Справа № 308/8133/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі
головуючого судді Деметрадзе Т.Р. при
секретарі Галаговець О.П., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в
місті Ужгород цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення суми.

У позові зазначив, що 08.11.2011 року між
ними був укладений договір позики,
відповідно до якого він надав
відповідачу грошові кошти у сумі 10000
євро, які останній зобов'язався
повернути до 31.12.2011 року, про що було
складено розписку 08.11.2011 року.

Однак, свої обов'язки щодо повернення
боргу відповідач не виконав, так як
кошти у вказаний строк не повернув.

Тому, просив стягнути з ОСОБА_2 на його
користь суму боргу, яка в гривневому
еквіваленті складає 104800,00 грн. та суму
сплаченого судового збору.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, водночас
відповідно до поданої суду заяви
просить розглянути справу без його
участі та позовні вимоги підтримує в
повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно
не з'явився, хоч належним чином був
повідомлений про час та місце судового
розгляду.

У зв'язку з неявкою представника
позивача та повторною неявкою
відповідача в судове засідання, суд
провів розгляд справи у їх відсутності.

Дослідивши письмові матеріали справи,
оцінивши докази по справі в їх
сукупності, суд прийшов до наступного
висновку.

З наданої позивачем та дослідженої в
судовому засіданні розписки ОСОБА_2 від
08.11.2011 року, встановлено, що він позичив
від позивача кошти в сумі 10000 євро та
зобов'язався повернути їх до 31.12.2011
року.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики).

Частиною 2 статті 1047 ЦК України
передбачено, що на підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Загальні умови, що передбачені ст. 526
Цивільного кодексу України,
встановлюють наступне: зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Враховуючи наведене та те, що
відповідач не вжив необхідних дій щодо
повернення коштів у встановлений в
розписці строк, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1, знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні, а
тому позов слід задовольнити і
стягнути з відповідача на користь
позивача суму в розмірі 104800 гривень.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат між сторонами, суд на підставі ч.
3 ст. 88 ЦПК України вважає, що такі
підлягають стягненню з відповідача в
користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України,
ст.ст. 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 суму
в розмірі 104800 (сто чотири тисячі
вісімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1048
(одну тисячу сорок вісім) грн. судового
збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Закарпатської області протягом десяти
днів з дня його проголошення, а у разі
проголошення рішення без участі особи,
яка її оскаржує, протягом десяти днів з
дня його отримання.

Суддя
Т.Р.
Деметрадзе