АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3329/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Сухоруков А. О. Доповідач - Куценко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

07 травня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»,

на рішення Самарського районного суду
м. Дніпропетровська від 10 лютого 2014
року, по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «Альфа-Банк» у листопаді 2013 року
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, що ЗАТ «Альфа-Банк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Альфа-Банк» та ОСОБА_2 30.04.2008 року
укладено кредитний договір № 700006524, за
умовами якого ОСОБА_2 було надано
кредит в сумі 29449, 83 доларів США зі
сплатою 14,5 % річних з кінцевим терміном
повернення 01.05.2014 року.

В забезпечення виконання кредитного
договору 30.04.2008 року між позивачем та
ОСОБА_3 було укладено договір поруки №
700006524-П.

Прийняті на себе зобов'язання ОСОБА_2
не виконала, внаслідок чого станом на
16.09.2013 року утворилась заборгованість
у розмірі 92400, 50 грн., яку позивач
просить стягнути солідарно з
відповідачів.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав
посилаючись на те, що в наслідок
підвищення банком 01.09.2008 року в
односторонньому порядку відсоткової
ставки за кредитом з 14.5% до 16.5% річних,
про що він був повідомлений, але своєї
згоди на це не давав, тому вважає
договір поруки припиненим.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала,
посилаючись на те, що вона сплачувала
платежі з невеликими затримками,
вважає, що у банка не було підстав для
підвищення відсотків, також вважає, що
сума пені станом на 12.12.2013 року складає
209,11 грн.

Рішенням Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 10.02.2014 року
позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк»
задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2
на користь позивача пеню за кредитним
договором в сумі 26004, 89 грн., та судові
витрати в сумі 260 грн. 05 коп. /а.с. 169-173/.

З рішенням суду не погодився позивач
ПАТ «Альфа-Банк», та звернулося до суду
з апеляційною скаргою в якій просить
рішення суду скасувати, та увалить
нове, яким задовольнити їх позовні
вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, рішення суду скасуванню в
частині відмови в задоволенні вимог
про стягнення заборгованості за
кредитним договором та відсоткам,
відповідно до п.3, 4 ст. 309 ЦПК України, з
наступних підстав.

Судом встановлено, що між ЗАТ
«Альфа-Банк», правонаступником якого є
ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_2 30.04.2008 року
було укладено кредитний договір №
700006524, за умовами якого ОСОБА_2 було
надано кредит в сумі в сумі 29449, 83
доларів США зі сплатою 14,5 % річних з
кінцевим терміном повернення 01.05.2014
року, для придбання автомобіля Daihatsu
Terios, 2008 року випуску /а.с. 4, 6/.

Також було складено графік платежів та
розрахунку сукупної вартості кредиту
/а.с. 7-9/.

В забезпечення виконання кредитного
договору 30.04.2008 року між позивачем та
ОСОБА_3 було укладено договір поруки №
700006524-П /а.с. 16-17/.

Починаючи з 01.09.2008 року відсоткова
ставка за користування кредитом
змінилася та була встановлена на рівні
16,5% річних, про що було повідомлено
боржника ОСОБА_2 /а.с. 12,13/.

Рішенням Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 20.02.2012 року ОСОБА_2
відмовлено в задоволенні позовних
вимог до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання
кредитного договору частково
недійсним. Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 07.05.2012
року рішення залишено без змін /а.с.
145-147/.

Прийняті на себе зобов'язання ОСОБА_2
не виконала, внаслідок чого станом на
16.09.2013 року утворилась заборгованість
у розмірі 92400, 50 грн., яка складається з
заборгованості за кредитом в сумі 64959, 11
грн., заборгованості по відсоткам в
сумі 1436, 50 грн., та пені в сумі 26004, 89 грн.,
яку позивач просить стягнути солідарно
з відповідачів.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що позовні вимоги
ПАТ «Альфа-Банк» підлягають
частковому задоволенню, а саме тільки в
частині стягнення з ОСОБА_2 пені в сумі
26004, 89 грн.

Але з таким висновком суду погодитися
не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог закону, інших актів
цивільного законодавства у
встановлений договором строк, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язань не допускається.
Договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Згідно ч.ч.1, 4 ст. 631 ЦК України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.
Закінчення строку не звільняє сторони
від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

За таких обставин, суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку, що
позовні вимоги про стягнення
заборгованості за кредитним договором
з поручителя ОСОБА_3 задоволенню не
підлягають, так як поручитель не давав
згоди на зміну основного зобов'язання,
договором поруки можливість зміни
розміру процентів за основним
зобов'язанням не передбачено,
додаткова угода на цю зміну не
укладалась.

Відносно висновків суду щодо відмови
ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості за кредитним договором
з тих підстав, що банк несвоєчасно
повідомив її про підвищення процентної
ставки, то з ними погодитися неможна.

Згідно вищевказаного кредитного
договору банк мав право в
односторонньому порядку збільшувати
розмір процентної ставки за
користування кредитом, про що банк
зобов'язаний був надіслати на адресу
позичальника письмове повідомлення.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач 01.09.2008 року повідомив боржника
про підвищення відсоткової ставки /а.с.
12, 13/.

Відповідно до ч.3 ст. 653 ЦК України у разі
зміни договору зобов'язання змінюється
з моменту досягнення домовленості про
зміну договору, якщо інше не
встановлено договором чи не обумовлено
характером його зміни.

Якщо сторони досягли домовленості
згідно з положеннями ст. 207, 640 ЦК
України та уклали кредитний договір, в
якому передбачили умови підвищення
процентної ставки, то вони мають
виконуватися, а момент досягнення
домовленості вважається таким, що
настав. Тобто, спочатку відбувається
зміна процентної ставки, а потім
надсилається повідомлення про це.

Згідно вищевказаного кредитного
договору банк мав право в
односторонньому порядку збільшувати
розмір процентної ставки за
користування кредитом, про що банк
зобов'язаний був надіслати на адресу
позичальника письмове повідомлення.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач 01.09.2008 року повідомив боржника
про підвищення відсоткової ставки /а.с.
12, 13/.

Таким чином, через те, що договір був
укладений до 10.01.2009 року і в ньому
сторони досягли домовленості про те, що
банк має право в односторонньому
порядку змінити процентну ставку, то це
вже є домовленістю сторін, таке рішення
прийнято також до 10.01.2009 року, а тому
підлягають задоволенню вимоги про
стягнення з боржника заборгованості за
кредитним договором та відсоткам.

Відносно заяви ОСОБА_2 про зменшення
розміру неустойки /153-155/, то вони також
не підлягають задоволенню через те, що
відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Будь-яких істотних
обставин відповідачем суду надано не
було.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
в частині відмови в задоволенні
позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості за кредитним договором
та заборгованості по відсоткам за
користування кредитом підлягає
скасуванню, а вимоги підлягають
задоволенню. В іншій частині рішення
необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк» -
задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 10 лютого 2014 року
- скасувати.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк» -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» заборгованість за
кредитним договором № 700006524 від 30
квітня 2008 року в сумі 92400, 50 грн., яка
складається з заборгованості за
кредитом в сумі 64959, 11 грн.,
заборгованості по відсоткам в сумі 1436,
50 грн. та пені в сумі 26004, 89 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк» судові витрати в сумі 693
грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді :