22-ц/772/1436/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Сичук М. М.Категорія:
55Доповідач: Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

29 квітня 2014 року м. ВінницяКолегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Войтка Ю.Б., Голота Л.О.,

при секретарі Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 25 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про
визнання недійсним або розірвання
договору, захист прав споживача та
стягнення коштів, відшкодування
моральної шкоди, -

встановила:

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 25 березня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

Не погодившись із рішенням, ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права просила рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
вимоги апеляційної скарги підтримала
на умовах, викладених у ній, і просила
задовольнити.

Відповідач, повідомлена в
установленому порядку про дату, час і
місце судового засідання, до суду не
з'явилася, що відповідно до ст. 305 ЦПК
України не перешкоджає апеляційному
розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача, вивчивши матеріали
справи та перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляції та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з статтею 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
05 жовтня 2013 року між ОСОБА_2 та ФОП
ОСОБА_3 був укладений договір №СК-89,
відповідно до статті 1 якого Замовник
доручає, а Виконавець зобов'язується
організувати роботи по виготовленню та
передачі у власність ПВХ конструкцій
за розцінками Виконавця. Згідно з
умовами договору, мали бути
виготовлені та передані у власність
замовника ПВХ конструкції загальною
площею 5,184 кв. м., білого кольору,
вартістю 5766 грн. (а.с. 42).

Оплату вартості даних ПВХ конструкції
(метало-пластикових вікон) здійснено за
рахунок кредитних коштів відповідно до
укладеного 05.10.2013 року між ПАТ
«Альфа-Банк» та ОСОБА_2 кредитного
договору №401532392 про надання останній
кредиту в розмірі 5775,53 грн. зі сплатою
0,1% річних строком до 07.10.2015 року, що не
оспорювалося сторонами.

Отже між сторонами виникли
правовідносини, що випливають з
договору підряду, які врегульовані
главою 61 «Підряд» ЦК України.

Особливим видом договору підряду є
договір побутового підряду.

Відповідно до статей 837,865 ЦК України за
договором побутового підряду
підрядник, який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується виконати за завданням
фізичної особи (замовника) певну
роботу, призначену для задоволення
побутових та інших особистих потреб, а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
побутового підряду є публічним
договором. До відносин за договором
побутового підряду, не врегульованих
цим Кодексом, застосовується
законодавство про захист прав
споживачів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 651 ЦК
України зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Статтею 204 ЦК України встановлена
презумпція правомірності правочину,
відповідно до якої правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Статтею 207 визначено, що правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 7 Постанови від 06.11.2009 року
№9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» правочин може
бути визнаний недійсним лише з підстав,
визначених законом, та із застосування
наслідків недійсності, передбачених
законом.

Відповідно до статті 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу: зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам; особа, яка
вчиняє правочину, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним; правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

За змістом статті 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Оскільки правом на звернення до суду за
захистом наділена особа в разі
порушення, невизнання або оспорювання
саме її прав, свобод чи інтересів, а
також у разі звернення до суду органів
та осіб, яким надано право захищати
права, свободи та інтереси інших осіб
або державні та суспільні інтереси, то
суд повинен встановити, чи були
порушені, невизнані або оспорені права,
свободи чи інтереси цих осіб, а якщо
були, то вказати, чи є залучений у
справі відповідач відповідальним за
це.

Встановивши, що оспорюваний договір не
суперечить нормам Цивільного Кодексу
та іншим актам цивільного
законодавства, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
відсутність порушення даним договором
прав позивача ОСОБА_2 і відмовив у
задоволенні позову.

Згідно з статтею 57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для справи

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Обов'язок по доведенню підстави позову
покладається саме на позивача, однак,
всупереч цим вимогам позивачем не
доведено обставин, на які вона
посилалась як на підставу своїх вимог.

Посилання апелянта на те, що умови
договору не були виконані, в тому числі
в частині виготовлення неякісного
товару -метало-пластикових вікон, не
доведені жодним належним доказом та є
безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до статті 872 ЦК України якщо
підрядником були допущені істотні
відступи від умов договору
побутового підряду або інші істотні
недоліки в роботі, виконаній із
матеріалу замовника, він має право
вимагати на своїм вибором: 1)
виготовлення іншої речі з
однорідного матеріалу такої самої
якості; 2) розірвання договору та
відшкодування збитків.

Разом з тим, у відповідності до статті 8
Закону України «Про захист прав
споживачів» у разі виявлення протягом
встановленого гарантійного строку
істотних недоліків, які виникли з вини
виробника товару (продавця, виконавця),
або фальсифікації товару,
підтверджених за необхідності
висновком експертизи, споживач, в
порядку та у строки, що встановлені
законодавством, і на підставі
обов'язкових для сторін правил чи
договору, має право за своїм вибором
вимагати від продавця або виробника
розірвання договору та повернення
сплаченої за товар грошової суми або
вимагати заміни товару на такий же
товар або на аналогічний, з числа
наявних у продавця (виробника), товар.

Натомість як випливає з матеріалів
справи, позивач відмовилася від
прийняття виготовлених і поставлених
їй метало-пластикових вікон,
посилаючись на те, що втратила потребу
в них.

Стверджуючи про те, що вона не
погоджувала та не підписувала розміри
і комплектацію замовлення, позивач
надала їх копію до позовної заяви (а.с.
8). Крім того, загальна площа виробів -
5,184 кв. м. (2 вікна розмірами 1,62 м * 1,6 м)
відповідає площі, що вказана в
підписаному сторонами договорі.

Тому колегія суддів відкидає
твердження апелянта про те, що
виготовлені метало-пластикові вікна не
відповідають розмірам, що вказані нею в
замовленні, а вона не підписувала перед
укладенням договору специфікацію
товару, а поставлений товар у зв'язку з
цим є неналежної якості.

Таким чином, суд першої інстанції повно
і всебічно встановив обставини справи,
правильно їх оцінив і дійшов до
законного і обґрунтованого висновку
про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до статті 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Отже колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не є істотними і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 25 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подання касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:/підпис/ Стадник І.М.
Судді: З оригіналом вірно: Суддя
апеляційного суду /підпис/ Войтко Ю.Б.
/підпис/ Голота Л.О. Стадник
І.М.