Головуючий суду 1 інстанції - Ібадова
Доповідач - Карташов О.Ю.
Справа № 424/6820/13-ц
Провадження № 22ц/782/36/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року квітня « 02» дня Колегія
суддів Судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., Оробцова Р.І.

при секретарі Соловей А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2, ОСОБА_3

на ухвалу

Ровеньківського міського суду
Луганської області від 29 листопада 2013
року по цивільній справі за позовом

ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання угоди купівлі-продажу будинку
дійсною, визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду з вищезазначеним
позовом, у якому просили суд визнати
угоду купівлі-продажу житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1, здійснену
20.06.2013 року між ними та відповідачкою
ОСОБА_4 дійсною та визнання за ними по ?
частині за кожним права власності на
вищевказаний будинок з належними до
нього господарськими та побутовими
будівлями і спорудами.

Ухвалою Ровеньківського міського
суду Луганської області від 04
листопада 2013 року позовна заява була
залишена без руху, у зв'язку з її
недоліками.

Ухвалою Ровеньківського міського
суду Луганської області від 29
листопада 2013 року позовну заяву ОСОБА_2
та ОСОБА_3 визнано неподаною та їм
повернено.

Не погодившись з вищезазначеною
ухвалою суду, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подалі
апеляційну скаргу та просять ухвалу
суду скасувати, як постановлену з
порушенням норм процесуального права
та невідповідністю висновків суду
обставинам справи, а справу направити
для розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт посилається на
безпідставність висновків суду першої
інстанції щодо недотримання
позивачами вимог ст.ст. 119-120 ЦПК
України.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що скарга
підлягає задоволенню.

З ухвали суду першої інстанції від 04
листопада 2013 року вбачається, що
позовну заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3
залишено без руху та надано строк для
усунення недоліків через порушення
вимог ст.ст.119-120ЦПК України, зокрема
позивачами не сплачений судовий збір,
не виклали в позовній заяві всіх
обставин, якими обґрунтовують свої
вимоги та не зазначили доказів, що
підтверджують кожну обставину та не
додані копії позовної заяви та копії
додатків.

Посилаючись на те, що недоліки у
встановлений строк усунено не було, суд
визнав позовну заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3
неподаною та їм повернув.

Судова колегія не погоджується з
висновком суду, оскільки він не
відповідає матеріалам справи та нормам
процесуального права.

Статтею 121 ЦПК України передбачено, що
суд вправі повернути позовну заяву
позивачу, якщо вона за формою та
змістом не відповідає вимогам ст. ст.
119,120 ЦПК України, а пропозиція
виправити недоліки у встановлений
судом строк не виконана.

Вимоги до форми та змісту позовної
заяви визначені ст. ст. 119-120 ЦПК України.

В них зазначено, зокрема, що до
позовної заяви додається документ, що
підтверджує сплату судового збору.

В пункті 7 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 12 червня 2009
року № 2 "Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ
у суду першої інстанції" роз'яснено що,
якщо заява не відповідає вимогам
статей 119, 120 ЦПК України або не
сплачено судовий збір, суддя
відповідно до вимог статті 121 ЦПК
України постановляє ухвалу, в якій
повинні бути зазначені конкретні
підстави залишення заяви без руху, в
тому числі й розмір несплачених
судових витрат.

Що стосується визначення ціни
позову, то відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК
України, згідно якої якщо визначена
позивачем ціна позову вочевидь не
відповідає дійсній вартості спірного
майна або на момент пред'явлення позову
встановити точну його ціну неможливо,
розмір судового збору попередньо
визначає суд з наступним стягненням
недоплаченого або з поверненням
переплаченого судового збору
відповідно до ціни позову,
встановленої судом при вирішенні
справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у позовній заяві
визначають ціну спірного будинку у
розмірі 8802 грн., що підтверджується
відповідно до технічного паспорту БТІ
вартість будинку визначена 8802 грн.(а.с.
6-8). Відповідно до вказаної ціни,
позивачами сплачено в належному
розмірі відповідно до ч.2 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір" 229,40 грн.
судового збору, який є мінімальним
розміром судового збору для подання
позовної заяви майнового характеру,
що підтверджується копією
квитанції та вказано в додатках до
позовної заяви. Також в додатках
вказані копії позовної заяви, 2 копії
договору купівлі -продажу, 2 копії
розписки відповідачки, 2 копії
технічного паспорту, 2 копії свідоцтва
про шлюб, по 2 копії паспортів позивачів
та відповідачки.(а.с. 3-14). Акта про
відсутність копій позовної заяви та
додатків в матеріалах справи не має.

Проте, суддя, не звернув уваги на
додані до заяви документи та вважаючи,
що ціна позову вочевидь не відповідає
дійсній вартості спірного майна,
помилково, попередньо, визначив розмір
судового збору, залишив позовну заяву
без руху, а потім повернув, як неподану.

П.1 ст. 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод
гарантується право кожного на
справедливий і публічний розгляд його
справи упродовж розумного строку
незалежним та безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо прав та обов'язків цивільного
характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції
України кожному гарантується захист
прав і свобод у судовому порядку.

Зазначені положення конкретизуються у
ст. 3 ЦПК України, в якій зазначено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Суд розглядає
справу на засадах змагальності та
диспозитивності (ст.ст. 10,11 ЦПК України).

Згідно п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 21.12.90
року з наступними змінами „Про
практику застосування судами
процесуального законодавства при
розгляді цивільних справ по першій
інстанції" позовна заява не може бути
визнана неподаною та повернута за
мотивами ненадання доказів.

Суд, як орган, наділений
процесуальними повноваженнями щодо
вирішення спору, має розглядати справу
відповідно до норм, встановлених ЦПК
України, не порушуючи при цьому право
особи на судовий захист, яке
гарантується Конституцією та
законами України.

Отже, подання доказів можливе на
наступних стадіях цивільного процесу,
тому суд не вправі через неподання
доказів, не обґрунтування вимог,
залишати заяву без руху, що було
зроблено судом.

Згідно ч. 6 ст.130 ЦПК України на
попередньому судовому засіданні суд
з'ясовує, які докази подані чи
подаються та інші питання, пов'язані з
підготовкою до розгляду справи.

Суд першої інстанції не скористався
цією можливістю з'ясувати питання,
пов'язані зі змістом позовної заяви,
передчасно повернувши її.

Крім цього, судова колегія вважає
необхідним зазначити, що відповідно до
ч.1,2 ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних та юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу,
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Особа, яка бере
участь у справі розпоряджається своїми
правами щодо предмету спору на власний
розсуд.

Суддя при прийнятті заяви не має
права давати оцінку доказам та
встановлювати наявність чи
відсутність обставин, якими
обґрунтовуються вимоги.

Таким чином, судом першої інстанції
зроблено передчасні висновки щодо
повернення позовної заяви ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, чим порушено їх право на
судовий захист, яке згідно зі ст. 64
Конституції України не може бути
обмежене.

Крім того, суддя не врахував того, що
після отримання - 22.11.2013 року, ухвали
суду від 04.11.2013 року заявник 27.11.2013 року
на виконання вимог ухвали про
залишення заяви без руху надав заяву з
поясненнями, та додав копії позовної
заяви (а.с.17).

При таких обставинах доводи
апелянтів, що вони виконали вимоги
викладені в ухвалі судді від 04.11.2013 року
своєчасно є обґрунтованими.

За наслідками розгляду скарги на
ухвалу суду першої інстанції
апеляційний суд має право скасувати
ухвалу, що перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направити
справу для продовження розгляду до
суду першої інстанції (п.4 ч.2 ст. 307 ЦПК
України).

У відповідності зі ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд:

1) відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону;

2) змінює або скасовує ухвалу суду
першої інстанції і постановляє ухвалу
з цього питання, якщо воно було
вирішено судом першої інстанції з
порушенням норм процесуального права
або при правильному вирішенні було
помилково сформульовано суть
процесуальної дії чи підстави її
застосування;

3) скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Таким чином, оскільки судом порушено
порядок вирішення питання щодо
повернення заяви, як неподаної,
оскаржувана ухвала підлягає
скасуванню, а справа направленню до
суду першої інстанції для вирішення
питання у встановленому законом
порядку.

Керуючись ст. 303, п. 4 ч.2 ст. 307, 312 , 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Луганської
області,~

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 ~
задовольнити частково.

Ухвалу Ровеньківського міського
суду Луганської області від 29
листопада 2013 року ~ скасувати, а справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: