Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" березня 2014 р.
Справа № 608/14/14-ц

Номер провадження2/608/98/2014

Чортківський районний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого судді
Запорожець Л. М.

при секретарі
Росляк Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Чорткові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд
з позовом до відповідача ОСОБА_2 про
стягнення боргу в сумі 30000 гривень та
процентів в сумі 9100 гривень згідно
наданої відповідачем письмової
розписки. Вказала, що позичила
колишньому зятю ОСОБА_2 30000 гривень під
26% річних. 27 листопада 2013 року
звернулась до останнього з письмовою
вимогою повернути суму позичених
коштів та проценти до 3 грудня 2013 року,
про що свідчить копія заяви та
поштового повідомлення про вручення
йому поштового відправлення. Однак
станом на день подачі заяви 10 січня 2014
року відповідач ОСОБА_2 борг не
повернув, тому вона вимушена була
звернутись до суду.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому
засіданні позов підтримує, просить
задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнає
частково на суму 5000 гривень, в іншій
частині просить відмовити, оскільки
іншу частину боргу було погашено ним та
його колишньою дружиною (дочкою
позивачки), раніше, вказану розписку
дав під тиском та примусом.

Вислухавши пояснення позивачки ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2, свідка ОСОБА_3,
дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Між сторонами в 2009 році був укладений
договір позики, розписку про
повернення якої з відповідними
процентами відповідач ОСОБА_2 надав
позивачці пізніше, написавши
власноручно та поставивши свій підпис,
про що не заперечив і даючи пояснення в
судовому засіданні. При цьому
повідомив, що вказану розписку дав під
примусом та тиском зі сторони
позивачки ОСОБА_1

Взятих на себе зобов»язань відповідач
не виконав, хоч в судовому засіданні
стверджував, що частково погасив борг в
сумі 20000 гривень, тому погодився на
повернення боргу в сумі 5000 гривень.

Суд зазначає, що відповідачем під час
розгляду справи по суті жодних доказів
про часткове погашення боргу подано не
було.

Допитаний в судовому засіданні
за клопотанням відповідача свідок
ОСОБА_3 суду пояснив, що в 2009 році він
був разом з відповідачем в м. Тернополі,
при цьому ОСОБА_2 ходив в «Альфа банк» з
метою погашення кредиту в сумі 24000
гривень. Жодних відомостей про
отримання чи повернення ОСОБА_2
будь-яких коштів ОСОБА_1 згідно даної
ним письмової розписки, йому невідомо.
Присутнім при передачі чи поверненні
коштів він не був.

Відповідно до ч. 1 ст.1046 Цивільного
кодексу України за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу
України на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно з ст. 1048 Цивільного кодексу
України, позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором, проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

Відповідно до ч.1 ст.1049 Цивільного
кодексу України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості, того
самого роду та такої самої якості, що
були передані йому позикодавцем) у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно з ч.3 ст. 1049 Цивільного кодексу
України позика вважається повернутою в
момент передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України,
зобов'язання мають виконуватись
належним чином та у встановлений строк.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.
Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України
якщо у зобов»язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов»язку не встановлений або
визначений моментом пред»явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання в будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов»язок у
семиденний строк від дня пред»явлення
вимоги, якщо обов»язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Так, позивачкою доведено той факт, що
нею було в письмовій формі повідомлено
відповідача про повернення боргу в
строк до 3 грудня 2013 року, про що
свідчить поштове повідомлення про
вручення відповідачу ОСОБА_2
письмового відправлення і про
отримання якого підтвердив в судовому
засіданні сам відповідач.

Крім того, суд зазначає, що в своїх
поясненнях, даних в судовому засіданні
відповідач ОСОБА_2 посилався на те, що
вказану розписку він надав позивачці
під тиском та примусом, однак жодних
доказів на підтвердження вказаного
факту суду не представив.

Відповідно до ч.1 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не належним
чином виконує взяті на себе
зобов'язання, позовні вимоги позивачки
ОСОБА_1 підлягають захисту шляхом
стягнення в її користь із відповідача
несплаченої суми боргу та процентів
зазначених в борговій розписці
особисто відповідачем.

У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 1046, 1047, 1048
Цивільного Кодексу України, ст.ст. 10, 57,
60, 88, 174, 208, 209, 213, 215 Цивільного
процесуального Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жителя АДРЕСА_2, не працюючого на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки
АДРЕСА_1 борг в загальній сумі 39100
(тридцять дев»ять тисяч сто) гривень та
391 (триста дев»яносто одну ) гривню в
рахунок повернення судового збору,
сплаченого позивачкою при подачі
позову до суду.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на його
оскарження, а у випадку оскарження -
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з часу його
оголошення в апеляційний суд
Тернопільської області через
Чортківський районний суд.

Суддя:
Л М Запорожець