Справа № 459/4866/13
Головуючий у 1 інстанції: Жураковський
Провадження № 22-ц/783/2598/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бойко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І.,
Левика Я.А.,

секретаря - Брикайло
М.В.,

з участю:
позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 10 лютого 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про зміну розміру аліментів,-

в с т а
н о в и л а:

04 жовтня 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом про збільшення розміру
присуджених за рішенням
Червоноградського міського суду
Львівської області від 24 листопада 2009
року з відповідача у її користь
аліментів на утримання їхнього сина з
350 гривень до 1000 гривень (а.с.1-3), який в
подальшому уточнила (а.с.34-35) і просила
стягувати з відповідача аліменти на
утримання сина у розмірі 1/4 частини
доходу, але не менше визначеного
законом мінімального розміру
аліментів на дитину відповідного віку.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
розмір стягуваних аліментів за
рішенням суду є меншим, ніж визначений
законом мінімальний розмір аліментів
на дитину відповідного віку, і яких
разом з її заробітком не вистачає на
забезпечення належного матеріального
утримання сина, потреби якого з віком
зросли. Зазначає, що відповідач
матеріально забезпечений, після
розлучення придбав два автомобіля, має
постійний заробіток, працює на шахті
"Червоноградська" ДП "Львіввугілля"
гірничим робітником, а тому може
сплачувати їй аліменти у такому
розмірі.

Рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 10 лютого 2014
року позов ОСОБА_2 задоволено, змінено
розмір аліментів, присуджений за
рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 24
листопада 2009 року.

Суд вирішив стягувати з ОСОБА_3 у
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі
1/4 частини заробітку (доходу)
відповідача, але не менше, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 04 жовтня 2013 року до
повноліття дитини.

Припинено нарахування та стягнення
аліментів за рішенням
Червоноградського міського суду
Львівської області від 24 листопада 2009
року з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 на
утримання їхнього сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 350 гривень
щомісячно.

Стягнуто з відповідача в дохід держави
судовий збір у розмірі 243 гривні 60
копійок.

Рішення суду оскаржив відповідач
ОСОБА_3, просить його скасувати, як
незаконне, необгрунтоване і
несправедливе, та ухвалити нове
рішення, яким стягувати з нього в
користь позивача аліменти у розмірі 1/5
частини від половини його доходу.

Свої доводи обґрунтовує тим, що суд при
ухваленні оскаржуваного рішення не
врахував тієї обставини, що сума
стягуваних з нього грошових
зобов"язань, в тому числі й аліментів,
по всіх виконавчих листах перевищує
його дохід, що суперечить вимогам ч.3
ст.70 Закону України "Про виконавче
провадження", за якою максимальний
розмір аліментів, які можуть
стягуватись з боржника, не повинен
перевищувати 50 відсотків заробітної
плати (доходу) платника.

В судове засідання відповідач не
з"явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений у
встановленому процесуальним законом
порядку (а.с.63-64), клопотань про
відкладення розгляду справи від нього
не надходило, що дає апеляційному суду
право, у відповідності до вимог ч.2 ст.305
ЦПК України, розглянути справу у його
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача в заперечення апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Судом встановлено, що за рішенням
Червоноградського міського суду
Львівської області від 24 листопада 2009
року з ОСОБА_3 стягуються в користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання їхнього
сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій
грошовій сумі - 350 гривень щомісячно,
починаючи з 07 жовтня 2009 року і до
досягнення дитиною повноліття (а.с.6).

Шлюб між сторонами розірвано 28 квітня
2010 року (а.с.5).

Дитина проживає разом з позивачем.
Середньомісячний дохід позивача у 2013
році становив близько 1305 гривень на
місяць (а.с.19).

Відповідач проживає окремо,
працевлаштувався на постійну роботу,
його заробітна плата у листопаді 2013
року становила 3106 гривень (а.с.24),
перебуває у зареєстрованому шлюбі з
іншою жінкою, від якої має двох
малолітніх дітей (а.с.27, 28).

У відповідності до ч.1 ст.192 СК України,
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду, може бути згодом
зменшено або збільшено за рішенням
суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров"я
когось з них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Враховуючи встановлені судом фактичні
обставини справи, а саме: погіршення
матеріального стану позивача у зв"язку
із зростанням витрат на утримання
дитини з віком, зміну матеріального
стану відповідача у зв"язку з
працевлаштуванням на постійну роботу,
його заробіток, невідповідність
присудженого судом розміру аліментів
встановленому ч.2 ст.182 СК України
мінімальному розміру аліментів на
дитину такого віку, - колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність правових
підстав для збільшення розміру
стягуваних за вказаним вище рішенням
суду аліментів та визначення їх у
частці від заробітку (доходу)
відповідача, в розмірі 1/4 частини
заробітку, що становило на момент
ухвалення оскаржуваного рішення суду
близько 776 гривень (3106 гривень /4).

Доводи апелянта про те, що він є
платником аліментів й на інших своїх
двох дітей (по 1000 гривень на кожну
дитину) від другого шлюбу та на
утримання теперішньої своєї дружини до
досягнення найменшою дитиною
трьохрічного віку (1000 гривень), колегія
суддів не бере до уваги, оскільки
рішення суду ухвалені після звернення
позивача з позовом у даній справі (а.с.25,
26), і відповідач звернені до нього
позови визнавав, які і визнав позов у
даній справі.

Посилання апелянта на те, що він є
боржником ще й за виконавчим листом про
стягнення з нього в користь позивача
коштів в сумі 33829 гривень 35 копійок за
рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 28 квітня 2010
року (а.с.47, 48), є теж безпідставними,
оскільки це рішення суду стосується
поділу майна між сторонами, внаслідок
якого відповідачеві залишилась у
власності квартира в цілому.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно вирішив спір, застосувавши
матеріальний закон, який підлягав
застосуванню, під час розгляду справи
не допустив порушень процесуального
закону, які б були підставою для зміни
чи скасування рішення, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів

у
х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 10 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду.

Головуючий:
________________ Бойко С.М.

Судді:
________________ Береза В.І.

________________ Левик Я.А.