Справа № 161/4558/14-ц
Провадження № 2/161/1905/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

(заочне)

05 травня 2014 року Луцький міськрайонний
суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Черняка
В.В,

при секретарі - Фурман Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "ОТП
Факторинг Україна" до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитними договорами,

В С Т А Н О В И В :

ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулося
до суду із зазначеним позовом. В
обґрунтування позовних вимог зазначає,
що 18 травня 2007 року між ОСОБА_2 та
закритим акціонерним товариством "ОТП
Банк", правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство "ОТП
Банк" був укладений кредитний договір
№ ML А00/077/2007, згідно умов якого позивач
надав відповідачу ОСОБА_2 кредит у
розмірі 75742,50 доларів США зі строком
погашення до 17 травня 2032 року зі
сплатою 4,99% річних та FIDR (відсоткова
ставка по строкових депозитах фізичних
осіб у валюті, тотожній валюті кредиту,
що розміщені у банку на строк 366 днів, з
виплатою процентів після закінчення
строку дії депозитного договору).
Згідно з умовами договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 18 березня 2011 року та договору
відступлення права вимоги від 18
березня 2011 року, ПАТ "ОТП Банк"
відступило, а ТзОВ "ОТП Факторинг
Україна" прийняло право вимоги за
кредитним договором № ML А00/077/2007 від 18
травня 2007 року, договором поруки №
SR-А00/089/2007 року від 18 травня 2007 року та
договором іпотеки № PСL А00/099/2007 від 18
травня 2007 року, укладеними між ПАТ "ОТП
Банк" та відповідачем. Відповідно до
умов кредитного договору ОСОБА_2
зобов'язався прийняти, належним чином
використати та повернути позикодавцю
кредитні кошти у зазначені у ньому
строки та сплатити відповідну плату за
користування кредитом.

Крім того, 13 травня 2008 року між ОСОБА_2
та закритим акціонерним товариством
"ОТП Банк", правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство "ОТП
Банк" був укладений кредитний договір
№ ML А02/070/2008, згідно умов якого позивач
надав відповідачу ОСОБА_2 кредит у
розмірі 36516,05 доларів США зі строком
погашення до 12 травня 2023 року зі
сплатою 5,99 % річних.

Згідно з умовами договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 18 березня 2011 року та договору
відступлення права вимоги від 18
березня 2011 року, ПАТ "ОТП Банк"
відступило, а ТзОВ "ОТП Факторинг
Україна" прийняло право вимоги за
кредитним договором № ML А02/070/2008 від 13
травня 2008 року, договором поруки №
SR-А02/070/2008 року від 13 травня 2007 року та
договором застави № PМL А02/070/2008 від 13
травня 2007 року, укладеними між ПАТ "ОТП
Банк" та відповідачем. Відповідно до
умов кредитного договору ОСОБА_2
зобов'язався прийняти, належним чином
використати та повернути позикодавцю
кредитні кошти у зазначені у ньому
строки та сплатити відповідну плату за
користування кредитом.

Згідно з п. 1.5.1. кредитних договорів,
погашення відповідної частини кредиту
та нарахованих відсотків повинно
здійснюватись ОСОБА_2, щомісяця у
розмірі та у строки, визначені
кредитними договорами. Останній
зобов'язання по договорах не виконує,
порушив порядок та строки погашення
кредитів та сплати відсотків, що
передбачені графіками.

На підставі п. 1.9. кредитних договорів,
позивач надсилав 29 березня 2013 року
листи з вимогами до ОСОБА_2 повного
повернення протягом 30-ти денного
терміну кредитів, сплати нарахованих
за користування кредитними коштами
відсотків, а також сплати пені,
нарахованої за прострочення виконання
зобов'язань, проте, вимогу не виконано.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитними договорами
ОСОБА_2 згідно договорів поруки №
SR-А00/089/2007 від 18 травня 2007 року та №
SR-А02/070/2008 від 13 травня 2008 року прийняла
на себе зобов'язання відповідати
солідарно за своєчасне та повне
виконання ОСОБА_2 його зобов'язань
перед позикодавцем у повному обсязі.

Крім того, з метою забезпечення
виконання зобов'язань за кредитними
договорами, між ЗAT "ОТП Банк" та ОСОБА_2 18
травня 2007 року укладено договір
іпотеки № PСL А00/099/2007, посвідчений
приватним нотаріусом Луцького
міського нотаріального округу ОСОБА_3
Згідно даного договору, ОСОБА_2 в
іпотеку передано трикімнатну квартиру,
загальною площею 97,6 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Станом на 29 серпня 2013 року
заборгованість ОСОБА_2 перед позивачем
за кредитним договором № ML А00/077/2007 від
18 травня 2007 року становить:
заборгованість по тілу кредиту - 60928,68
доларів США, що відповідно до
офіційного курсу НБУ становить 487002,44
грн., заборгованість за відсотками, у
відповідності до п.1.4. частини 2
кредитного договору, - 9183,97 доларів США,
що відповідно до офіційного курсу НБУ
становить 73407,47 грн., пеня, за
невиконання умов договору - 1386752,49 грн. А
також за кредитним договором № ML
А02/070/2008 від 13 травня 2008 року
заборгованість становить:
заборгованість по тілу кредиту - 26372,13
доларів США, що відповідно до
офіційного курсу НБУ становить 210795,39
грн., заборгованість за відсотками, у
відповідності до п.1.4. частини 2
кредитного договору, - 270,17 доларів США,
що відповідно до офіційного курсу НБУ
становить 2159,55 грн., пеня, за
невиконання умов договору - 657551,50 грн.

У зв'язку з вищенаведеним, позивач
просить стягнути солідарно з
відповідачів заборгованість по
кредитним договорам у розмірі 1795516,85
грн. та 3441,00 грн. судових витрат.

Представник позивача подав до суду
заяву, в якій просить справу розглядати
за наявними матеріалами, позовні
вимоги підтримує.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились, хоча належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи.

За погодженням представника позивача,
суд ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає вимогам
ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі,
суд приходить до висновку, що позов
підставний та підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 18 травня 2007 року
між ОСОБА_2 та закритим акціонерним
товариством "ОТП Банк",
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство "ОТП Банк" був
укладений кредитний договір № ML
А00/077/2007, згідно умов якого позивач
надав відповідачу ОСОБА_2 кредит у
розмірі 75742,50 доларів США зі строком
погашення до 17.05.2032 року зі сплатою 4,99%
річних та FIDR (відсоткова ставка по
строкових депозитах фізичних осіб у
валюті, тотожній валюті кредиту, що
розміщені у банку на строк 366 днів, з
виплатою процентів після закінчення
строку дії депозитного договору). А
також, 13 травня 2008 року між ОСОБА_2 та
закритим акціонерним товариством "ОТП
Банк", правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство "ОТП
Банк" був укладений кредитний договір
№ ML А02/070/2008, згідно умов якого позивач
надав відповідачу ОСОБА_2 кредит у
розмірі 36516,05 доларів США зі строком
погашення до 12.05.2023 року зі сплатою 5,99%
річних.

Відповідно до умов кредитних
договорів, ОСОБА_2 зобов'язувався
прийняти, належним чином використати й
повернути позивачу вказані кредитні
кошти у строки, зазначені в кредитних
договорах, а також сплатити відповідну
платню за користування кредитами в
порядку та на умовах, що визначені в
кредитних договорах.

Згідно з п. 1.5.1. кредитних договорів,
погашення відповідних частин кредиту
та нарахованих відсотків повинно
здійснюватись ОСОБА_2, щомісяця у
розмірі та у строки, визначені
кредитними договорами.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

Судом встановлено, що на момент
звернення позивача в суд, відповідачі,
в порушення вимог ст.1054 Цивільного
кодексу України, грошові кошти за
кредитним договором не повернули.

Відповідно до пункту 1.9. кредитних
договорів, позивач має право вимагати
від відповідачів повернення всієї суми
кредитів, нараховані та несплачені
відсотки, суми штрафних санкцій у
випадку невиконання ОСОБА_2 своїх
зобов'язань по кредитних договорах.

Відповідач ОСОБА_2 в порушення умов
договорів свої зобов'язання в частині
погашення заборгованості за кредитами
та сплати відсотків за користування
кредитами не виконав.

Станом на 29 серпня 2013 року
заборгованість ОСОБА_2 перед позивачем
за кредитним договором № ML А00/077/2007 від
18 травня 2007 року становить:
заборгованість по тілу кредиту - 60928,68
доларів США, що відповідно до
офіційного курсу НБУ становить 487002,44
грн., заборгованість за відсотками, у
відповідності до п.1.4. частини 2
кредитного договору, - 9183,97 доларів США,
що відповідно до офіційного курсу НБУ
становить 73407,47 грн., пеня, за
невиконання умов договору - 1386752,49 грн.,
однак позивач просить стягнути суму в
розмірі 693376,25 грн. А також за кредитним
договором № ML А02/070/2008 від 13 травня 2008
року заборгованість становить:
заборгованість по тілу кредиту - 26372,13
доларів США, що відповідно до
офіційного курсу НБУ становить 210795,39
грн., заборгованість за відсотками, у
відповідності до п.1.4. частини 2
кредитного договору, - 270,17 доларів США,
що відповідно до офіційного курсу НБУ
становить 2159,55 грн., пеня, за
невиконання умов договору - 657551,50 грн.,
однак позивач просить стягнути суму в
розмірі 328775,75 грн.

Як вбачається з вищенаведеного
розрахунку, розмір пені значно
перевищує суму заборгованості за
кредитними договорами.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до розрахунку
заборгованості наданого позивачем
нарахована сума пені складає 2 044 303,99
гривень, однак, він просить стягнути 1 022
152 гривень при заборгованості по тілу
кредиту 697 817,83 гривні.

Частиною 3 статті 551 ЦК України
передбачено, що розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30.03.2012 року,
істотними обставинами в розумінні ч. 3
ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема,
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь в зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу (наприклад,
відсутність негативних наслідків для
позивача через прострочення виконання
зобов'язання).

29 квітня 2014 року відповідач ОСОБА_2
подав до суду розрахунок суми пені за
невиконання зобов'язань за кредитними
договорами № ML А00/077/2007 від 18 травня 2007
року та № ML А02/070/2008 від 13 травня 2008 року
з посиланнями на п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про
захист прав споживачів», з якого
вбачається, що загальна сума пені за
даними договорами становить 386 682,42 грн.

Як вбачається з п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про
захист прав споживачів»,
несправедливими є умови договору про
встановлення вимоги щодо сплати
споживачем непропорційно великої суми
компенсації (понад п'ятдесят відсотків
вартості продукції) у разі невиконання
ним зобов'язань за договором.

Враховуючи те, що розмір пені значно
перевищує розмір заподіяних
невиконанням зобов'язання збитків,
відповідачі не мали можливості
виконувати належним чином взяті на
себе зобов'язання, виходячи з принципу
розумності та справедливості,
враховуючи норми ст. 18 ЗУ «Про захист
прав споживачів», суд вважає, що розмір
пені слід зменшити до 386 682,42 грн., що є
співмірним із сумою заборгованості по
тілу кредиту та в силу вимог ч. 3 ст. 551 ЦК
України є самостійною підставою для
зменшення розміру пені.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитними договорами
ОСОБА_2 згідно договорів поруки №
SR-А00/089/2007 від 18 травня 2007 року та №
SR-А02/070/2008 від 13 травня 2008 року прийняла
на себе зобов'язання відповідати
солідарно за своєчасне та повне
виконання ОСОБА_2 його зобов'язань
перед позикодавцем у повному обсязі.

Крім того, з метою забезпечення
виконання зобов'язань за кредитними
договорами, між ЗAT "ОТП Банк" та ОСОБА_2 18
травня 2007 року укладено договір
іпотеки № PСL А00/099/2007, посвідчений
приватним нотаріусом Луцького
міського нотаріального округу ОСОБА_3
Згідно даного договору, ОСОБА_2 в
іпотеку передано трикімнатну квартиру,
загальною площею 97,6 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків.

З врахуванням наведеного та заявленої
позивачем вимоги, суд приходить до
висновку, що слід стягнути солідарно з
ОСОБА_2 та ОСОБА_2 в користь товариства з
обмеженою відповідальністю "ОТП
Факторинг Україна" заборгованість за
кредитними договорами № ML А00/077/2007 від 18
травня 2007 року та № ML А02/070/2008 від 13
травня 2008 року в сумі 1 160 047,27 грн.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати, тому вимоги позивача про
відшкодування відповідачами судових
витрат підлягають до задоволення,
оскільки підтверджуються відповідними
квитанціями.

Відповідно до ч. 3 ст. 232 ЦПК України,
повторне заочне рішення позивач та
відповідач можуть оскаржити в
загальному порядку, встановленому цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 2 п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня 2009
року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі», повторне заочне
рішення, в тому числі ухвалене тим же
складом суду, оскаржується в
загальному порядку, встановленому ЦПК,
про що має бути зазначено в
резолютивній частині рішення (частина
третя статті 232 ЦПК).

Судом встановлено, що 23 вересня 2013 року
Луцьким міськрайонним судом
Волинської області вже ухвалювалося
заочне рішення у справі тим же складом
суду, а тому повторне ухвалене заочне
рішення у справі оскаржується в
загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215, 226 ЦПК
України, ст.ст. 509, 510, 526, 1050, 1054, 1055 ЦК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" заборгованість за кредитними
договорами № ML А00/077/2007 від 18 травня 2007
року та № ML А02/070/2008 від 13 травня 2008 року
в сумі 1 160 047,27 (один мільйон сто
шістдесят тисяч сорок сім) грн. 27 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" судові витрати по справі, а
саме 3441 (три тисячі чотириста сорок
одну) грн. 00 коп., по 1720 (одній тисячі
сімсот двадцять) гривень 50 копійок з
кожного.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Волинської області через Луцький
міськрайонний суд Волинської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного
суду
Черняк В.В.