Справа № 432/6211/13-ц
Провадження № 22ц/782/672/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року, квітня місяця, 14-го дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Луганської
області у складі : головуючого судді:
Яресько А.В., суддів: Луганської В.М.,
Борисова Є.А., при секретарі: Соловей
А.М., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луганську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Стахановського міського суду
Луганської області від 24 січня 2014 року
у цивільній справі за позовом
Луганського обласного комунального
спеціалізованого теплозабезпечуючого
підприємства
«Луганськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1,
про стягнення заборгованості за надані
послуги теплопостачання,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року позивач звернувся до
суду із позовною заявою у якій просив
прийняти позовну заяву до розгляду,
стягнути з ОСОБА_1 на користь ЛОКСТП
«Луганськтеплокомуненерго» загальну
суму заборгованості у розмірі 2 118,46 грн.
та стягнути з відповідача на користь
позивача судові витрати на сплату
судового збору у сумі 229,40 грн. Рішенням
Стахановського міського суду
Луганської області від 24 січня 2014 року
позовні вимоги Луганського обласного
комунального спеціалізованого
теплозабезпечуючого підприємства
«Луганськтеплокомуненерго» були
задоволенні повністю, було стягнуто з
ОСОБА_1 на користь Луганського
обласного комунального
спеціалізованого теплозабезпечуючого
підприємства
«Луганськтеплокомуненерго», р/р
8199 у ПАТ «Банк Форум» МФО 322948, код
03340529 заборгованість за спожите тепло у
сумі 2118.46 грн., судові витрати у сумі 229.40
грн., а всього стягнуто суму 2347 (дві
тисячі триста сорок сім) грн. 86 коп.

Відповідач не погодився із винесеним
рішенням суду та надав на нього
апеляційну скаргу у якій просив
апеляційну скаргу задовольнити,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
Стахановського міського суду
Луганської області від 24 січня 2014 року
відмінити.

Вислухавши доповідача, обговоривши
доводи апеляційної скарги та
заперечень проти неї, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду у межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
наступних висновків.

Так, статтею 213 ЦПК є встановленим,
що рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно із законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України, під
час ухвалення судового рішення суд
вирішує, чи мали місце обставини
справи, якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
випливають із встановлених обставин,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правових відносин
та інші. Задовольняючи позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
між сторонами діють договірні
відносини щодо надання послуг з
теплопостачання. Споживачем теплової
енергії за обліковим рахунком НОМЕР_1 є
відповідач який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 відповідачу надавались
послуги з теплопостачання. При цьому
суд встановив і наявність укладеного
між сторонами договору 07.02.2009 року про
рекструктурізацію заборгованості за
отримані послуги, у межах якого
відповідач взяв на себе обов'язки по
оплаті заборгованості за отримані
послуги. За таких обставин суд дійшов
до висновків про те, що відповідач має
загальну заборгованість за спожите
тепло у сумі 2118.46 грн. з яких: сума
основного боргу 1384.99 грн., інфляційні
нарахування у період часу з 02.2008 по 03.2013
року у сумі 534.47 грн., 3% річних від
простроченої суми у період з 02.2008 року
по 03.2013 року у сумі 199.00 грн., про що
свідчить наданий розрахунок.

Колегія суддів погоджується із такими
висновками суду першої інстанції, адже
до них він дійшов із належним
дотриманням норм матеріального та
процесуального законодавства, вірно
встановив зміст відносин, що склались
між сторонами та відповідну до них
правову норму, не припустив таких
порушень, що давали б підстави для
зміни чи скасування судового рішення,
правильно витлумачив ці норми. Судом
першої інстанції дана належна оцінка
доводами та запереченням сторін.
Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують - доводи апеллянта
щодо безпідставності врахування судом
змісту договору про реструктуризацію з
мотивів його помилкового підписання
ним через юридичну необізнаність на
увагу не заслуговують, адже зустірчних
вимог щодо визнання зазначеного
договору недійсним чи оспорювання його
з інших підстав відповідачем заявлено
не було. Цей договір є підписаний
особисто відповідачем 07.02.2008 року (а.с.
10), у ньому відповідач визнав як факт
надання йому послуг позивачем, так і
погодився із розрахунком та
нарахованою сумою заборгованості на
той період часу, погодився із умовами
договору і щодо визнання права
позивача звернутись до суду для
стягнення заборгованості як за
реструктуризованим боргом, так і за
боргом за новий період. Сума
заборгованості відповідає наданим
позивачем суду розрахункам (а.с. 6-9),
відповідачем не надано належних та
допустимих доказів на спростування
зазначених розрахунків, стягнення
судом інфляційних нарахувань та 3%
річних від простроченої суми
відповідає діючому законодавству,
зокрема приписам ст. 625 ЦК. Щодо доводів
про сплив строку позовної давнини - то
позивачем було у межах цього строку
здійснено звернення до суду із заявою
про видачу судового наказу, яку було у
подальшому скасовано 06.06.2011 року - отже,
строк не був пропущений, адже договором
про реструктуризацію визначено термін
його дії до 07.01.2009 року (а.с. 10 - п. 4.1.
договору). Статтею 714 ЦК України є
визначеним,що за договором постачання
енергетичними та іншими ресурсами
через приєднану мережу одна сторона
(постачальник) зобов'язується надавати
другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання. Стаття 625 ЦК
України передбачає, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Отже, висновки суду першої інстанції є
правильними, вони ґрунтуються на
обставинах, які встановлені в судовому
засіданні, підстав для скасування
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги не вбачається. За
таких обставин відповідно до правил ч. 1
ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314-315 ЦПК
України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Стахановського міського суду
Луганської області від 24 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:________________
Судді:________________________