ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/2057/14-ц

Провадження № 6/210/141/14

"25" квітня 2014 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу у складі:

головуючого-судді
Сільченко В. Є.

при секретарі
Бендас І. І.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду подання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України до виконання аліментних
зобов'язань боржника ОСОБА_2, суд-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Саксаганського
ВДВС Криворізького міського
управління юстиції Зікунова І. В.
звернулась до суду з поданням,
погодженим з Начальником Сакганського
відділу державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції Новіковою О. О., в якому просить
обмежити у праві виїзду за кордон
боржника ОСОБА_2.

В обґрунтування заявленого подання,
державний виконавець посилався на те,
що на виконанні у Саксаганському ВДВС
знаходиться виконавче провадження
№39158961 по примусовому виконанню
виконавчого листа №2/214/1181 від 09.07.2013
року, виданого Саксаганським районним
судом м. Кривого Рогу про стягнення
аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 у
розмірі 500,00 грн. щомісячно на утримання
неповнолітньої дитини ОСОБА_6 до
досягнення нею повноліття.

01.08.2013 року державним виконавцем
відкрито провадження.

03.09.2013 року державним виконавцем
Саксаганського ВДВС направлено виклик
ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно розрахунку заборгованості по
аліментам заборгованість станом на
31.03.2014 року становить 7048,28 грн.

Боржник добровільно рішення суду не
виконує, кошти у строк, наданий на
добровільне виконання, не сплатив.

У судове засідання державний
виконавець не з'явився, про дату та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином. Клопотань про
відкладення розгляду справи не
надходило.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника фізичної особи або керівника
боржника юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходження органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає зазначене подання без
виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

В силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з
неявкою в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, фіксування
судового засідання
звукозаписувальними технічними
засобами не здійснювалось

Суд, розглянувши подання прийшов до
висновку, що подання задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у
Саксаганському ВДВС знаходиться
виконавче провадження № 39158961 по
примусовому виконанню виконавчого
листа №2/214/1181 від 09.07.2013 року, виданого
Саксаганським районним судом м.
Кривого Рогу про стягнення аліментів з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 у розмірі 500,00
грн. щомісячно на утримання
неповнолітньої дитини ОСОБА_6 до
досягнення нею повноліття (а. с. 5).

01.08.2013 року державним виконавцем
відкрито провадження (а. с. 4).

Згідно розрахунку заборгованості по
аліментам заборгованість станом на
31.03.2014 року становить 7048,28 грн. (а. с. 8).

03.09.2013 року державним виконавцем
Саксаганського ВДВС направлено виклик
ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 6), але
відомостей щодо отримання (або
неотримання) цього виклику до
матеріалів справи не додано.

Разом з тим в матеріалах, доданих до
подання, мається відповідь
адресно-довідкового відділу ГУДМС УДМС
України (а. с. 16), яка датована 25.09.2013
року, на запит державного виконавця (а.
с. 9), яка містить дані щодо реєстрації
боржника ОСОБА_2: АДРЕСА_2. Але всі дії
державного виконавця, які були
виконані вже після отримання
вищезазначеної відповіді про місце
реєстрацію боржника, були направлені
на місце проживання, а не на місце
реєстрації, а саме: запит (а. с. 12), акт
державного виконавця від 23.01.2014 року (а.
с. 15), постанова про примусовий привід
боржника від 16.01.2014 року (а. с. 18).

Право на свободу пересування має
первинне закріплення у ст. 33
Конституції України, ст. 13 Загальної
декларації прав людини, ст. 2 Протоколу
№ 4 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини, ст. 12
Міжнародного пакту про громадянські та
політичні права.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Підстави для тимчасових обмежень у
праві виїзду громадян України за
кордон визначені Законом України «Про
порядок виїзду і в'їзд в Україну
громадян України» (далі Закон).

Стаття 6 зазначеного Закону передбачає
декілька видів обмеження виїзду
громадян України за кордон, зокрема:
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорту
та тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у певних випадках, що визначені
в цій статті.

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6
зазначеного Закону громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадку, якщо він ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) до
виконання зобов'язань.

З аналізу цих правових норм вбачається,
що особі, яка має паспорт для виїзду за
межі України, та має такий намір, може
бути відмовлено у виїзді за кордон у
випадку ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, до виконання
зобов'язань.

Таким чином, при зверненні до суду з
вказаним поданням, органи державної
виконавчої служби повинні послатися на
обставини та підтвердити їх
відповідними доказами про те, що
боржник має паспорт для виїзду за
кордон, ухиляється від виконання
зобов'язань та його дії свідчать про
намір виїхати за кордон.

При зверненні до суду із зазначеним
поданням державний виконавець не навів
жодних з перелічених обставин, а
послався, як на підставу для обрання
такого обмеження боржнику, тільки на
наявність боргових зобов'язань.

До подання не долучено ніяких
документів стосовно вчинених
виконавчих дій, а також не представлено
доказів, які б могли вказувати на
ухилення боржника від виконання
судового рішення , а так само, які б
вказували на наміри боржника виїхати
закордон і тим самим ухилитись від
виконання рішення і від виконання
своїх грошових зобов'язань.

При таких обставинах суд не вбачає
підстав для обмеження права боржника
на вільне пересування, в тому числі і
для обмеження його у праві виїзду за
кордон.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6
ЗУ „Про порядок виїзду з України та
в'їзду в Україну громадян України», ст.
33 Конституції України, керуючись ст. 377-1
ЦПК України,-

У Х В А Л И
В:

В задоволенні подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції в п'ятиденний строк з дня
проголошення ухвали. Особи, які не були
присутніми при оголошенні ухвали,
мають право подати апеляційну скаргу
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя:
В. Є. Сільченко