Справа № 131/703/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2014

Іллінецький районний суд
Вінницької області в складі:

головуючого судді Волошина С.В.,

при секретарі Бойко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Іллінці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Городоцької сільської ради
Іллінецького району Вінницької
області про встановлення факту
належності нерухомого майна на праві
власності, визнання права власності на
спадкове майно в порядку спадкування
за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із
зазначеним позовом до Городоцької
сільської ради, вказуючи, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 84 років помер
ОСОБА_3, який за життя заповів - ОСОБА_1
усе своє майно. Заповіт посвідчено
12.07.2010 року секретарем виконавчого
комітету Городоцької сільської ради
Іллінецького району Вінницької
області. Заповіт не змінено та не
скасовано. Вона є єдиною спадкоємицею
після смерті ОСОБА_3, спадкоємців, що
мають право на обов»язкову частку у
спадщині - немає, так як його
непрацездатна дружина ОСОБА_2 надала
відмову від прийняття спадщини після
смерті чоловіка ОСОБА_3.

До спадкового майна покійного входить:
? частина житлового будинку з
господарськими будівлями за адресою:
АДРЕСА_1, ? частина вказаного житлового
будинку належить ОСОБА_2 на праві
власності як члену колгоспного двору
станом на 15.04.1991 року.

Відповідно до ст. 1270 ЦПК України ОСОБА_1
своєчасно звернулася до приватного
нотаріуса Іллінецької нотаріального
округу ОСОБА_4 із заявою про прийняття
спадщини, але в нотаріальному порядку
їй було відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину після смерті
ОСОБА_3 у зв"язку із тим, що первинна
реєстрація домоволодіння та
господарських будівель у
встановленому порядку проведена не
була.

Згідно листа ВССУ від 16.05.2013 року
№ 24-753/0/4-13 при вирішенні спорів про
визнання права власності на спадкове
майно судам слід керуватися
законодавством, яке регулювало
виникнення права власності у самих
спадкодавців на момент закінчення
будівництва будинків, зокрема
положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом
України «Про власність», Інструкцією
про порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР від 31
січня 1966 року, Інструкцією про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, затвердженою наказом Міністра
юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975
року № 45/5 та іншими нормативними
актами. За змістом п. 62 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
державними нотаріальними конторами
Української РСР підтвердженнями
приналежності будинку, який
знаходиться в сільському населеному
пункті, можуть бути відповідні довідки
виконавчого комітету сільської Ради
депутатів трудящих, які видавались в
тому числі і на підставі записів у по
господарських книгах. За змістом
зазначених нормативних актів
виникнення права власності на житлові
будинки, споруди не залежало від
державної реєстрації цього права.
Погосподарські книги є особливою
формою статистичного обліку, що
здійснюється в Україні (УРСР) із 1979
року. В погосподарських книгах при
визначенні року побудування
зазначається рік введення в
експлуатацію будинку. Відповідно до пп.
а п. 6 Постанови Пленуму Верховного
суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності»
спори щодо майна колишнього
колгоспного двору, яке було придбане до
15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за
нормами, ще регулювали власність цього
двору, а саме: право власності на майно,
яке належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні.

Відповідно до довідки Городоцької
сільської ради Іллінецького району,
згідно по господарської книги,
житловий будинок АДРЕСА_1 відносився
до суспільної групи колгоспників і
станом на 15.04.1991 року склад сім»ї
слідуючий: ОСОБА_3, ОСОБА_2.

Позивачі не можуть оформити свої права
на вказаний житловий будинок, по
причині відсутності
правовстановлюючого документу на
будинок, тому вимушені звернутись із
вказаним позовом до суду.

В судове засідання позивачі не
з'явилися, проте засобами поштового
зв'язку надіслали на адресу суду заяви,
у яких просять розглядати справу у їх
відсутність, заявлені позовні вимоги
підтримують в повному обсязі та
просять позов задовольнити.

Відповідач - Городоцька сільська рада
Іллінецького району Вінницької
області позовні вимоги визнала
повністю, про що до суду подано
відповідний лист із проханням вирішити
справу у відсутність представника
сільської ради.

За таких обставин, суд визнає за
можливе розглянути справу у
відсутність позивачів та представника
відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд, за
наявності до того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №2 від 12 червня
2009 року «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції», у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону і не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму
Верховного Суду України №14 від 18
грудня 2009 року «Про судове рішення в
цивільній справі», за змістом частини
ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання
відповідачем позову, яке не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, суд у
мотивувальній частині рішення може
вказати лише про визнання позову та
прийняття його судом.

За таких обставин суд вважає, що наявні
всі законні підстави для ухвалення
рішення про задоволення позову в
судовому засіданні, відповідно до
вимог ст. 174 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Одним із способів захисту
цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16
ЦК України є визнання права.

Згідно листа ВССУ від 16.05.2013 року
№ 24-753/0/4-13 при вирішенні спорів про
визнання права власності на спадкове
майно судам слід керуватися
законодавством, яке регулювало
виникнення права власності у самих
спадкодавців на момент закінчення
будівництва будинків, зокрема
положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом
України «Про власність», Інструкцією
про порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР від 31
січня 1966 року, Інструкцією про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, затвердженою наказом Міністра
юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975
року № 45/5 та іншими нормативними
актами. За змістом п. 62 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
державними нотаріальними конторами
Української РСР підтвердженнями
приналежності будинку, який
знаходиться в сільському населеному
пункті, можуть бути відповідні довідки
виконавчого комітету сільської Ради
депутатів трудящих, які видавались в
тому числі і на підставі записів у по
господарських книгах. За змістом
зазначених нормативних актів
виникнення права власності на житлові
будинки, споруди не залежало від
державної реєстрації цього права.
Погосподарські книги є особливою
формою статистичного обліку, що
здійснюється в Україні (УРСР) із 1979
року. В погосподарських книгах при
визначенні року побудування
зазначається рік введення в
експлуатацію будинку. Відповідно до пп.
а п. 6 Постанови Пленуму Верховного
суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності»
спори щодо майна колишнього
колгоспного двору, яке було придбане до
15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за
нормами, ще регулювали власність цього
двору, а саме: право власності на майно,
яке належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні.

Відповідно до довідки
Городоцької сільської ради
Іллінецького району Вінницької
області, житловий будинок АДРЕСА_1
відносився до суспільної груп
колгоспників, станом на 15.04.1991 року
склад сім'ї слідуючий: ОСОБА_2 та ОСОБА_3
У зв'язку з чим слід встановити факт
належності на праві приватної
власності ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, ? частини житлового
будинку з господарськими будівлями за
адресою: АДРЕСА_1, та решти будинку - за
ОСОБА_2

Виходячи зі змісту заповіту ОСОБА_3,
відповідно до якого покійний все своє
майно заповів ОСОБА_1, враховуючи також
те, що спадкоємець, яка має право на
обов'язкову частку у спадщині ОСОБА_2
відмовилась від спадкового майна (а.с.
21) вказані обставини суд визнає як
підставу визнання за ОСОБА_1 права
власності на 1/2 частину житлового
будинку, яка належала спадкодавцю.

Окрім того, суд вважає за можливе
прийняти визнання позову відповідачем
і задовольнити позовні вимоги
позивачів, оскільки вони, крім повного
їх визнання відповідачем,
підтверджуються поданими позивачами
письмовими доказами, а саме: копією
свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії
НОМЕР_3 від 07 березня 2013 року (а.с. 5),
копією заповіту ОСОБА_3 від 20.07.2010 року,
реєстровий № 107, відповідно до якого,
він заповів ОСОБА_1 все своє майно (а.с.
6), копією технічного паспорта на
житловий будинок АДРЕСА_1 ( а.с. 9,10).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права,
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК
України, заповідач може призначити
своїми спадкоємцями одну або кількох
фізичних осіб, незалежно від наявності
у нього з цими особами сімейних,
родинних відносин, а також інших
учасників цивільних відносин.

Враховуючи те, що позивачі на
даний час не можуть оформити свої права
на майно оскільки відсутній
правовстановлюючий документ на
спірний житловий будинок, їх права
підлягають захисту в судовому порядку,
шляхом визнання за ними відповідного
права.

Оцінюючи в сукупності всі
досліджені у справі докази, а також
враховуючи повне визнання
відповідачем по справі позову, суд
визнає доведеними вимоги позивачів.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1223, 1235,
1268 ЦК України, ст.ст. 209, 212 - 215 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності на
праві приватної власності ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_3, ? частини житлового
будинку з господарськими будівлями за
адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, право
власності на ? частину житлового
будинку з господарськими будівлями,
загальною площею 66,9 кв.м, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, право
власності на ? частину житлового
будинку з господарськими будівлями,
загальною площею 66,9 кв.м, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1 як за
членом колгоспного двору станом на
15.04.1991 року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Вінницької області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення через Іллінецький районний суд
Вінницької області.

Суддя