АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
22-ц/796/3749/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Букіна О.М. Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді:
Білич І.М.

Суддів:
Кулікової С.В., Поліщук Н.В.

при секретарі:
Заліській Г.Г.

за участю: позивача
ОСОБА_3

представника відповідача
Медвідь О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 18 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Приватного
акціонерного товариства « Страхова
компанія « Провідна » про стягнення
суми страхового відшкодування.

в с т а н о в и л а :

Позивач звертаючись до суду із
вищевказаним позовом з рахуванням
уточнень до позову обгрунтовував свої
вимоги тим, що між ним та відповідачем
було укладено договір добровільного
страхування наземних транспортних
засобів, згідно якого було
застраховано транспортний засіб що
належить йому на праві власності. 12
грудня 2012 року сталася дорожньо
транспортна пригода, яка була визнана
страховою подією за умовами
укладеного раніше договору. Відповідно
до ремонтної калькуляції вартість
відновлювального ремонту автомобіля
склала 48 тисяч гривень, а відтак
відповідач прийняв рішення про
визнання автомобіля конструктивно
загиблим з виплатою страхового
відшкодування в сумі 6 272, 88 гривень.
Позивач рішення вважав незаконним, так
як до виплати підлягали сума
страхового відшкодування в розмірі з
урахуванням ПДВ, пеня та 3% річних від
простроченої суми за період з 04.04.2013
року - 06.09.2013 року.

Рішенням Солом'янського районного
суду м. Києва від 18 грудня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено
частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства „Страхова компанія
„Провідна" на користь ОСОБА_3 страхове
відшкодування в сумі 29 958, 31 гривни та
судовий збір в розмірі 229, 58 гривень.

У задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
позивач подав апеляційну скаргу. Де
ставив питання про скасування рішення
суду в частині відмови його
незадоволених вимог та постановлення
нового за яким стягнути з відповідача
вартість відновлювального ремонту з
урахуванням ПДВ в розмірі 7219 гривень;
пеню за невиплачену суму страхового
відшкодування в розмірі 2231,61 гривни, 3%
річних за невиплачену суму страхового
відшкодування в розмірі 483,75 гривень а
також витрати на проведення
експертного автотоварознавчого
дослідження в розмірі 700 гривень.
Вказуючи, що в цій частині висновки
суду є такими що не відповідають
обставинам справи, має місце
неправильне застосуванням норм
матеріального права, а отже частково не
відповідає критеріям законного та
обґрунтованого рішення.

ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав
подану апеляційну скаргу.

Представник відповідача не визнав
апеляційну скаргу, заперечував проти
її задоволення.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення осіб, що з'явилися у судове
засідання, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Судом при розгляді справи було
встановлено, що 20.01.2012 року між
сторонами по справі було укладеного
договір добровільного страхування
наземних транспортних засобів №
06/0647191/0402/12 з терміном дії з 30.01.2012 по
29.01.2013 років, автомобіля
реєстраційний  НОМЕР_1 що належав
позивачу на праві власності.

12.12.2012 року за участю застрахованого
транспортного засобу сталася дорожньо
транспортна пригода в якій останній
зазнав механічних ушкоджень.

13.12.2012 року ОСОБА_3 звернувся з заявою
до страхової компанії, де повідомив про
факт настання страхового випадку та
погодився, що розрахунок розміру
страхового відшкодування слід
здійснювати на підставі калькуляції
СТО, вибраної страховиком з виплатою
цих коштів на рахунок СТО.

Відповідно до п. 21.3.4., п. 20.3., п. 24.5.1,. п.
25.15 договору відповідач здійснив
розрахунок розміру страхового
відшкодування та 03.04.2013 року
перерахував позивачу страхове
відшкодування в розмірі 6127, 12 гривень.

Суд першої інстанції задовольняючи
вимоги позивача в частині стягнення
суми страхового відшкодування з
урахуванням положень Закону України «
Про страхування» та висновку судово -
товарознавчої експертизи № 10556/13 -54 від
26.11.2013 року за якою вартість
відновлювального ремонту автомобіля
не перевищувала 75% дійсної його
вартості безпосередньо перед
настанням страхового випадку у день
його настання вказував на те, що
вважати автомобіль позивача
конструктивно загиблим нема підстав.
Так як вартість відновлювального
ремонту транспортного засобу
становила 43302, 52 гривни та беручи до
уваги положення п. 25.9.5 договору
страхування ( при пошкоджені
застрахованого ТЗ, крім випадків
конструктивної загибелі, розмір
страхового відшкодування за шкоду,
заподіяну застрахованому ТЗ до
настання страхового випадку,
визначається у розмірі прямого
матеріального збитку відповідно до
п.25.6 договору з вирахуванням розміру
ПДВ) а також беручи до уваги те, що
позивач почав здійснювати ремонтні
роботи на СТО «Пегас « СПБ ОСОБА_6 який
не є платником податку, то суд вважав,
що до сплати підлягає сума в розмірі
29 958, 31 гривни ( 43302, 52 гривни ( вартість
відновлювального ремонту
транспортного засобу згідно висновку
експертизи) - 6127, 12 гривень ( попередньо
виплачена сума страхового
відшкодування) - 7217, 09 гривень - сума
ПДВ.))

Відмовляючи у задоволенні вимог у
частині стягнення пені та 3% річних суд
першої інстанції виходив з того, що
виплата суми визначеної страховою
компанією, як сума страхового
відшкодування за зверненням позивача
відбулася у визначені договором строки
з урахуванням п. 24.1 та 24.2 договору.
Подальший спір між сторонами, що виник
з питань конструктивної загибелі
застрахованого транспортного засобу, а
відтак і перегляд самої суми
страхового відшкодування на думку
суду, не могла свідчити про порушення
страховою компанією умов договору щодо
строків виплати страхового
відшкодування.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Доводи апеляційної скарги, які є
аналогічними заявленим позовним
вимогам, правильності висновків суду
не спростовують, та не дають підстав
вважати, що судом першої інстанції при
постановленні судового рішення були
порушені норми матеріального права,
які б призвели до скасування рішення
суду. Рішення суду містить у собі
обґрунтування щодо обставин, які
апелянт вважав такими що не знайшли
свого розгляду та дослідження при
розгляді справи у суді першої
інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування з доводів
викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 18 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: