Справа № 226/502/14-ц
Справа № 2/226/291/2014
Димитровський міський суд Донецької
головуючого - судді
за участю представника позивача
за участю відповідача
за участю представників третьої особи
ОСОБА_4, Сідак О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Димитров Донецької
області справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про звільнення майна з-під
До Димитровського міського суду
Донецької області звернулася ОСОБА_1 з
позовом до ОСОБА_3 про звільнення майна
з-під арешту. В обґрунтування позовних
вимог вказала, що 21.12.2007 р. вона
зареєструвала шлюб з відповідачем
ОСОБА_3 та живе з ним на час направлення
позову до суду. 29.10.2013 р. державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Димитровського
міського управління юстиції Донецької
області Сідак О.В. була винесена
постанова про арешт майна відповідача
ОСОБА_3 та оголошення заборони на його
відчудження, якою накладено арешт на
житловий будинок АДРЕСА_2. Постанова
про арешт майна винесена у зв'язку з
виконавчим провадженням по стягненню з
відповідача, ОСОБА_3 за рішенням
Гагарінського районного суду м.
Севастополя від 28.02.2003 р. аліментів на
користь третьої особи ОСОБА_7 у poзмipi ?
частини вcix видів його зapoбітку.

Позивачка вважає що дії державного
виконавця Сідак О.В. є незаконними з
наступних підстав:

Вказаний будинок придбаний ОСОБА_3
19.08.2008 р. на піставі договору міни,
посвідченого приватним нотаріусом
Димитровського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, зареєстрованого в peєcтpi
за № 6844. При цьому, на час придбання
будинку, вона з відповідачем вже
перебували у юридичному шлюбі.
Вищевказані обставини окрім свідоцтва
про шлюб підтверджуються договором
міни, витягом з державного реєстру
правочинів, витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
витягом з реєстру прав власності на
нерухоме майно.

На думку позивачки державним
виконавцем порушується її право
власності на ? частку будинку АДРЕСА_2 i
незаконно заарештовано майно, на яке у
зв'язку з відсутністю виділу частки
майна співвласнику в натурі не може
бути накладене стягнення.

У судовому засіданні позивачка
підтримала свої позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 підтримав позовні
вимоги позивачки та пояснив, що 21.12.2007 р.
він зареєстрував шлюб з позивачкою
ОСОБА_1 та живе з нею на час направлення
позову до суду. Фактично квартира за
адресою: АДРЕСА_1 належала ОСОБА_1 про що
свідчить копія її паспорту згідно якої
вона була прописана у даній квартирі з
11.08.2000 р. 19.08.2008 р. він, шляхом оформлення
договору міни, який було оформлено
приватним нотаріусом Димитровського
міського нотаріального округу
Донецької області ОСОБА_8, реєстр № 6844,
передав ОСОБА_10 у власність квартиру за
адресою: АДРЕСА_1, який, у свою чергу,
передав йому належний йому будинок за
адресою: АДРЕСА_2. Таким чином, фактично
будинок за адресою: АДРЕСА_2 належить
позивачці, так як міна передбачає
рівноцінну передачу майна, в даному
випадку об'єктів нерухомості. Крім
того, відповідач звернув увагу, що він
не був повідомлений представниками
відділу державної виконавчої служби
Димитровського міського управління
юстиції Донецької області про
накладення арешту на будинок, чим були
порушені його конституційні права на
власність, так як він ніколи не
проживав за адресою: АДРЕСА_3.

Представники відділу державної
виконавчої служби Димитровського
міського управління юстиції Донецької
області та представники відділу
державної виконавчої служби
Красноармійського міськрайонного
управління юстиції Донецької області
заперечували проти задоволення
позовних вимог так як накладення
арешту на майно є однією з форм
забезпечення відповідачем рішення
суду, в даному випадку виплату
аліментів на утримання дитини.

Суд, вислухавши доводи позивачки,
відповідача, представників третіх осіб
вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
звільнення майна з-під арешту підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено. Згідно паспорта
громадянина України ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою:
будинок АДРЕСА_2 з 23.09.2008 р. До цього була
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. (а. с.
5-6, 54).

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 21.12.2007 р.
Після реєстрації шлюбу подружжю
присвоєно прізвище ОСОБА_1. (а. с. 9).

Згідно витягу з державного реестру
права власності на нерухоме майно,
витягу Державного реєстру речових прав
на нерухоме майно про реестрацію
обтяження, будинок за адресою: АДРЕСА_2,
належить ОСОБА_3 на підставі договіру
міни, укладеного 19.08.2008 р., який було
оформлено приватним нотаріусом
Димитровського міського нотаріального
округу Донецької області ОСОБА_8,
реєстр № 6844. (а. с. 10-13).

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу
України майно, придбане подружжям за
час шлюбу, належить чоловікові та жінці
на пpaвi загальної сумісної власності.

Згідно ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним iз
подружжя укладено договір в iнтepecax ciм'ї,
то гроші, майно, які були одержані за
цим договором, є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, будинок АДРЕСА_2 є спільною
сумісною власністю подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 63 СК України, дружина та
чоловік мають piвні права на володіння,
користування i розпоряджання майном, що
належить їм на пpaвi спільної сумісної
власності.

Згідно ст. 73 СК України, за
зобов'язаннями одного з подружжя
стягнення може бути накладено лише на
його особисте майно i на частку у праві
спільної сумісної власності подружжя,
яка виділена йому в натурі.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_2
між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не розділявся,
частка у пpaвi спільної сумісної
власності на цей будинок ОСОБА_3 в
натурі не виділялась

Суд критично відноситься до доводів
представника відділу державної
виконавчої служби Димитровського
міського управління юстиції Донецької
області та представника відділу
державної виконавчої служби
Красноармійського міськрайонного
управління юстиції Донецької області,
які наполягали на тому що накладення
арешту на майно є однією з форм
забезпечення відповідачем рішення
суду, в даному випадку виплату
аліментів на утримання дитини. Разом з
тим представники не заперечували проти
того факту, що 13.02.2014 р. державним
виконавцем було винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження та
направлення виконавчого листа за
належністю до ВДВС Красноармійського
МРУЮ для утримання аліментів із
заробітної плати боржника, який працює
на ТОВ «ВП Фабрика снеків», що
розташована за адресою: м.
Красноармійськ вул. Добропільська, буд.
1. (а. с. 32-34).

Суд вважає, що накладення арешту
державним виконавцем державної
виконавчої служби Димитровського
міського управління юстиції Донецької
області на будинок за адресою: АДРЕСА_2
тим самим порушуються права власності
ОСОБА_1 на будинок АДРЕСА_2.

На підставі викладеного , керуючись ст.
386 ЦК України, ст.ст. 60, 63, 73 Сімейного
кодексу, ст. ст. 3, 5, 7, 8, 10, 14, 57-60, 79, 88, 208-209,
212-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення
майна з-під арешту задовольнити.

Звільнити з-під арешту будинок
розташований за адресою: АДРЕСА_2, який
належить ОСОБА_3 на підставі договору
міни № 044775 від 19.08.2008 р., зареєстрований
приватним нотаріусом Димитровського
міського нотаріального округу
Донецької області, реєстр 6844, на який
29.10.2013 р. накладено арешт державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Димитровського
міського управління юстиції.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення може бути подано Апеляційному
суду Донецької області через
Димитровський міський суд протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення може бути
подана Апеляційному суду Донецької
області через Димитровський міський
суд протягом десяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Димитровського міського

суду Донецької області
І.Г. Перекупка