Справа № 219/2406/2014-ц
У Х В А Л А

іменем України

07 травня 2014 року
м. Артемівськ

Суддя Артемівського
міськрайонного суду Донецької області,
вивчивши матеріали цивільної справи за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
батьківства та внесення змін до
актового запису про народження дитини
та розглянувши заяву позивача ОСОБА_1
про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

30 квітня 2014 року
вищевказаний позов надійшов до
канцелярії Артемівського
міськрайонного суду Донецької області.
Провадження у справі не відкрито у
зв'язку із виконанням п.3 ст.122 ЦПК
України.

Також 30.04.2014 року до суду надійшла
заява про забезпечення позову. Ухвалою
від 05.05.2014 року дана заява залишена без
руху на підставі ст.151 п.4 ЦПК України.
07.05.2014 року позивач виконав вимоги
ухвали від 05.05.2014 року.

Позивач у заяві про забезпечення
позову просить заборонити органам
реєстрації актів цивільного стану
здійснювати будь-які дії, спрямовані на
отриманні ОСОБА_2 чи іншими особами
документів для вивезення ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України, зокрема
заборонити, видавати будь-які довідки,
витяги, свідоцтва чи інші документи,
необхідні для вивозу дитини за межі
України. Заборонити органам
Адміністрації Державної прикордонної
служби України здійснювати будь-які
дії, спрямовані на отримання ОСОБА_2 чи
іншим особам документів для вивезення
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України, а
також заборонити фактичний виїзд
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Ухвалу
направити для виконання до
Адміністрації Державної прикордонної
служби України та відділу РАЦС по м.
Артемівську Артемівського міського
управління юстиції.

Позивач послався на те, що ним
отримана інформація про бажання
відповідача найближчим часом виїхати
разом з дитиною за межі України без
його згоди, що істотно впливає на його
права як батька дитини, зокрема, права
надання чи ненадання згоди на виїзд
дитини за кордон.

Суд, вивчивши матеріали
цивільної справи, дослідивши та
оцінивши доводи поданої ОСОБА_1 заяви
про забезпечення позову, пришов до
висновку про те, що така заява
задоволенню не підлягає, а підлягає
поверненню, з огляду на наступне.

Повноваження суду першої
інстанції при вирішенні цивільних
справ, у тому числі повноваження щодо
вжиття заходів забезпечення позову,
визначено в Цивільному процесуальному
кодексі України (далі - ЦПК України).

Так, згідно стст.151,152 ЦПК України
суд за заявою осіб, що беруть участь у
справі може вжити заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.
Види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі (частина 1 статті 153 ЦПК
України) .

В пункті 4 постанови №9 від 22 грудня
2006 року «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» Пленум
Верховного Суду України роз'яснив, що
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що
між сторонами дійсно виник спір з
приводу встановлення батьківства
неповнолітньої дитини.

Заявник зобов'язаний довести
наявність підстав (причин) для
забезпечення позову, надавши
відповідні докази.

Разом з цим, позивач не довів
існування реальної загрози
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову. Доводи заяви про забезпечення
позову обмежені лише тим, що будуть
порушені права позивача як батька
дитини стосовно права надання чи
ненадання згоди на виїзд дитини за
кордон. На переконання суду, наведені
позивачем обставини можуть лише
свідчити про ускладнення розгляду
справи, але не про загрозу невиконання
чи утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову.
При цьому, позивач не залучає до справи
у якості третіх осіб установ, яким
позивач просить заборонити вчиняти
будь-які дії. Крім того, визначені у
заяві як способ забезпечення позову
«заборонити органам реєстрації актів
цивільного стану здійснювати будь-які
дії … робить неможливим застосування
таких заходів забезпечення позову з
огляду на їх неконкретність.

Перевіряючи аргументованість заяви
про забезпечення позову суд вважає, що
заява про забезпечення позову не може
бути задоволена, оскільки заявником не
надано доказів, які б свідчили про те,
що невжиття заходів забезпечення
позову призведе до наслідків,
зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК України

Суд встановивши, що заяву про
забезпечення позову подано без
додержання вимог ст. 151 ЦПК України,
повертає її заявнику, про що
постановляє ухвалу (ч. 8 ст. 153 ЦПК
України).

Таким чином, вирішення питання про
забезпечення позову є передчасним і
заява ОСОБА_1 про забезпечення позову
повинна бути повернута заявнику.

Керуючись ст.ст. 151, ч.8 ст. 153 ЦПК
України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення
позову - повернути заявнику,
повідомивши, що це не позбавляє права
заявника усунувши недоліки заяви,
повторно подати заяву про забезпечення
позову.

На ухвалу може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Донецької області через Артемівський
міськрайонний суд Донецької області
протягом п?яти днів з дня отримання
сторонами її копії.

Головуючий суддя

Л.В.Шевченко