Справа № 646/3572/14-ц
№ производства 2/646/882/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2014 року
м. Харків

Червонозаводський районний суд м.
Харкова в складі:

головуючого судді - Васильєвої О.О.,

при секретарі - Міщенко О.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Червонозаводського районного суду в м.
Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія "Оранта" про
стягнення суми страхового
відшкодування,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою до Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія "Оранта", у якій
просить суд стягнути з відповідача на
користь позивача суму страхового
відшкодування у розмірі 3267, 90 грн. та
витрати на правову допомогу у розмірі
1500,00 грн.

На обґрунтування своїх вимог
зазначили, що 10.04.2013 року з вини ОСОБА_2
сталася дорожньо-транспортна пригода.
В результаті вище зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди був
пошкоджений автомобіль позивача. Вина
ОСОБА_2 у скоєні дорожньо-транспортної
пригоди підтверджується постановою
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 17.05.2013 року. Страхове
відшкодування відповідачем не
сплачено, а тому позивач змушений
звернутися до суду за захистом своїх
прав.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю та просила їх задовольнити,
також просила стягнути з відповідача
витрати, пов'язані зі сплатою судового
збору.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову в частині
стягнення страхового відшкодування в
сумі 3267,90 грн. не заперечувала, проти
стягнення витрат на правову допомогу в
сумі 1500,00 грн. заперечувала.

Вислухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
докази по справі суд встановив
наступне.

Судом встановлено, що 10.04.2013 року в з
вини ОСОБА_2 сталася
дорожньо-транспортна пригода. В
результаті вище зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди був
пошкоджений автомобіль Hyundai accent, д.н.
НОМЕР_3, що належить позивачу.

Вина ОСОБА_2 у скоєні
дорожньо-транспортної пригоди
підтверджується копією постанови
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 17.05.2013 року та в силу
приписів ст.61 ЦПК України не потребує
доказування.

Розмір завданих збитків ОСОБА_1 за
пошкоджений транспортний засіб
складає 3267,90 грн., що не заперечувалося
і представником відповідача.

Листом за № 09-02-09/24555 від 07.11.2013 р. ВАТ
Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» повідомила
представнику позивача адвокату ОСОБА_3,
що найближчим часом буде здійснено
страхове відшкодування у розмірі 3267,90
грн. на рахунок ПАТ «Русский Стандарт».

Відповідно з положеннями ст.ст. 3, 4 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим кодексом,
звернутися до суду по захист своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні й суспільні інтереси в спосіб,
визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту
міститься в ст.16 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Приписами норми ст.1187 ЦК України
визначено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом.

Джерелом підвищеної небезпеки
належить визнавати будь-яку
діяльність, здійснення якої створює
підвищену імовірність заподіяння
шкоди через неможливість контролю за
нею людини. Майнова відповідальність
за шкоду, заподіяну діями таких джерел,
має наставати як при цілеспрямованому
їх використанні, так і при мимовільному
прояву їх шкідливих властивостей
(наприклад, у випадку заподіяння шкоди
внаслідок мимовільного руху
автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа
або громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки в силу права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з інших
підстав (договору оренди, довіреності
тощо ).

Відповідно до пунктів 1.4., 1.6, 1.7 ст.1
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правої
відповідальності наземних
транспортних засобів» від 01 липня 2004
року №1961-ІУ (далі - Закон) особи,
відповідальність яких застрахована, -
це визначені в договорі обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності особи,
цивільно-правова відповідальність
яких застрахована згідно з цим
договором, або, залежно від умов
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
будь-які особи, що експлуатують
забезпечений транспортний засіб;
власники транспортних засобів - це
юридичні та фізичні особи, які
відповідно до законів України є
власниками або законними володільцями
(користувачами) наземних транспортних
засобів на підставі права власності,
права господарського відання,
оперативного управління, на основі
договору оренди, довіреності або
правомірно експлуатують транспортний
засіб на інших законних підставах;
забезпечений транспортний засіб -
наземний транспортний засіб,
зазначений у чинному договорі
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
будь-який наземний транспортний засіб,
який експлуатується особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, на законних
підставах.

Статтею 3 Закону передбачено, що
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та (або) майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Згідно ст.6 цього ж Закону страховим
випадком є подія, внаслідок якої
заподіяна шкода третім особам під час
дорожньо-транспортної пригоди, яка
стала за участю забезпеченого
транспортного засобу і внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно з нормами ст.ст.10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України особи,
які беруть участь у справі позовного
провадження, для підтвердження своїх
вимог або заперечень зобов'язані
подати усі наявні у них докази до або
під час попереднього судового
засідання, а якщо попереднє судове
засідання у справі не проводиться - до
початку розгляду справи по суті.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Згідно з
ч.4 цієї ж статті доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях, а
відповідно до ч.2 ст.59 цього ж Кодексу
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені засобами
доказування, не можуть бути
підтверджені іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Таким чином, оскільки позивачем
підтверджено факт настання
дорожньо-транспортної пригоди, та що
остання сталася з вини ОСОБА_2,
цивільно-правова відповідальність
якого застрахована у Відкритому
акціонерному товаристві Національна
акціонерна страхова компанія "Оранта",
що не заперечувалося у судовому
засіданні представником відповідача,
суд дійшов висновку про задоволення
позову в частині стягнення з
відповідача страхового відшкодування
у сумі 3267,90 грн.

Стосовно вимог щодо стягнення з
відповідача судових витрат, які
складаються з судового збору в сумі 243,60
грн. та витрат на правову допомогу в
розмірі 1500,00 грн., суд зазначає
наступне.

Згідно до ст. 12 ЦПК України особа, яка
бере участь у справі, має право на
правову допомогу, яка надається
адвокатами або іншими фахівцями у
галузі права в порядку, встановленому
законом.

Судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом справи належать витрати на
правову допомогу (ст.79 ч.3 п.2 ЦПК
України).

Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.

З аналізу зазначених норм вбачається,
що правовою допомогою в цивільному
процесі визначається допомога
правового характеру адвоката або
іншого фахівця у галузі права.

Крім того, судові витрати, в тому числі
витрати на правову допомогу, повинні
бути пов'язані тільки з розглядом
конкретної цивільної справи, що
розглядається судом.

Під час розгляду даної цивільної
справи інтереси позивача представляв
адвокат ОСОБА_3, яка діє на підставі
свідоцтва на право заняття
адвокатською діяльністю №952 та
договору про надання юридичних послуг
№10 від 26.09.2013 року.

В матеріалах справи знаходиться копія
квитанція до прибуткового касового
ордеру №26 від 26.09.2013 року, яка
підтверджує сплату позивачем витрат на
правову допомогу в сумі 1500,00 грн., а
також акт приймання-передачі наданих
послуг за договором про надання
юридичних послуг №10 від 26.09.2013 року.

Однак, Законом України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах» визначено,
що розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах,
в яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому
засіданні, під час вчинення окремих
процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Аналогічне застереження міститься і у
Постанові Кабінету Міністрів України
від 27 квітня 2006 року № 509 "Про граничні
розміри компенсації витрат, пов'язаних
з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави", якою
затверджені граничні розміри
компенсації витрат, пов'язаних з
розглядом цивільних та
адміністративних справ.

Відповідно до вказаного вище акту
адвокатом надані наступні юридичні
послуги: юридична консультація про
правозастосовну практику норм діючого
цивільного законодавства України щодо
стягнення майнової шкоди, ознайомлення
клієнта з судовою практикою по даній
категорії справ -1 год. - 350,00 грн.,
складання адвокатського запиту до ВАТ
НАСК «Оранта» - 1 год. -350,00 грн.,
ознайомлення з документами для
підготування позовної заяви до ВАТ
НАСК «Оранта» -1 год. -350,00 грн., складання
позовної заяви до ВАТ НАСК
ознайомлення з нею клієнта - 2 години по
350 грн. за год. = 450,00 грн., всього за
договором надано послуг на 1 500, 00 грн.

Однак, доказів, що саме визначена у акті
кількість часу була витрачена на
проведення кожної процесуальної дії
адвокатом не надано. Окрім того суду не
надано також і самого запиту, що
складений адвокатом ОСОБА_3, а тому суд
не в змозі оцінити скільки саме часу
було витрачено. На підставі вказаного,
суд приходить до висновку про
стягнення з відповідача на користь
позивача витрат на правову допомогу у
сумі 500,00 грн. та витрат, пов'язаних зі
сплатою судового збору в сумі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.11, 993, 1191 ЦК України, ст.ст.1, 29, 38, 39, 41
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», ст.ст. 10, 11, 60, 62,
88, 169, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія "Оранта"() на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
страхове відшкодування в сумі 3267,90 грн.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія "Оранта"() на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, витрати
на правову допомогу в сумі 500,00 грн. та
витрати по сплаті судового збору в сумі
243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення у повному обсязі виготовлено
30.04.2014 року.

Суддя
О.О.Васильєва