Справа №345/1596/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2014 р.

м.Калуш

Калуський міськрайонний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді
Юрчака Л.Б.

секретаря
Мошківа О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Калуші справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на спадкове
майно, суд -

в с т а н о в и в:

позивачка звернулася з позовом про
визнання права власності на
будинковолодіння, яке знаходиться по
АДРЕСА_1 Позовні вимоги мотивує тим, що ?
частина даного будинковолодіння
належала її бабці ОСОБА_3 на підставі
договору дарування від 11.05.1962р., а інша ?
його частина, також належала їй згідно
свідоцтва про право на спадщину № 607
від 19.04.2010 р. ОСОБА_3, яка є її бабцею,
склала заповіт від 26.06.2013р. на її
користь, згідно якого заповіла все
належне їй на час смерті майно.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. 14.04.2014р.
державний нотаріус відмовила їй у
видачі свідоцтва у праві на спадщину за
заповітом, через те, що в договорі
дарування ? частини будинковолодіння
на ім'я ОСОБА_3 та рішенні суду від
28.09.1998р., яким було встановлено факт
приналежності вищевказаного договору
дарування за ОСОБА_3, є ряд помилок та
неточностей.

Посилається на те, що рішенням
Калуського міськрайонного суду від
28.09.1998р. було встановлено факт
приналежності договору дарування
ОСОБА_4 ? частини будинковолодіння в с.
Хотінь Калуського району ОСОБА_3 Тому,
обставини, що встановленні рішенням
суду, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ.
Також, даний договір дарування 27.11.1978р.
був зареєстрований в
Івано-Франківському ОБТІ, де в
реєстраційному написі зазначено, що ?
частина будинковолодіння
зареєстрована на праві особистої
власності за ОСОБА_3 Відповідно до
копії свідоцтва про народження
вбачається, що ОСОБА_4, є матір'ю ОСОБА_5,
а із копії свідоцтва про шлюб видно, що
ОСОБА_5 змінила прізвище на «ОСОБА_5».

На вказане будинковолодіння було
виготовлено технічний паспорт від
15.01.2014р., згідно якого будинковолодіння
по АДРЕСА_1 повністю побудоване і
складається із житлового будинку,
зазначеного в плані під літерою «А»,
сараю під літерою «Б», гаража під
літерою «В», сарая під літерою «Г»,
літньої кухні під літерою «Д», стайні
під літерою «Е», убиральні під літерою
«Є», криниці під № 1, огорожі під № 3 і 4,
інвентаризаційною вартістю 157018 грн.
Згідно довідки Івано-Франківського
ОБТІ від 16.01.2014р. за № 5 дане
будинковолодіння складається з
надвірних будівель та споруд
зазначених у технічному паспорті і
право власності зареєстроване за
ОСОБА_3 Також, заповіт складений на неї
не скасовувався і не відмінявся за час
життя спадкодавця, що підтверджується
довідкою приватного нотаріуса від
09.01.2014р.

На підставі цього, просила суд,
визнати за нею право власності на
спадкове майно за заповітом, а саме, на
будинковолодіння, яке знаходиться по
АДРЕСА_1, після смерті спадкодавця
ОСОБА_3.

У судове засідання ОСОБА_1 не
з'явилася, однак подала до суду заяву
про те, що позов підтримує, а справу
просить розглянути без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання,
також не з'явилася, однак подала заяву
про те, що позов визнає, а справу
просить розглянути у її відсутності.

Вивчивчи матеріали справи та
докази, суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають до задоволення з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_3 належало на праві
власності будинковолодіння, яке
знаходиться по АДРЕСА_1 зокрема, ? його
частини - на підставі договору
дарування від 11.05.1962р., а інша ? його
частина - згідно свідоцтва про право на
спадщину № 607 від 19.04.2010 р. Відповідно до
даних технічного паспорта від 15.01.2014р.,
будинковолодіння по АДРЕСА_1 повністю
побудоване і складається із житлового
будинку, зазначеного в плані під
літерою «А», сараю під літерою «Б»,
гаража під літерою «В», сарая під
літерою «Г», літньої кухні під літерою
«Д», стайні під літерою «Е», убиральні
під літерою «Є», криниці під № 1,
огорожі під № 3 і 4, інвентаризаційною
вартістю 157018 грн. Згідно зазначених
документів та копії свідоцтва про
народження вбачається, що дарувальник -
ОСОБА_4, є матір'ю ОСОБА_5, яка після
шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_5», а
спадкодавець - ОСОБА_6, є її батьком (а.с.
10). Факт приналежності вищевказаного
договору дарування за ОСОБА_3,
встановлювався Калуським міським
судом, оскільки у даному договорі
дарування було допущено фонетичну
помилку у прізвищі обдарованої із
правильного - «ОСОБА_3», на неправильне -
«ОСОБА_3», що підтверджується копією
рішення суду від 28.09.1998р. та самим
договором (а.с. 13. 14). Згідно свідоцтва
про смерть, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.
(а.с.9).

Згідно заповіту від 26.06.2013р.
посвідченого ОСОБА_7, приватним
нотаріусом Калуського МНО за
реєстровим № 1407, ОСОБА_3 заповіла
будинковолодіння, яке знаходиться по
АДРЕСА_1 - позивачці.

ОСОБА_1 24.07.2013 р. подала заяву в
нотаріальну контору про прийняття
спадщини та, про видачу свідоцтва про
право на спадщин за заповітом. 14.04.2014 р.
приватним нотаріусом ОСОБА_7
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом
оскільки: неможливо встановити тип
правочину, а саме чи відбувся договір
дарування чи договір купівлі-продажу
від 11.05.1962р., відсутній на договорі
підпис однієї із сторін, адреса, склад
господарських будівель та споруд,
наявні виправлення, які застережені
без зазначення ініціалів посадової
особи, яка здійснила виправлення.
Також, в рішенні Калуського
міськрайонного суду від 28.09.1998р.
«ОСОБА_5» зазначається, як «ОСОБА_5» та
зазначені різні сільські ради, які
посвідчували даний договір, в одному
випадку «Пійлівська сільська рада», а в
іншому «Хотіньська сільська рада».

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті, а у разі відсутності
заповіту, визнання його недійсним,
неприйняття спадщини або відмови від
її прийняття спадкоємцями за
заповітом, а також у разі не охоплення
заповітом усієї спадщини право на
спадкування за законом одержують
особи, визначені у статтях 1261-1265 цього
Кодексу. Право на спадкування виникає у
день відкриття спадщини.

Судом встановлено, що заповіт від
26.07.2013р., яким позивачці заповідано
будинковолодіння, яке знаходиться по
АДРЕСА_1 є чинним, оскільки не
відмінений та не був за життя
скасований спадкодавцем і відповідно у
позивачки, як спадкоємиці, виникло
право на спадкування.

Відповідачка, відповідно до ст. 1241 ЦК
України не є особою, яка мала б право на
обов'язкову частку і тим паче вона
визнає позовні вимоги.

На підставі аналізу даних спірних
правовідносин та законодавства, яке їх
регулює, суд задовольняє позов у
повному обсязі.

На підставі ст. ст. 3, 15-16, 1222-1223, 1233, 1241, 1251
ЦК України та керуючись ст. ст. 213- 215 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
спадкове майно за заповітом після
смерті бабці ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1., а саме на:
будинковолодіння, що знаходиться по
АДРЕСА_1, яке складається із: житлового
будинку, зазначеного в плані під
літерою «А», сараю під літерою «Б»,
гаража під літерою «В», сарая під
літерою «Г», літньої кухні під літерою
«Д», стайні під літерою «Е», убиральні
під літерою «Є», криниці під № 1,
огорожі під № 3 і 4, інвентаризаційною
вартістю 157018 грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Івано-Франківської
області через Калуський міськрайонний
суд протягом 10-ти днів з часу
проголошення.

Головуючий: