Провадження №2/761/656/2014
У Х В А Л А

05 лютого 2014 року Шевченківський
районний суду м. Києва у складі:

головуючого судді Саадулаєва А.І.,

при секретарі Губиш Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві заяву про
забезпечення позову у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
ОСОБА_3 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до ОСОБА_2 про визнання
права власності.

31.01.2014 року на адресу суду надійшла
заява, в якій позивач просить суд з
метою забезпечення позову вжити заходи
забезпечення позову, шляхом накладення
арешту на майно, а саме на квартиру
АДРЕСА_1, в межах заявлених позовних
вимог.

В обґрунтування заяви, позивачка
посилається на те, що в судовому
засідання 17.01.2014 року в якості третьої
особи без самостійних вимог було
залучено ОСОБА_3 Однією з підстав його
залучення було підтвердження того, що
на виконанні в відділі державної
служби Шевченківського району міста
Києва перебуває виконавче провадження
щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2
коштів, копія постанови про відкриття
виконавчого провадження долучена до
матеріалів справи представником
третьої особи. У зв'язку з тим, що існує
реальна загроза відчуження квартири
АДРЕСА_1, позивач просить вжити заходи
забезпечення позову, шляхом накладання
арешту на вказану квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України,
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Розглянувши вказану заяву, враховуючи
подані матеріали, суд вважає, що немає
підстав для задоволення даної заяви
виходячи з наступного.

Згідно ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені цим Кодексом
заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до ст.152 ЦПК України, позов
забезпечується, зокрема, накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

Згідно п.п.1,4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи після відкриття
провадження у ній (за винятком випадку,
передбаченого ч.4ст.151 ЦПК України), якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову
застосовуються для того, щоб
гарантувати виконання можливого
рішення суду і повинні застосовуватися
лише у разі необхідності, оскільки
безпідставне звернення до даних дій
може спричинити порушення прав та
законних інтересів інших осіб чи
учасників процесу.

Зазначені заявником обставини, що
викладені у заяві про забезпечення
позову, не обґрунтовують необхідності
в застосуванні даного виду
забезпечення позову - накладення
арешту на квартиру, що є предметом
спору, враховуючи позовні вимоги -
визнання права власності. Позивачка не
змогла довести обґрунтованість вжиття
заходів забезпечення позову,
накладанням арешту на майно, що
належить відповідачу. Так, в судовому
засіданні 17.01.2014 року в якості третьої
особи було залучено ОСОБА_3,
представником якого було долучено до
матеріалів справи постанову
державного виконавця про відкриття
виконавчого провадження щодо
стягнення коштів з відповідача на
користь третьої особи. Однак, позивачем
не додано до заяви про забезпечення
позову належних доказів щодо
реалізації квартири державним
виконавцем. Заява позивача не містить
належного обґрунтованого припущення
про те, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду у випадку його задоволення.

Законом передбачено, що забезпечення
позову можливе лише в разі достатньо
обґрунтованого припущення про те, що
невжиття заходів забезпечення може у
майбутньому утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

З урахування доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчившись, що між
сторонами виник спір, з'ясувавши обсяг
позовних вимог, а також відповідність
виду і обсягу забезпечення позову, який
просить застосувати заявник, судом не
встановлено реальної загрози
невиконання чи утруднення виконання
рішення у разі невжиття заходів
забезпечення, а тому у задоволені заяви
ОСОБА_1 про забезпечення позову слід
відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову -відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання апеляційної скарги через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом п'яти днів з дня її
проголошення, а у разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя