором в сумі 15 329,38 дол.
США, що еквівалентно 120 795,52 грн. та
судових витрат.

Ухвалою Обухівського районного суду
Київської області від 14 березня 2014 року
в задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, 20
березня 2014 року ВДВС Обухівського МРУЮ
Київської області подав апеляційну
скаргу, в якій просить її скасувати, з
мотивів порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, та постановити
нову ухвалу про задоволення подання.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в
задоволенні подання, суд першої
інстанції виходив з того, що державний
виконавець не надав доказів свідомого
ухилення боржника від примусового
виконання рішення суду.

Проте колегія суддів вважає, що такий
висновок суду зроблений невірно,
оскільки вони не відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Так судом встановлено, що відповідно до
виконавчого листа № 2-2029/10 виданого
Обухівським районним судом Київської
області 24 грудня 2010 року державним
виконавцем ВДВС Обухівського МРУЮ 15
серпня 2011 року винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
28159351 щодо солідарного стягнення з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованості за
кредитним договором в сумі 15 329,38 дол.
США, що еквівалентно 120 795,52 грн.

Під час перевірки майнового стану
ОСОБА_2, державним виконавцем з'ясовано,
що крім квартири АДРЕСА_1, яка згідно
договору іпотеки від 25 жовтня 2005 року
укладеним між останньою та ПАТ КБ
«ПриватБанк» є заставним майном, іншим
нерухомим або рухомим майном, на яке
можливо звернути стягнення, боржник не
володіє.

В подальшому державним виконавцем на
адресу УПФУ в Обухівському районі та м.
Обухів Київської області направлено
лист № 21/8/5442, який отримано 26 квітня 2013
року та в якому повідомлено його
керівництво про факт невиконання
рішення суду ОСОБА_2 з проханням
ознайомити її під розписку про
відкриття виконавчого провадження. У
зв'язку з ігноруванням вимог
державного виконавця 2 липня 2013 року
повторного було направлено лист
(нагадування) № 21/8/5242, який також
залишився поза увагою керівництва
боржника.

З метою належного повідомлення
боржника про відкриття виконавчого
провадження, державним виконавцем
неодноразово направлялася відповідна
постанова на адресу ОСОБА_2 та 27 серпня
2013 року була отримана нею особисто, про
що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

Згідно ч. 3 ст. 5 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець при здійсненні виконавчого
провадження має право звертатися до
суду з поданням про постановлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла, а відповідно до ч.
1 ст.11 цього Закону державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 11 цього Закону
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право безперешкодно входити до
приміщень і сховищ, що належать
боржникам або зайняті ними, проводити
огляд зазначених приміщень і сховищ, у
разі необхідності примусово
відкривати та опечатувати такі
приміщення і сховища.

Стаття 27 цього Закону передбачає, що у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього ж Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

За змістом ст. 376 ЦПК України, питання
про примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника - фізичної
особи або особи, у якої знаходиться
майно боржника чи майно та кошти,
належні боржникові від інших осіб, або
дитина, щодо якої є виконавчий документ
про її відібрання, при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

Суд негайно розглядає подання,
зазначене в частині першій цієї статті,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Боржник не скористалася своїм правом
самостійно виконати рішення у
встановлений законом строк і як
результат не надала державному
виконавцю документальне підтвердження
про повне або часткове виконання
рішення суду.

Крім того ОСОБА_2 у добровільному
порядку не надала доступ до належного
їй житлового приміщення, про що
свідчать акти державного виконавця від
3 та 29 жовтня 2013 року.

Таким чином колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції помилково прийшов
до висновку про відмову в задоволенні
подання, оскільки проникнення до житла
боржника необхідне для виконання
рішення суду, яке набрало законної сили
і його виконання не можливе без
вказаного заходу.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України, розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а ухвала суду першої
інстанції скасуванню з постановленням
нової ухвали про надання дозволу ВДВС
Обухівського МРУЮ на примусове
проникнення до житлового приміщення -
квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2
на праві приватної власності, для
визначення вартості майна боржника.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Обухівського
міськрайонного управління юстиції
Київської області задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду
Київської області від 14 березня 2014 року
скасувати та постановити нову ухвалу,
якою подання відділу державної
виконавчої служби Обухівського
міськрайонного управління юстиції
Київської області про примусове
проникнення до житла боржників
задовольнити.

Надати дозвіл відділу державної
виконавчої служби Обухівського
міськрайонного управління юстиції
Київської області на примусове
проникнення до житлового приміщення -
квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2
на праві приватної власності, для
визначення вартості майна боржника.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий

Судді: