22-ц/775/110/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції
Категорія № 57
е м У к р а ї н и
26 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
головуючого -
суддів -
Мальцевої Є.Є., Ткаченко Т.Б.,
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Жовтневого РВ у м.Маріуполі ГУ ДМС
України в Донецькій області, про
визнання малолітньої ОСОБА_3
громадянкою України та зобов'язання
вчинити певні дії, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді
Жовтневого районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 20
листопада 2013 року -
У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому
просив визнати малолітню ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянкою України;
зобов'язати Жовтневий районний відділ
ГУ ДМС в м.Маріуполі Донецької області
провести реєстрацію малолітньої
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянкою
України. На мотивування своїх вимог
посилався на те, що він є громадянином
Грузії, від шлюбу з відповідачкою мають
дитину - ОСОБА_3. На теперішній час шлюб
між сторонами розірвано, дочка
проживає разом із матір'ю на території
України. Однак на даний час, маючи
рівні права та обов'язки по відношенню
до своєї дочки, бажання та можливість
брати участь у її вихованні, розвитку
та спілкуванні з нею, позивач не може
отримати посвідку на проживання на
території України з тієї причини, що
ОСОБА_2, шлюб з якою розірвано,
відмовляється оформлювати
громадянство України для ОСОБА_3 та
отримати відповідну довідку про
реєстрацію їх дочки громадянкою
Ухвалою судді Жовтневого районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 20 листопада 2013 року відкрито
провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, Жовтневого РВ у м.Маріуполі
ГУ ДМС України в Донецькій області, про
визнання малолітньої ОСОБА_3
громадянкою України та зобов'язання
Не погодившись з ухвалою суду
першої інстанції, відповідачка ОСОБА_2
в апеляційній скарзі просить скасувати
ухвалу судді Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
20 листопада 2013 року, постановити нову
ухвалу, якою відмовити ОСОБА_1 у
відкритті провадження за даним
позовом. У скарзі посилається на
порушення судом норм процесуального
права при вирішення цього питання.
Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення відповідачки ОСОБА_2, яка
просила апеляційну скаргу
задовольнити, заперечення позивача
ОСОБА_1, який просив скаргу відхилити,
пояснення представника Головного
управління Державної міграційної
служби України в Донецькій області -
заступника начальника Жовтневого
районного відділу у місті Маріуполі
Головного управління Державної
міграційної служби України в Донецькій
області Павлової Л.В., яка підтримала
доводи скарги, перевіривши матеріали
справи в межах апеляційного оскарження
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.
Відповідно вимог ст.312 ЦПК
України розглянувши апеляційну скаргу
на ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд: 1) відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалу без зміни, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону; 2)
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування; 3) скасовує
ухвалу і передає питання на новий
розгляд до суду першої інстанції, якщо
останній порушив порядок, встановлений
Як вбачається з матеріалів справи,
постановляючи ухвалу про відкриття
провадження у справі від 20 листопада 2013
року, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що позовна заява ОСОБА_1
відповідає вимогам ст.ст.119,120 ЦПК
З таким висновком суду колегія суддів
не може погодитися.
Відповідно до статей 15,16 ЦПК України у
порядку цивільного судочинства суди
розглядають справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ за Кодексом
адміністративного судочинства України
(стаття17), Господарським процесуальним
кодексом України (статті 1,12),
Кримінальним процесуальним кодексом
України або Кодексом України про
адміністративні правопорушення
віднесено до компетенції
адміністративних, господарських судів,
до кримінального провадження чи до
провадження в справах про
адміністративні правопорушення.
Законом може бути передбачено розгляд
інших справ за правилами цивільного
судочинства.
При пред'явлені позову (подачі заяви)
необхідно визначити в який суд позивач
або заявник мають звернутися. Це
питання вирішує інститут підсудності
цивільних справ. Підсудність - це
розмежування компетенції між окремими
ланками судової системи і між судами
однієї ланки щодо розгляду і вирішення
цивільних справ, які належать до їх
На відміну від підвідомчості
(цивільної юрисдикції), яка розмежовує
компетенцію між державними органами і
громадськими організаціями щодо
вирішення цивільних справ, підсудність
розмежовує компетенцію в тій же сфері
(щодо вирішення цивільних справ), але
між різними судами. Ніхто не може бути
позбавлений права на розгляд його
справи в загальному (цивільному) суді,
до підсудності якого вона віднесена
Пунктом 3 постанови №3 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання
юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» роз'яснено, що суди мають
виходити з того, що критеріями
відмежування справ цивільної
юрисдикції від інших є, по-перше,
наявність у них спору про право
цивільне ( справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких
справ проводиться за правилами іншого
судочинства), по-друге, суб'єктний склад
такого спору (однією з сторін у спорі є,
як правило, фізична особа).
Згідно до вимог п.1 ч.2 ст.17 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори фізичних або юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності. Частиною 2 статті 18 КАС
України зазначено, що окружним
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією з
сторін є орган державної влади, крім
випадків, передбачених цим Кодексом, та
крім справ, які підсудні місцевим
загальним судам як адміністративним
судам.
Позивач звернувся до суду з даним
позовом для отримання в подальшому
виду на проживання на території
України, він є іноземним громадянином,
і просить визнати свою малолітню
доньку, матір якої є громадянкою
України, також громадянкою України і
зобов'язати відповідний державний
орган у зв'язку з цим провести певні
Отже, спір у даній справі виник між
фізичною особою та суб'єктом владних
Постановляючи ухвалу про відкриття
провадження у даній справі, суд першої
інстанції не взяв вищенаведене до
уваги, не визначився, чи можливий
розгляд спору в порядку ЦПК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що ухвала суду першої
інстанції не відповідає нормам
процесуального права, у зв'язку з цим
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, ухвала судді - скасуванню,
а позовний матеріал слід повернути в
той же суд для вирішення питання про
відкриття провадження по справі у
відповідності до вимог закону.
Керуючись ст.ст.307, 312 ЦПК України,
колегія суддів
Апеляційну скаргу ОСОБА_2
Ухвалу судді Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
20 листопада 2013 року - скасувати,
повернути матеріали позовної заяви в
той же суд для вирішення питання про
відкриття провадження по справі у
відповідності до вимог закону.
Ухвала суду касаційному оскарженню не
підлягає.

Судді :