________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/1592/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2014 року

Київський районний суд м. Одеси у
складі:

Головуючого судді - Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення
порядку спілкування з дитиною,

ВСТАНОВИВ:

12.12.2013 року позивач звернувся до суду з
позовом та просив ухвалити рішення,
яким визначити способи його участі у
вихованні доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
встановивши можливість систематичних
побачень два рази на тиждень у
будь-який робочий день по 3 години, один
вихідний (субота або неділя) - на весь
день, та крім цього: до досягнення
донькою 3-х років, також один раз в
місяць з ранку суботи до вечора неділі;
по досягненню донькою 4-х років, також
один раз в рік на два тижня, під час його
відпустки; до досягненню 7-ми років, два
рази на рік, по два тижня, в період його
відпусток або канікул доньки. А також в
інший час за домовленістю, на
нейтральній території дитячих
розважальних комплексів, в місцях
масового відпочинку: парках, скверах,
пляжах, спортивно-ігрових майданчиках.

Свої вимоги мотивував тим, що з 30.07.2010
року по 26.11.2013 року він перебував у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від
даного шлюбу народилась донька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка після розірвання
шлюбу залишилась проживати разом з
відповідачкою.

Позивач стверджує, що з моменту подання
позовної заяви на розірвання шлюбу,
його колишня дружина ОСОБА_2 забороняє
йому та його батькам бачитись,
спілкуватись та гуляти з дитиною. Всі
спроби вирішити в добровільному
порядку питання про його участь у
вихованні дитини та спілкуванні,
позитивних наслідків не принесли.

Вищевказані обставини і стали
підставою для звернення до суду з даним
позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про
час і місце судового розгляду
сповіщені належним чином у порядку
ст.74, 76, 77 ЦПК України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав, просив їх
задовольнити у повному обсязі. Пояснив,
що дитину не бачив з грудня 2013 року, так
як вона мешкає у бабусі - матері
відповідача в Одеській області.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позов визнала частково, а саме не
заперечувала проти встановлення
порядку спілкування з дитиною в її
присутності у вихідні дні, вказуючи на
те, що дитина є ще дуже малою, а батько
проводив з нею не дуже багато часу та не
може знати усіх потреб доньки.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Правовідносини між сторонами
врегульовані Сімейним Кодексом
України.

У судовому засіданні встановлено, що 30
липня 2010 року Київським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Одеського міського управління юстиції
було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, про що складено актовий запис
за № 559.

Зазначена обставина встановлена
рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 15.11.2013 року, а від так згідно ч.
3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не
підлягає.

Від вказаного шлюбу у сторін
народилась донька, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
що підтверджується Свідоцтвом про
народження виданим серії НОМЕР_1,
виданим Другим Приморським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Одеського міського управління
юстиції, актовий запис № 920.

Подружні стосунки між сторонами не
склались, у зв'язку з чим рішенням
Київського районного суду м. Одеси від
15 листопада 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 було розірвано, після
розірвання шлюбу ОСОБА_2 змінила
прізвище на «ОСОБА_2».

Згідно ст. 141 СК України мати, батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 155 СК України встановлено, що
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
грунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності, а батьківські
права не можуть здійснюватися в
супереч інтересам дитини.

Згідно вимог ст.157 СК України питання
виховання дітей вирішуються батьками
спільно.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного
кодексу України той із батьків, хто
проживає окремо від дитини,
зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею.

Відповідно до ч. 3 ст. 157 Сімейного
кодексу України той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 Сімейного
кодексу України за заявою матері,
батька дитини орган опіки та
піклування визначає способи участі у
вихованні дитини та спілкуванні з нею
того з батьків, хто проживає окремо від
неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 Сімейного
кодексу України рішення органу опіки
та піклування є обов'язковим до
виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 Сімейного
кодексу України якщо той із батьків, з
ким проживає дитина, чинить перешкоди
тому з батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 19 СК України при
розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини,
місця проживання дитини, позбавлення
та поновлення батьківських прав,
побачення з дитиною матері, батька, які
позбавлені батьківських прав,
відібрання дитини від особи, яка тримає
її у себе не на підставі закону або
рішення суду, управління батьками
майном дитини, скасування
усиновлення та визнання його
недійсним обов'язковою є участь
органу опіки та піклування. Орган
опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження
умов проживання дитини, батьків, інших
осіб, які бажають проживати з дитиною,
брати участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Суду надано висновок органу опіки та
піклування Київської районної
адміністрації Одеської міської ради
від 08.04.2014 року за № 408/01-11 про
визначення способів участі гр. ОСОБА_1 у
вихованні малолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно якого вбачається,
що визначення порядку спілкування
батька з дитиною є неможливим, оскільки
факт окремого проживання дитини з
одним із батьків не встановлений.

Однак, даний висновок у відповідності
до ч.2 ст.212 ЦПК України не має для суду
наперед встановленого значення та
підлягає оцінці.

Оскільки відповідач у судовому
засіданні позовні вимоги визнала
частково та не заперечувала проти
побачень батька з дитиною у її
присутності у вихідні дні з
урахуванням графіку дитини, суд
приходить до висновку про можливість
часткового задоволення позову та
встановлення такого порядку.

Також суд враховує, що так як питання
виховання дитини батьки вирішують
спільно, позивач ОСОБА_1 зобов'язаний
брати участь у вихованні його дитини і
має право на особисте спілкування з
нею, а відповідач ОСОБА_2 не має права
перешкоджати позивачу спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні.

Суд не вбачає в діях позивача таких, що
можуть перешкоджати нормальному
розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 Сімейного
кодексу України суд визначає способи
участі одного з батьків у вихованні
дитини (періодичні чи систематичні
побачення, можливість спільного
відпочинку, відвідування дитиною місця
його проживання тощо), місце та час
їхнього спілкування, з урахуванням
віку, стану здоров'я дитини, поведінки
батьків, а також інших обставин, що
мають істотне значення.

Таким чином, суд може визначати способи
участі одного з батьків у вихованні
дитини (періодичні чи систематичні
побачення, можливість спільного
відпочинку, відвідування дитиною місця
його проживання тощо).

Закон України "Про охорону дитинства"
від 26 квітня 2001 року у ст. 111 передбачає,
що кожна дитина має право на проживання
в сім'ї разом з батьками або в сім'ї
одного з них та на піклування батьків.

Крім того діти та батьки не повинні
розлучатися всупереч їх волі, за
винятком випадків, коли таке
розлучення необхідне в інтересах
дитини і цього вимагає рішення суду, що
набрало законної сили (ст.114 наведеного
вище Закону).

Такі ж положення містяться у Конвенції
ООН про права дитини, де зазначено, що
дитині для повного та гармонійного
розвитку необхідно зростати в
сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9
Конвенції Держави-сторони дбають про
те, щоб дитина не розлучалася з
батьками всупереч їхньому бажанню, за
винятком випадків, коли компетентні
органи за судовим рішенням визначають
відповідно до застосовного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в інтересах дитини. Вирішення такого
питання може бути необхідним у тому чи
іншому випадку, коли, наприклад, батьки
жорстоко поводяться з дитиною чи не
піклуються про неї. При цьому всім
заінтересованим сторонам надається
можливість брати участь у вирішенні
такого питання та викладати свою
позицію.

При вирішенні спору суд доходить до
висновку про те, що між колишнім
подружжям у теперішній час склались
неприязні стосунки, однак, дитина у
жодному разі не може бути заручником
цих стосунків.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд
насамперед керується інтересами
дитини та роз`ясніє батьку право
звернутись до суду з таким позовом у
разі зміни життєвих обставин дитини
(зростання, влаштування її у дитячий
садок тощо).

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

З урахуванням вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 7,8,10, 11, 15, 130, 209, 212-215,
223-225 ЦПК України та ст. ст. 50, 166 , 180, 181
Сімейного Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення порядку спілкування з
дитиною- задовольнити частково.

Визначити порядок та спосіб участі у
вихованні та спілкуванні ОСОБА_1 з
малолітньою донькою ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом встановлення його
систематичних побачень з дитиною
щотижня у суботу та неділю з 10:00 години
до 12:30 годин в присутності матері
ОСОБА_2 за умовами забезпечення батьком
необхідного духовного, фізичного і
морального розвитку дитини.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
Куриленко О. М.