АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №2-216/12 № апеляційного
провадження:22-ц/796/267/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Парамонов
М.Л.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Побірченко Т.І. 05
лютого 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді
Побірченко Т.І.

суддів
Невідомої Т.О., Пікуль А.А.
при секретарі
Коваленко Н.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою з доповненнями ОСОБА_3 на
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 11 липня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Райдуга», треті особи:
ОСОБА_7, Радомишльська районна державна
адміністрація Житомирської області
про визнання рішень, правочинів
недійсними,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями «Райдуга»,
треті особи: ОСОБА_7, Радомишльська
районна державна адміністрація
Житомирської області про визнання
недійсними рішень, правочинів (договір
дарування) щодо безкоштовної передачі
42% та 33% частки у статутному капіталі
Товариства на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_5;
рішення загальних зборів учасників ТОВ
«Райдуга» від 12.05.2005 року (протокол №1),
від 12.05.2006 року (протокол №4), від 20.05.2006
року (протокол №5), від 22.05.2006 року
(протокол №6). Посилається на те, що з
06.10.1984 року вона перебуває у шлюбі з
ОСОБА_4; з 14.02.2000 року останній за її
згодою був включений до складу
засновників ТОВ «Райдуга», з
визначеною часткою у статутному
капіталі у розмірі 75 %, що становило 7 969
грн., зазначена сума була спільною
сумісною власністю подружжя. Другим
учасником (засновником) Товариства був
ОСОБА_7, який мав у статутному капіталі
частку у розмірі 25 %, що становило 2 657
грн. Відповідно до рішення загальних
зборів учасників ТОВ «Райдуга» від
12.05.2005 року, нотаріально посвідченим
договором ОСОБА_4 передав безкоштовно
(подарував) згідно заяви 42% своєї частки
у статутному фонді Товариства новим
учасникам ОСОБА_6 та ОСОБА_5 - відповідно
20,5% та 21,5%. Цим же рішенням внесено зміни
до назви Товариства і затверджено
Статут Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Райдуга». В подальшому,
рішенням загальних зборів учасників
Товариства згідно протоколів № 4 від
12.05.2006 року, № 5 від 20.05.2006 року та № 6 від
22.05.2006 року ОСОБА_4 виключений з числа
учасників Товариства без згоди ОСОБА_3,
втративши корпоративні права на частку
у статутному капіталі, що спільно
належали і їй; зменшено статутний фонд
Товариства і розподілено його між
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в рівних частках - по 50 %
кожному.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 11 липня 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі з
доповненнями ОСОБА_3 просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позов у повному обсязі,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення позивача ОСОБА_3,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

За умовами ч.3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.ст.256,257 ЦК
України, позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
порушеного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст.267 ЦК України, позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові. Якщо суд визнає
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно ст.65 СК України (ст.23 КпШС
України -до 01.01.2004 року) при укладенні
договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя.

Судом встановлено, що 06.09.1994 року
було засноване ТОВ «Райдуга», згідно
протоколу загальних зборів учасників
Товариства від 14.02.2000 року ОСОБА_4
включений до складу засновників ТОВ
«Райдуга» із часткою в уставному фонді
- 75%, що становило 7 969 грн., другим
учасником Товариства був ОСОБА_7
відповідно із часткою - 25%, що становило
2 657 грн.. Відповідно до рішення
загальних зборів учасників ТОВ
«Райдуга» від 12.05.2005 року та договору
про діяльність сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Райдуга» ОСОБА_4 передав
безкоштовно згідно заяви 42 % всіх своїх
активів і пасивів, прав і обов'язків
учасника новим учасникам - ОСОБА_6 та
ОСОБА_5, відповідно 20,5% та 21,5%.

Відповідно до п.6.1 даного Статуту
статутний фонд розподілявся між
учасниками на частки: ОСОБА_4 - 33%, ОСОБА_6
- 33%, ОСОБА_5 - 34% (т.1 а.с.14-17,18).

Згідно рішення загальних зборів
учасників СТОВ з іноземними
інвестиціями «Райдуга» відповідно до
протоколів № 4 від 12.05.2006 року, № 5 від
20.05.2006 року,№ 6 від 22.05.2006 року (т.1 а.с.19-21)
ОСОБА_4 був виключений із числа
учасників Товариства; відповідно п.6.1
Статуту викладено в новій редакції:
«Для забезпечення діяльності
товариства учасниками створено
статутний фонд у розмірі 150 000 грн. за
рахунок внесків учасників товариства
(майном та грошима). Статутний фонд
товариства розподіляється між
учасниками товариства наступним чином:
ОСОБА_6 - 50% статутного фонду, ОСОБА_5 - 50 %
статутного фонду».

Рішеннями Господарського суду
Житомирської області від 15.07.2008 року та
від 16.04.2009 року в задоволенні позовів
ОСОБА_4 до Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Райдуга»,
Радомишльської районної державної
адміністрації Житомирської області -
Державного реєстратора щодо
скасування державної реєстрації
юридичної особи, визнання недійсними
змін до установчих документів,
поновлення прав засновника та визнання
права власності та про визнання
недійсними протоколів загальних
зборів Товариства від 12.05.2005 року
(протокол №1), №4 від 12.05.2006 року, №5 від
20.05.2006 року та №6 від 22.05.2006 року,
визнання недійсними змін до статутних
та установчих документів відмовлено
(т.2 а.с.136-139).

Таким чином, обставини, що з того
часу ОСОБА_4 вже не є учасником СТОВ з
іноземними інвестиціями «Райдуга»
встановлені судовими рішеннями і не
підлягають розгляду в даній цивільній
справі.

Посилання ОСОБА_3 на те, що
вищевказані правочини ОСОБА_4 укладав
без її згоди, перебуваючи з нею в шлюбі,
та про їх існування вона дізналася лише
у 2008 році, а тому вони мають бути
визнані недійсними, безпідставні.
Згідно положень ст. 65 СК України, (ст.23
КпШС України - до 01.01.2004 року) при
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Встановлено, що
шлюб не розірваний, майнових претензій
до відповідача ОСОБА_4 не заявлялося.
Доказів того, що про оспорювані
правочини вона дізналася від свого
чоловіка ОСОБА_4 лише у 2008 році,
відсутні.

Всупереч положенням ст.60 ЦПК
України, ОСОБА_3 не надала жодного
допустимого та належного доказу на
підтвердження своїх посилань. А також
пропустивши строк позовної давності не
зверталася до суду із заявою про його
поновлення.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши надані докази, суд прийшов
до вірного висновку про відмову в
задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та не
впливають на законність ухваленого
рішення. Рішення відповідає вимогам
матеріального та процесуального
закону, підстав для його скасування з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,314,317,319
ЦПК України, колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу з доповненнями
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 11 липня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

В касаційному порядку може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий-