АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 608/834/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Запорожець Л.М. Провадження
№ 22-ц/789/258/14 Доповідач - Загорський
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Козака І. О., Хоми М. В.,

при секретарі - Танцюра О.В.

за участі ОСОБА_1 і її представника
ОСОБА_2, представників ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
ОСОБА_5, землевпорядника Білівської
сільської ради ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Чортківського районного
суду від 12 листопада 2013 року та на
додаткове рішення Чортківського
районного суду від 30 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
Білівської сільської ради, третьої
особи Тернопільської регіональної
філії ДП "Центр Державного земельного
кадастру" про визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, рішень Білівської
сільської ради та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої особи
приватного нотаріуса Чортківського
районного нотаріального округу ОСОБА_7
про визнання договору купівлі-продажу
незакінченого будівництвом житлового
будинку, готовністю 54%, в АДРЕСА_1 від 23
вересня 2005 року недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

26.03.2013 року ОСОБА_3 звернулася з
вищенаведеним позовом. Вимоги
аргументувала тим, що за договором
купівлі-продажу від 23.09.2005 року вона
набула право власності на незавершений
будівництвом будинок в АДРЕСА_1. ОСОБА_1
не маючи документів які б засвідчували
перехід права власності від ОСОБА_3 до
неї оформила документи на будинок на
себе.

17.06.2013 року ОСОБА_1 подала
зустрічний позов про визнання договору
купівлі-продажу незакінченого
будівництвом житлового будинку,
готовністю 54%, в АДРЕСА_1 від 23.09.2005 року
недійсним. Вказала, що договір
купівлі-продажу був вчинений під
впливом помилки, так як будинок, який на
даний час належить їй на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, повинен був бути
оформлений на рідного брата ОСОБА_3 -
ОСОБА_8, який на той час перебував в
Англії та його цивільну дружину ОСОБА_9
(ОСОБА_9). Передаючи кошти на придбання
будинку ОСОБА_8 просив сестру здійснити
купівлю для нього, а оформити документи
на себе. Весною 2005 року ОСОБА_8 знайшов
будинок і в вересні 2005 року ОСОБА_3
придбала його для ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Так
як ОСОБА_8 перебував в той час в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9, то щоб
це майно не стало предметом права
спільної сумісної власності, вони
домовились про його оформлення на
ОСОБА_3

Рішенням Чортківського
районного суду від 12.11.2013 року
збільшені позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено і визнано незаконним та
скасовано:

- рішення виконавчого комітету
Білівської сільської Ради від 15.12.2006
року № 131 «Про надання дозволу ОСОБА_1
на приведення у відповідність до
державних стандартів, норм і правил та
інших нормативних актів з питань
будівництва житлового будинку в
АДРЕСА_1»;

- рішення сесії Білівської
сільської Ради від 24.01.2008 року № 206 «Про
передачу громадянам с. Біла безоплатно
у приватну власність та користування
земельних ділянок» в частині передачі
ОСОБА_1 ділянки - 0,10 га;

- Державний акт ЯЕ № 300641 на право
власності на ділянку - 0,10 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд від 30.07.2008 року, зареєстрований в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за №05;

- рішення Державного реєстратора
про реєстрацію права власності на
об'єкт незавершеного будівництва по
АДРЕСА_1 від 25.09.2009 року;

- рішення виконавчого комітету
Білівської сільської Ради № 102 від
30.08.2012 року «Про оформлення права
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1 ОСОБА_1»;

- Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно від 25.09.2009 року;

- Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно від 13.09.2012 року серії САЕ
№ 395156, зареєстроване в електронному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно 20.09.2012 року, в реєстровій книзі № 6
за №984.

В задоволенні зустрічної
позовної заяви ОСОБА_1 - відмовлено.

Додатковим рішенням
Чортківського районного суду від 30.12.2013
року вирішено питання про розподіл
судових витрат.

В апеляційній скарзі апелянт
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове про відмову ОСОБА_3 в
задоволенні її позову та задоволення
зустрічних позовних вимог ОСОБА_1,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
і порушення норм процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи. Вказує, що
договір купівлі-продажу підлягає
скасуванню через істотну помилку та
незаконність при укладенні договору,
що ОСОБА_3 не є фактичним власником
будинку, а тільки титульним, а
власниками були ОСОБА_8 та ОСОБА_9
Зазначає, що суд безпідставно не взяв
до уваги свідчення ОСОБА_9, оскільки з
них видно, що спірний будинок не
належав ОСОБА_3 Вказує, що ділянка на
якій знаходився будинок не перебувала
у користуванні будь-кого із попередніх
власників будинку, що на даний момент
ОСОБА_3 відповідно до законодавства
втратила право зареєструвати ділянку
на себе, що вона ввела в оману
працівників сільської ради не
повідомивши їх, що вона є власником
спірного будинку, що у позивача право
власності на будинок не виникло а
тільки на будівельні матеріали.
Зазначає, що судом не враховано
пропущення строків позовної давності,
що вона є забудовником і єдиним
власником будинку. Звертає увагу, що
суд неправомірно відкрив провадження у
справі і спір підлягає розгляду в
порядку адміністративного судочинства
і рішення підлягає скасуванню з
закриттям провадження у справі.

Приватний нотаріус ОСОБА_7 подала
заяву у якій просить справу розглядати
у її відсутності.

Представник Тернопільської
регіональної філії ДП "Центр
Державного земельного кадастру" будучи
належним чином повідомленим про час та
місце розгляду справи в судове
засідання не з'явився.

В судовому засіданні ОСОБА_1 і її
представник апеляційну скаргу
підтримали і вказали, що будинок
куплявся в ОСОБА_8 і про купівлю
домовлявся її син ОСОБА_12, який з ОСОБА_8
працював в Англії. Кошти за будинок
вона передала ОСОБА_9, яка була
цивільною дружиною ОСОБА_8, але ніякого
доручення в неї не вимагала, як і
документу, що посвідчує право
власності на будинок.

Розписку ОСОБА_9 про отримання 32000
доларів США за будинок не давала і в
нотаріуса будинок не переоформлявся.
Кошти передавалися в 2007 році, але
документи на будинок їй не
показувалися і вона не знала про
договір купівлі-продажу будинку
ОСОБА_3.

Вказала, що в 2007 році зверталася
до нотаріуса про переоформлення
будинку, але їй було відмовлено,
оскільки змінилося законодавство і
вимагалися документи на земельну
ділянку, але письмових доказів про
відмову вона не має.

Представник ОСОБА_1 вказала, що
договір купівлі-продажу будинку не
відповідає вимогам законодавства, яке
діяло на момент його укладення, що мова
про земельну ділянку в договорі не
ведеться. Зазначила, що у договорі не
належний набувач майна і замість
ОСОБА_3 повинен бути ОСОБА_8, але ОСОБА_8
попросив оформити свою сестру на себе
будинок бо він перебував у шлюбі і не
хотів, щоб будинок став спільним майном
подружжя. Вказала, що вона не знає, чому
не оговорювалося за будинок в
попередніх рішеннях суду, які
стосувалися майна ОСОБА_8

Представники ОСОБА_3 апеляційну
скаргу заперечили і вказали, що ОСОБА_1
неправомірно оформила документи на
будинок і земельну ділянку, що ділянка
в 1992 році виділялася попередньому
власнику будинку, який збудував
будинок. Оформив право власності і
відчужив його і підтвердженням є
рішення № 52 від 17.12.1992 року виконавчого
комітету Білівської сільської Ради,
яким виділено ОСОБА_13 ділянку під
будівництво та рішення Чортківської
міської ради №301 від 21.05.2003 року про
оформлення права власності та надання
дозволу ОСОБА_13 на відчуження
незакінченого будівництвом будинку,
який купила ОСОБА_3

Зазначила, що з 2005 року по 2013 рік
претензій щодо договору
купівлі-продажу не ставив ні ОСОБА_8 ні
ОСОБА_9, що ОСОБА_3 не уповноважувала
нікого від її імені відчужувати
будинок, що у ОСОБА_9 ніхто не міг
купляти будинок бо вона не мала до
нього ніякого відношення. Зазначила, що
апелянт стверджуючи, що купила спірний
будинок в 2007 році не представляє
доказів про оплату, а з матеріалів
справи вбачається, що про виділення
ділянки, на які є спірний будинок,
апелянт зверталася ще у 2006 році і
документи щодо будинку почала
виробляти з 2006 року.

Рішенням сесії Білівської
сільської ради №131 від 15.12.2006 року
надано ОСОБА_1 дозвіл на приведення
будівництва у відповідність до вимог
законодавства, зобов'язано виготовити
документи на земельну ділянку,
виготовити будівельний паспорт, дозвіл
на виконання будівельних робіт.

Вказала, що земельна ділянка була
виділена під будівництво ОСОБА_13 ще у
1992 році, і подальший її перехід
відбувався відповідно до чинного на
той час законодавства, що в діях
нотаріуса відсутні помилки і дії
нотаріуса по оформленню договору
купівлі-продажу будинку не оскаржені.

Зазначила, що ОСОБА_8 і ОСОБА_9 не
перебували в шлюбі, що ОСОБА_9 змінила
прізвище на ОСОБА_9 в 2010 році.

Заперечила твердження про
порушення строків позовної давності і
вказала, що ОСОБА_3 бачили, що
проводився ремонт в будинку, але не
заперечували, оскільки були впевнені,
що ОСОБА_1 куплять будинок.

Після звернення в міліцію, щодо не
повернення ОСОБА_9 документів на
будинок і розгляду цього питання,
дізналася про наявність оскаржуваних
документів і була здивована, що ОСОБА_1
виготовила оскаржувані рішення і
оформила право власності на себе.

Припустила можливість
виготовлення оскаржуваних рішень
сільської ради тим, що ОСОБА_1 довго
працювала секретарем Білівської
сільської ради.

Свідок ОСОБА_9 вказала, що змінила
прізвище з ОСОБА_9 на ОСОБА_9 16.12.2010 року,
що вона проживала в Англії з ОСОБА_8
протягом десяти років. Зазначила, що
письмових доказів, що будинок належав
їй і ОСОБА_8 вона не має, а в попередніх
судах вона за будинок не казала, бо її
не заслуховували, засідання
проводилися без неї.

ОСОБА_14 вказала, що ОСОБА_1 хотів
купити будинок і ОСОБА_9 передала папку
з документами на будинок, а ОСОБА_1
заплатили їй кошти і ОСОБА_3 знала про
продаж будинку, що документи про продаж
будинку не підписувалися.

Свідок ОСОБА_15 підтвердив, що
ОСОБА_16 продавав будинок ОСОБА_3

Представник сільскої ради
вказала, що земельна ділянка - 0,10 га
обліковується за ОСОБА_1 і до неї в
кадастровій книзі не була облікована.
Зазначила, що не знає, чи бралося до
уваги при виділенні ділянки ОСОБА_1 те,
що земельна ділянка вже виділена в 1992
році ОСОБА_13

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення, дослідивши матеріали справи
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що:

- відсутні правові підстави для
визнання договору купівлі-продажу
будинку від 23.09.2005 року недійсним;

- що в результаті відсутності в
сільській раді записів про підставу
надання чи вилучення ділянок, не
відображення змін, які відбувалися
протягом років у складі
землекористувачів і землевласників
рішення сільської ради прийняті з
порушенням норм законодавства і
підлягають скасуванню;

- що ОСОБА_3 є законним власником
спірного будинку.

З таким висновком суду слід
погодитися, оскільки він підтверджений
матеріалами справи та достатньо
мотивований.

Судом встановлено, що 23.09.2005 року
ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_16 незакінчений
будівництвом житловий будинок в
АДРЕСА_1 відповідно до договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Чортківського
районного нотаріального округу ОСОБА_7
та проведено його державну реєстрацію
(а.с. 10).

15.12.2006 року виконавчим комітетом
Білівської сільської ради було
прийнято рішення № 131 про надання
дозволу ОСОБА_1 на приведення у
відповідність до державних стандартів,
норм і правил та інших
нормативно-правових актів з питань
будівництва житлового будинку по
АДРЕСА_1 (а.с. 47) - хоча з її слів, будинок
вони купили в 2007 році.

Одночасно із виготовленням
документів та дозволів на здійснення
будівельних робіт по завершенню
будівництва та обслуговування будинку
ОСОБА_1 звернулась в сільську раду із
заявою про видачу їй у власність
ділянки для будівництва та
обслуговування згаданого будинку на
підставі рішення сесії сільської ради
від 15.12.2006 року № 113 і сільською Радою
було прийнято рішення № 206 від 24.01.2008
року про передачу у власність ОСОБА_1
ділянки - 0,10 га (а.с. 47, 134).

Рішення про надання земельної
ділянки ОСОБА_1 було прийнято коли
власником незакінченого будівництвом
житлового будинку була ОСОБА_3, а
власником земельної ділянки був
ОСОБА_13 відповідно до рішенням № 52 від
17.12.1992 року виконавчого комітету
Білівської сільської Ради. Вказана
земельна ділянка в ОСОБА_13 не
вилучалась (а.с. 15).

В суді першої інстанції ОСОБА_3
пояснила, що в 2006 році вона вирішила
продати будинок і звернулась по
допомогу до свого брата ОСОБА_8, який
пообіцяв допомогти у пошуку покупців
через знайому ОСОБА_9

В жовтні 2006 року ОСОБА_9
повідомила їх, що вона знайшла покупців
і вони хочуть подивитись документи. При
зустрічі ОСОБА_3 передала документи
ОСОБА_9, яка їх забрала і більше не
повертала.

ОСОБА_3 зазначала, що зверталась
до рідного брата - ОСОБА_8 і він
заспокоїв її та запевнив, що коли люди
вирішать купити будинок, то буде
оформлено з нею договір
купівлі-продажу. Оскільки ОСОБА_1 не
зверталась про оформлення договору
купівлі-продажу, то ОСОБА_3 вважала, що
право її не порушено, оскільки вона є
власником і грошей за будинок їй ніхто
не давав.

Після смерті брата ОСОБА_8 в
зв'язку з тим, що ОСОБА_9 не повертала
документи на будинок, позивачка
зверталась до правоохоронних органів,
про що свідчать постанова від 04.05.2010
року про відмову в порушенні
кримінальної справи за ст. 190 КК України
відносно ОСОБА_9. З постанови ОСОБА_3 і
взнала про виготовлені ОСОБА_1
документи щодо її будинковолодіння і
постановою їй було роз'яснено право
звернення в порядку цивільного
судочинства до суду (а.с. 16-17).

ОСОБА_1 в суді першої інстанції
пояснювала, що спірний будинок вона
купила в ОСОБА_8, а не в ОСОБА_3 і про
купівлю домовлявся з ОСОБА_8 її син
ОСОБА_12

ОСОБА_1 пояснювала, що радилась з
нотаріусом але нотаріус відмовився
посвідчити договір купівлі продажу
недобудованого будинку, але письмової
відмови вона не має і її знайома ОСОБА_14
підказала, щоб оформити право
власності на будинок та земельну
ділянку звернувшись в сільську Раду з
заявою про виділення земельної
ділянки, що вона і зробила.

В суді першої інстанції приватний
нотаріус Чортківського районного
нотаріального округу ОСОБА_7 пояснила,
що, вона особисто була знайома з
померлим ОСОБА_8

Зазначила, що ніякої помилки щодо
укладення договору не було і не могло
бути, оскільки договір купівлі-продажу
посвідчувався нею саме між ОСОБА_16 та
ОСОБА_3, які були особисто присутні.
Документи, які були подані, відповідали
вимогам законодавства, відчуження
незавершеного будівництвом житлового
будинку згідно вимог законодавства на
той час дозволялось і ОСОБА_3 була вже
третім покупцем. Приватизація землі
при посвідченні договору купівлі
продажу незавершеного будівництвом
житлового будинку на той час не
вимагалась.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно ст. 657 ЦК України (в
редакції, яка діяла на час набуття
права власності на будинок ОСОБА_1 за її
твердженням - 2006 рік) договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Колегія суддів погоджується з
критичною оцінкою судом першої
інстанції доводів ОСОБА_1 та свідка
ОСОБА_12 про придбання спірного будинку
у власників за 32000 доларів США, оскільки
письмових доказів, які б свідчили про
вчинення купівлі-продажу чи іншого
переходу права власності на будинок
від ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та сплату коштів,
суду не подано.

Судом першої інстанції надана
вірна правова оцінка поясненням ОСОБА_1
щодо придбання будинку у ОСОБА_9 чи
ОСОБА_8, оскільки такі пояснення не
підтверджуються доказами. ОСОБА_9 чи
ОСОБА_8 могли переоформити на себе
документи на будинок і стати його
власниками, однак ніхто із них цього не
зробив, а тому суд дійшов вірного і
обгрунтованого доказами висновку, що
єдиним власником будинку є ОСОБА_3

Враховуючи вищенаведене доводи
апеляційної скарги, що ОСОБА_3 не була і
не є фактичним власником спірного
будинку, а є тільки титульним власником
колегією суддів оцінюються критично.

Колегія суддів погоджується з
критичною оцінкою судом першої
інстанції показів свідка ОСОБА_9, що
вона була цивільною дружиною ОСОБА_8 і
спірний будинок належав їм на праві
спільної сумісної власності, хоч і був
оформлений на ОСОБА_3, оскільки дані
покази спростовуються встановленими
судовими рішеннями обставинами:

- рішенням Чортківського
районного суду від 08.12.2010 року
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Тернопільської
області від 24.02.2011 року., в задоволенні
позову ОСОБА_9 до ОСОБА_17, ОСОБА_8,
ОСОБА_20 про встановлення факту
проживання однією сім'єю чоловіка і
жінки без шлюбу та визнання права
власності на 1/2 частку спільного
сумісного майна подружжя та усунення
перешкод в користуванні квартирою -
відмовлено.

- Рішенням Чортківського
районного суду від 11 травня 2011 року,
ОСОБА_9 було відмовлено у задоволенні
позову до ОСОБА_17, ОСОБА_20, ОСОБА_8 про
визнання права власності на майно та
витребування майна з чужого
незаконного володіння.

Колегія суддів вважає, що суд
підставно відмовив в допиті додаткових
свідків, які б на думку ОСОБА_1
підтвердили б набуття нею права
власності на спірний будинок, оскільки
зі змісту абзацу 2 ч.1 ст. 218 ЦК - не може
доводитися свідченням свідків не лише
заперечення факту вчинення правочину
або оспорювання окремих його частин, а
й факт його вчинення, а також виконання
зобов'язань, що виникли з правочину.
Випадки, коли свідчення свідків
допускаються як засіб доказування
факту вчинення правочину, у ЦК
визначені - ч.2 ст. 937, ч.3 ст. 949 ЦК України.
Це ж підтверджується і п.12 Постанови
Пленуму Верховного Суду України, від
06.11.2009, № 9 "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними".

Судом встановлено, що рішенням №
52 від 17.12.1992 року виконавчого комітету
Білівської сільської Ради «Про
виділення земельних ділянок жителям м.
Чорткова під будівництво житлових
будинків в с. Біла, ур. Золотарка» -
ділянка - 0,08 га виділена ОСОБА_13 для
будівництва житлового будинку, як
первинному землекористувачеві.
Дозволено будівництво жилого будинку
(а.с. 15). В подальшому на підставі
цивільно-правових угод право власності
на розташований на цій ділянці будинок
набула ОСОБА_3

Згідно до ч.5 ст. 116 ЗК України (в
редакції яка діяла на час винесення
рішення Білівською сільською радою №131
від 15.12.2006 року (а.с. 47)) надання у
користування земельної ділянки, що
перебуває у власності або у
користуванні, провадиться лише після
вилучення (викупу) її в порядку,
передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 141 ЗК України, у
тій же редакції - підставами припинення
права користування земельною ділянкою
є: добровільна відмова від права
користування ділянкою; вилучення
ділянки у випадках, передбачених цим
Кодексом; припинення діяльності
державних чи комунальних підприємств,
установ та організацій; використання
ділянки способами, які суперечать
екологічним вимогам; використання
ділянки не за цільовим призначенням;
систематична несплата земельного
податку або орендної плати.

Ч.2 ст. 149 ЗК України передбачено,
що вилучення земельних ділянок
провадиться за згодою
землекористувачів на підставі рішень
Кабінету Міністрів України, РМ
Автономної Республіки Крим, місцевих
державних адміністрацій, сільських,
селищних, міських рад відповідно до їх
повноважень.

В матеріалах справи відсутні
докази, що ділянка вилучалася перед
наданням її у власність ОСОБА_1 у її
попередніх користувачів, такі докази
не здобуті судом першої інстанції і
апеляційним судом і колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про невідповідність рішень
сільської ради нормам законодавства,
що є підставою для їх скасування.

Колегією суддів критично
оцінюються доводи апеляційної скарги,
що в судовому засіданні не було
допитано нотаріуса, який посвідчував
договір купівлі-продажу від 23.09.2005 року,
оскільки такі доводи спростовуються
поясненнями нотаріуса даними в ході
судового розгляду.

Доводи скарги, що на момент
укладення спірного договору ділянка
належала ОСОБА_13, а не ОСОБА_16 колегією
суддів оцінюються критично, оскільки:

- ОСОБА_16 набув права власності на
спірний будинок на підставі договору
купівлі-продажу від 24.03.2004 року про що
вказано у оспорюваному договорі від
23.09.2005 року (а.с. 9).

- ст. 120 ЗК України та ст 377 ЦК
України ( в редакції яка діяла на момент
укладення договору від 23.09.2005 року)
закріплено, що якщо договором про
відчуження житлового будинку, будівлі
або споруди розмір ділянки не
визначений, до набувача переходить
право власності на ту частину ділянки,
яка зайнята житловим будинком,
будівлею або спорудою, та на частину
земельної ділянки, яка є необхідною для
їх обслуговування.

Враховуючи вказане від ОСОБА_13 до
ОСОБА_16 ділянка перейшла в розмірі
передбаченому ст. 120 ЗК України та 377 ЦК
України і в такому ж розмірі вона і
перейшла від ОСОБА_16 до ОСОБА_3

Доводи, що нотаріус посвідчувала
договір купівлі-продажу будівельних
матеріалів, а не незавершеного
будівництвом будинку спростовуються і
тим, що згідно рішення Чортківської
міської ради №301 від 21.05.2003 року про
оформлення права власності та надання
дозволу ОСОБА_13 на відчуження
незакінченого будівнитвом житлового
будинку по вул.Бучацькій, 65 в м.Чорткові
вирішено:

- Оформити право власності на
незакінчений будівництвом житловий
будинок по вул.Бучацькій, 65 в
м.Чорткові;

- Чортківському ОКМБТІ видати
ОСОБА_13 свідоцтво про право власності;

- Надано дозвіл ОСОБА_13 на
відчуження будинку процент готовності
якого - 54%.

Критично оцінюються колегією
доводи скарги, що не пред'явлено доказу
про встановлення адреси місця будівлі -
в договорі будинок по вул. Бучацькійв у
м.Чорткові, а спір за будинок в с.Біла,
оскільки судом першої інстанції
встановлено, що ця вулиця в даний час
відноситься до с.Біла і сторони
визнають, що спірний будинок є одним і
тим будинком.

Доводи апелянта, що земельна
ділянка не перебувала у користуванні
будь-кого з попередніх власників
будинку спростовується і рішенням № 52
від 17.12.1992 року виконавчого комітету
Білівської сільської Ради - ділянка -
0,08га виділена ОСОБА_13 для будівництва
житлового будинку (а.с. 15).

Критично оцінюються і доводи, що
ОСОБА_1 є законним забудовником і
власником будинку, оскільки згідно
рішення Чортківської міської ради №301
від 21.05.2003 року ОСОБА_13 був первісним
забудовником. Будівництво було
зареєстроване, на нього був
будівельний паспорт та інші документи,
яких вимагало чинне на той час
законодавство. У вказаному рішенні є
відмітка про направлення рішення в
нотаріальну контору та БТІ.

Доводи апелянта, що позивач
втратила право на реєстрацію права
власності на земельну ділянку
оцінюються критично, оскільки подальша
реєстрація прав власності за позивачем
не є предметом даного спору.

Критично оцінюються доводи
апеляційної скарги, що ОСОБА_3 ввела
працівників сільської ради в оману тим,
що не повідомила, що станом на 23.09.2005
року вона є власником будинку, оскільки
сільська рада є органом в обов'язки
якого входить ведення обліку земельних
ділянок та будівель на них.

Ухвалюючи рішення №131 від 15.12.2006
року сільська рада не з'ясувала чи
перебуває земельна ділянка у
користуванні інших осіб (з 1992 року у
користуванні ОСОБА_13), на підставі яких
документів ОСОБА_1 розпочала
будівництво на вказаній ділянці,
оскільки станом на 2005 рік будинок був 54%
готовності, а питання надання у
власність/користування ділянки для
ОСОБА_1 ставилося тільки в 2006 році і у
сільської ради не виникало питань, що
будинок вже щонайменше рік стоїть на
земельній ділянці яка нікому не була
відведена - самочинне будівницво.

Рішенням зобов'язано ОСОБА_1
виготовити та погодити будівельний
паспорт, отримати дозвіл на виконання
будівельних робіт, що свідчить про те,
що коли ОСОБА_1 звернулася в сільську
раду таких документів у неї не було.

На противагу вказаному у ОСОБА_13
документи були і підтвердженням є
рішення Чортківської міської ради №301
від 21.05.2003 року.

Вищевказаним спростовуються
доводи апелянта, що будинок придбаний
нею в 2007 році бо вказане свідчить про
оформлення документів ще у 2006 році.

Наявні в матеріалах справи
документи, які були підставою для
виготовлення ОСОБА_1 свідоцтва про
право власності на будинок не
відповідають вимогам законодавства,
оскільки:

- у будівельному паспорті відсутня
дата його складання (а.с. 81),

- додаток до рішення сесії
сільської ради (а.с. 92) не засвідчений ні
підписом працівника, який його склав ні
печаткою сільської ради,

- підпис ОСОБА_1 відсутній у
технічному завданні (а.с. 137),

- відсутня дата складання акту
визначення та погодження на місцевості
меж земельної ділянки, в державному
акті вказано 4 суміжні
землекористувачі, а у вказаному акті
межі погоджено тільки трьома -
відсутній підпис ОСОБА_19 (а.с.129, 140)

- в державному акті про право
власності на землю відсутня печатка
управління земельних ресурсів на плані
меж земельної ділянки (а.с. 129)

- відсутня дата складення акта
прийому-передачі межових знаків (а.с. 144)
вказано тільки рік - 2006.

- відсутня дата складення акта
приймання-здачі технічної продукції
(а.с. 145), вказано тільки рік - 2006.

Доводи апеляційної скарги, про те,
що не проведена державна реєстрація
договору купівлі-продажу колегією
суддів оцінюються критично, оскільки
вони не підкріплені доказами і
спростовуються витягом з державного
реєстру правочинів (а.с. 10).

Твердження апелянта про те, що
ОСОБА_3 пропущено строки позовної
давності, так як вона знала про
здійснення будівництва будинку і не
пред'являла претензій, колегією суддів
оцінюються критично, оскільки з
пояснень ОСОБА_3 вона дізналась про
порушення своїх прав з постанови
Чортківського РВ від 04.05.2010 року в якій
було вказано, що у ОСОБА_1 були
правовстановлюючі документи на
спірний будинок (а.с. 16). Претензій до
ОСОБА_1 вона раніше не пред'являла тому,
що знала, що ОСОБА_1 має намір купляти
цей будинок в неї, про що і запевняв і її
рідний брат ОСОБА_8

Критично оцінюються і доводи
апелянта, що даний спір підсудний
адміністративному суду, оскільки вони
спростовуються п.7 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, від 01.03.2013, № 3 "Про деякі питання
юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ" - спори, що виникають із
земельних відносин, у яких хоча б
однією зі сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб'єкта
владних повноважень, згідно зі статтею
15 ЦПК розглядаються в порядку
цивільного судочинства.

Відповідно до роз'яснень п. 5
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, від 07.02.2014, № 5 "Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав"
вирішуючи питання про правомірність
набуття права власності, суд має
враховувати, що воно набувається на
підставах, які не заборонені законом,
зокрема на підставі правочинів. При
цьому діє презумпція правомірності
набуття права власності на певне майно,
яка означає, що право власності на
конкретне майно вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом
(стаття 328 ЦК).

Доводи апелянта, що додаткове
рішення підлягає скасуванню оскільки
вона не була вчасно повідомлення про
судове засідання, колегією суддів
оцінюється критично, оскільки відсутні
докази в підтвердження вказаного,
повідомлення про розгляд справи
надіслано не тільки сторонам але і їх
представникам (а.с. 207) і відповідно до
ч.3 ст.220 ЦПК України присутність сторін
при ухваленні додаткового рішення не є
обов'язковою.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України
саме апелянт повинен довести належними
доказами обставини, на які він
посилається як на підставу для
задоволення його вимог, що ним зроблено
не було.

Дана позиція колегії суддів
апеляційного суду узгоджується з
роз'ясненнями вказаними зокрема і в п.п.
4, 5 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, від 07.02.2014, № 5 "Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав"

Рішення суду постановлено у
відповідності до чинних норм
матеріального і процесуального права і
підстав для його скасування немає.
Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Чортківського районного
суду від 12 листопада 2013 року та
додаткове рішення Чортківського
районного суду від 30 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку шляхом подачі
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.О. Загорський