РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року Харцизький міський суд
Донецької області в складі:

головуючого судді - Демидової В.К.,

при секретарі - Поливяної І.О.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Харцизьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа Перша Харцизька державна
нотаріальна контора про визнання права
власності за зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про визнання права
власності,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка-відповідачка ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2,
третя особа Перша Харцизька державна
нотаріальна контора про визнання права
власності, який мотивує тим, що
квартира за адресою: АДРЕСА_1, загальною
площею 60,6 кв.м., внаслідок приватизації
житла згідно із Законом «Про
приватизацію державного житлового
фонду», в 1995 році стала належати їй, а
також відповідачці - ОСОБА_2 (її матері),
ОСОБА_3 (її бабці), ОСОБА_4 (її батьку),
ОСОБА_5 (її дядькові) у рівних частках по
1/5 кожному, тобто на праві спільної
часткової власності. Така передача
житла у власність була оформлена
свідоцтвом про право власності на
квартиру, яке було видано 20.09.1995 р.
Харцизькою міською радою народних
депутатів та було зареєстровано в
Харцизькому БТІ 20.09.1995р. в реєстрову
книгу за №6176-21. 28 вересня 1999 було
розірвано шлюб між її батьками ОСОБА_4
та ОСОБА_2 В зв'язку з чим вона та її мати
- ОСОБА_2 знялися з реєстрації вказаної
квартири та змінили своє проживання в
1998 році. В квартирі за адресою: АДРЕСА_1
фактично мешкали без реєстрації
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та був зареєстрований та
постійно мешкав ОСОБА_5 по день їх
смерті.

Факт постійного проживання ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 з 2000 року по
день їх смерті встановлено рішенням
Харцизького міського суду Донецької
області від 26.11.2013р., яке набрало
законної сили 07.12.2013р.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в
м.Харцизьку Донецької області. Після її
смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/5
частини вищевказаної квартири.
Заповіту остання не залишила.

У відповідності до положень ст.ст. 1216,
1217, 1218, 1233, 1247, 1248, 1251, 1267 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків від фізичної особи, яка
померла, до інших осіб. Спадкування
може здійснюватися за законом. До
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. У першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, а другу - рідни брати
та сестри. Частки у спадщині кожного із
спадкоємців є рівними.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст.1270 цього Кодексу, він
не заявив про відмову від неї.

Фактично спадщину після смерті ОСОБА_3
прийняли її батько ОСОБА_4 та її дядько
ОСОБА_5 (рідні сини ОСОБА_3.), які
постійно проживали разом із нею, але
документально спадщину не оформили.

Таким чином батьку - ОСОБА_4 та дядьку
ОСОБА_5 фактично стало належати по 3/10
частині вказаної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_2р. в м.Харцизьку Донецької
області помер її дядько ОСОБА_5 Після
його смерті спадкове майно фактично
прийняв її батько ОСОБА_4, який постійно
проживав разом із дядьком, але
документально спадщину не оформив.
Інших спадкоємців після смерті дядька
не було. Заповіту він не залишив.

Таким чином її батьку ОСОБА_4 фактично
стало належати 3/5 частини спірної
квартири. ІНФОРМАЦІЯ_3р. в м.Макіївка
Донецької області помер її батько
ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась
спадщина на його долю квартири.
Заповіту останній не залишив.

Вона є спадкоємцем першої черги після
смерті батька, інших спадкоємців немає.
Після смерті батька вона прийняла
спадщину.

В установлені законодавством строки в
лютому 2014 року вона звернулась із
заявою про прийняття спадщини до
Першої харцизької державної
нотаріальної контори.

Державним нотаріусом Першої державної
нотаріальної контори Нагорняк Т.А.
13.02.2014р. було заведено спадкову справу
за №24/2014. 16.04.2014р. державним нотаріусом
було винесено постанову якою їй
відмовлено у видачі свідоцтва про
право власності на спадщину, оскільки у
неї відсутній правовстановлюючий
документ на нерухоме майно - спірну
квартиру.

Оригіналу свідоцтва про право
власності на спірну квартиру, яке було
видано 20.09.1995 р. Харцизькою міською
радою народних депутатів у неї немає.
Свідоцтво про право власності на
квартиру було видане одне та
знаходилося у мешканців цієї квартири,
які померли. В документах, які залишись
в квартирі після смерті її рідних,
оригіналу свідоцтва не знайшлось.

Для отримання дублікату свідоцтва про
право власності на квартиру, вона
звернулась до органу, який здійснював
державну реєстрацію квартири, однак КП
«БТІ» м.Харцизька, який є органом
місцевого самоврядування їй було лише
засвідчено копію вказаного свідоцтва
підписом повноважної особи та печаткою
установи. Не зважаючи на це, вказаний
документ не був прийнятий нотаріусом
до уваги, оскільки є копією.

Чому батько не оформив спадщину
належним чином та не оформив право
власності на спадщину їй не відомо та
це сталося не з її вини. Померлий батько
за життя не отримав
правовстановлюючого документа на
належну йому долю квартири в порядку
спадкування, але згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК
України відсутність свідоцтва про
право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Через відсутність оригіналу
правовстановлюючого документу на
спірну квартиру, вона не може
реалізувати своє законне право на
оформлення спадкових прав та отримати
свідоцтво про право власності на
спадщину.

Враховуючи, що вона є єдиним
спадкоємцем, який у встановленому
порядку заявив про прийняття спадщини
після смерті батька - ОСОБА_4, прийняла
спадщину, до неї в порядку спадкування
перейшло право власності на нерухоме
майно, а саме - 3/5 частини спірної
квартири, які фактично належали її
батькові, яке вона не має можливості
оформити відповідно до вимог
законодавства у зв`язку із відсутністю
правовстановлюючого документу.

Крім того, оскільки оригінал
правовстановлюючого документу на
спірну квартиру втрачено, вона
позбавлена права розпоряджуватись
своєю власністю, а саме 1/5 частиною
спірної квартири, яка належить їй на
праві спільної часткової власності в
порядку приватизації житла, тобто
певним чином обмежена у своїх правах.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень», єдиною
державною інформаційною системою, що

містить відомості про права на
нерухоме майно, їх обтяження, а також
про об'єкти та суб'єктів цих прав - є
Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно.

На її звернення до реєстраційної
служби Харцизького міського
управління юстиції, їй було видано
витяг з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно та інформацію з
Державного

реєстру речових прав на нерухоме майно,
реєстру прав власності на нерухоме
майно, відповідно до якого станом на
18.04.2014р. у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно та у Реєстрі
прав власності на нерухоме майно
відомості щодо квартири АДРЕСА_1
відсутні.

Просить суд визнати за нею право
власності на 3/5 частини квартири за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 60,6
кв.м., житловою площею 43,7 кв.м. в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3
року та визнати за нею право власності
на 1/5 частини квартири за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 60,6 кв.м.,
житловою площею 43,7 кв.м. в порядку
приватизації державного житлового
фонду, яка відбулася згідно свідоцтва
виданого 20.09.1995р. Харцизькою міською
радою народних депутатів,
зареєстрованого в Харцизькому БТІ
20.09.1995р. в реєстрову книгу за №6176-21.

Відповідачка-позивачка ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1
про визнання права власності, який
мотивує тим, що ОСОБА_1 звернулась до
суду із позовом до неї про визнання
права власності на частку в квартирі за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 60,6
кв.м., а саме: право власності на 3/5
частини в порядку спадкування за
законом після смерті її батька ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року та на 1/5
частини квартири в порядку
приватизації державного житлового
фонду, оскільки втрачено
правовстановлюючий документ на
квартиру.

Внаслідок приватизації житла
вищевказана квартира з 1995 року
належала: їй - ОСОБА_2, а також ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у рівних частках
по 1/5 кожному. Право власності було
оформлено свідоцтвом про право
власності на квартиру, яке було видано
20.09.1995 р. Харцизькою міською радою
народних депутатів та було
зареєстровано в Харцизькому БТІ
20.09.1995р. в реєстрову книгу за №6176-21.З 1998
року вона залишила вказане помешкання,
знялася з реєстрації вказаної квартири
та змінила своє проживання.
Правовстановлюючі документи на
квартиру залишись у мешканців
квартири. ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2р. помер ОСОБА_5, а
ІНФОРМАЦІЯ_3р. помер ОСОБА_4 Таким чином,
усі, хто фактично мешкав в спірній
квартирі та мав на руках
правовстановлюючі документи померли.
Через відсутність оригіналу
правовстановлюючого документу на
спірну квартиру, її донька ОСОБА_1
зверталась до відповідних органів, в
тому числі до державної реєстраційної
служби м.Харцизька. Про такий факт їй
стало відомо з документів, які вона
долучила до матеріалів своєї позовної
заяви. На її звернення до реєстраційної
служби Харцизького міського
управління юстиції, їй було видано
витяг з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно та інформацію з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, реєстру прав власності
на нерухоме майно, відповідно до якого
станом на 18.04.2014р. у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно та у
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно відомості щодо квартири АДРЕСА_1
відсутні. Таким чином, вона також не
може підтвердити своє право власності
на 1/5 частину спірної квартири, тобто
також певним чином обмежена у своїх
правах. Вона також вимушена визнавати в
судовому порядку своє право власності
на 1/5 частину квартири за адресою:
АДРЕСА_1, яка належить їй в порядку
приватизації державного житлового
фонду, яка відбулася згідно свідоцтва
виданого 20.09.1995р. Харцизькою міською
радою народних депутатів,
зареєстрованого в Харцизькому БТІ
20.09.1995р. в реєстрову книгу за №6176-21.
Просить суд визнати за нею право
власності на 1/5 частини квартири за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 60,6
кв.м., житловою площею 43,7 кв.м. в
порядку приватизації державного
житлового фонду, яка відбулася згідно
свідоцтва виданого 20.09.1995р. Харцизькою
міською радою народних депутатів,
зареєстрованого в Харцизькому БТІ
20.09.1995р. в реєстрову книгу за №6176-21.

Позивачка відповідачка ОСОБА_1 свої
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, позовні вимоги ОСОБА_2 визнала в
повному обсязі, надала суду заяву з
проханням розглянути справу у її
відсутність.

Відповідачка-позивачка ОСОБА_2 свої
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі,

позовні вимоги ОСОБА_1 визнала в
повному обсязі, надала суду заяву з
проханням розглянути справу у її
відсутність.

Представник третьої особи першої
Харцизької державної нотаріальної
контори до суду не прибув, про місце та
час слухання справи повідомлявся
належним чином.

Суд знаходить позов
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

Суд встановив, що на підставі свідоцтва
про право власності на квартиру, яке
було видано 20.09.1995р. Харцизькою міською
радою народних депутатів та було
зареєстровано в Харцизькому БТІ
20.09.1995р. в реєстрову книгу за № 6176-21
квартира за адресою: АДРЕСА_1, загальною
площею 60,6 кв.м. належала на праві
спільної часткової власності ОСОБА_1,
ОСОБА_2 (матері ОСОБА_1, ОСОБА_3 (бабці
ОСОБА_1, ОСОБА_4 (батькові ОСОБА_1.),
ОСОБА_5 (дядькові ОСОБА_1.) у рівних
частках по 1/5 кожному.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу
28 вересня 1999 року розірвано шлюб між
ОСОБА_4 та ОСОБА_2

З 1998 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знялися з
реєстрації вказаної квартири та
змінили своє проживання.

В квартирі за адресою: АДРЕСА_1 фактично
мешкали без реєстрації ОСОБА_3, ОСОБА_4
та був зареєстрований та постійно
мешкав ОСОБА_5 по день їх смерті.

Згідно рішення Харцизького міського
суду від 26 листопада 2013 року, яке
набрало чинності 07 грудня 2013 року
встановлено факт постійного
проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою:
АДРЕСА_1 з 2000 року по день їх смерті.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.Харцизьку
Донецької області. Після її смерті
відкрилась спадщина у вигляді 1/5
частини вищевказаної квартири.
Заповіту остання не залишила.

У відповідності до положень ст.ст. 1216,
1217, 1218, 1233, 1247, 1248, 1251, 1267 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків від фізичної особи, яка
померла, до інших осіб. Спадкування
може здійснюватися за законом. До
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. У першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, а другу - рідни брати
та сестри. Частки у спадщині кожного із
спадкоємців є рівними.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст.1270 цього Кодексу, він
не заявив про відмову від неї.

Фактично спадщину після смерті ОСОБА_3
прийняли ОСОБА_4 та дядько ОСОБА_1 -
ОСОБА_5, які постійно проживали разом із
померлою ОСОБА_3

Таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 фактично
стало належати по 3/10 частині вказаної
квартири.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5
помер ІНФОРМАЦІЯ_2р. в м.Харцизьку
Донецької області.

Після його смерті спадкове майно
фактично прийняв батько ОСОБА_1 -
ОСОБА_4, який постійно проживав разом із
ОСОБА_5

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_5
не було. Заповіту він не залишив.

Таким чином батькові ОСОБА_1 - ОСОБА_4
фактично стало належати 3/5 частини
спірної квартири.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м.Макіївка
Донецької області.

Після його смерті відкрилась спадщина
на його долю квартири. Заповіту
останній не залишив.

ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги
після смерті батька, інших спадкоємців
немає.

За вимогами ст.1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутись до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно, тобто зміна
власника майна, що підлягає державній
реєстрації, неможлива без
перереєстрації права власності.

Для підтвердження наявності
спадкового майна, яке підлягає
державній реєстрації та місця його
знаходження, нотаріусу слід подати
документ, що підтверджує право
власності спадкодавця на майно.

Згідно витягу про реєстрацію в
спадковому реєстрі державним
нотаріусом Першої державної
нотаріальної контори Нагорняк Т.А.
13.02.2014р. було заведено спадкову справу
за №24/2014.

16.04.2014р. державним нотаріусом було
винесено постанову якою ОСОБА_1
відмовлено у видачі свідоцтва про
право власності на спадщину, оскільки
відсутній правовстановлюючий документ
на нерухоме майно - квартиру, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно зі ст. 392 ЦК власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму
Верховного суду України №7 від 30.05.2008р.
«Про судову практику у справах про
спадкування» при відсутності інших
спадкоємців за заповітом і за законом,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від її прийняття
відповідачами є територіальні громади
в особі відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є єдиним
спадкоємцем, який у встановленому
порядку заявив про прийняття спадщини
після смерті батька - ОСОБА_4, прийняла
спадщину, до неї в порядку спадкування
перейшло право власності на нерухоме
майно, а саме - 3/5 частини спірної
квартири, які фактично належали її
батькові, яке вона не має можливості
оформити відповідно до вимог
законодавства у зв`язку із відсутністю
правовстановлюючого документу, то суд
вважає необхідним задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині,
визнавши за нею право власності на 3/5
частини квартири за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 60,6 кв.м.,
житловою площею 43,7 кв.м. в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3
року.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень», єдиною
державною інформаційною системою, що

містить відомості про права на
нерухоме майно, їх обтяження, а також
про об'єкти та суб'єктів цих прав - є
Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно.

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно та
інформацію з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, реєстру
прав власності на нерухоме майно,
станом на 18.04.2014р. у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно та у
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно відомості щодо квартири АДРЕСА_1
відсутні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності у разі
втрати ним документа, який засвідчує
його право власності.

В судовому засіданні встановлено, що
оригінал правовстановлюючого
документу на квартиру, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1. втрачено, тому
ОСОБА_1 позбавлена права
розпоряджуватись своєю власністю 1/5

частиною квартири, яка належить їй на
праві спільної часткової власності в
порядку приватизації житла, згідно
свідоцтва виданого 20.09.1995р. Харцизькою
міською радою народних депутатів,
зареєстрованого в Харцизькому БТІ
20.09.1995р. в реєстрову книгу за №6176-21.

Таким чином, суд вважає необхідним
задовольнити позовні вимоги в цій
частині, визнавши за ОСОБА_1 право
власності на 1/5 частини квартири за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 60,6
кв.м., житловою площею 43,7 кв.м. в
порядку приватизації державного
житлового фонду, яка відбулася згідно
свідоцтва виданого 20.09.1995р. Харцизькою
міською радою народних депутатів,
зареєстрованого в Харцизькому БТІ
20.09.1995р. в реєстрову книгу за №6176-21.

Разом з цим, в судовому засіданні
встановлено той факт, що ОСОБА_2 також
не може підтвердити своє право
власності на 1/5 частину квартири, тобто
також певним чином обмежена у своїх
правах.

На підставі викладеного, суд вважає
необхідним задовольнити зустрічний
позов, визнавши за ОСОБА_2 право
власності на 1/5 частини квартири за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 60,6
кв.м., житловою площею 43,7 кв.м. в
порядку приватизації державного
житлового фонду, яка відбулася згідно
свідоцтва виданого 20.09.1995р. Харцизькою
міською радою народних депутатів,
зареєстрованого в Харцизькому БТІ
20.09.1995р. в реєстрову книгу за №6176-21.

Керуючись ст.ст. 328, 392 1216, 1217, 1218, 1233,
1247, 1248, 1251, 1267 ЦК України, ст.. 10, 11, 60, 174, 212,
213, 215 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
3/5 частини квартири за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 60,6 кв.м.,
житловою площею 43,7 кв.м. в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3
року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на 1/5 частини квартири за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 60,6 кв.м.,
житловою площею 43,7 кв.м. в порядку
приватизації державного житлового
фонду, яка відбулася згідно свідоцтва
виданого 20.09.1995р. Харцизькою міською
радою народних депутатів,
зареєстрованого в Харцизькому БТІ
20.09.1995р. в реєстрову книгу за №6176-21.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5
частини квартири за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 60,6 кв.м.,
житловою площею 43,7 кв.м. в порядку
приватизації державного житлового
фонду, яка відбулася згідно свідоцтва
виданого 20.09.1995р. Харцизькою міською
радою народних депутатів,
зареєстрованого в Харцизькому БТІ
20.09.1995р. в реєстрову книгу за №6176-21.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
через Харцизький міський суд протягом
10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: