АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3545/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Католікян М. О. Доповідач - Ремез
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

Головуючого - Ремеза В.А.

суддів - Міхеєвої В.Ю., Свистунової О.В.

при секретарі - Єремейчук О.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2,

на рішення Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 26 лютого 2014р. за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк», треті особи - приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, Бабушкінський відділ
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2012р. ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ПАТ «Родовід Банк», треті
особи - приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
Бабушкінський відділ державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню, посилаючись на
те, що 30.06.2009р. приватним нотаріусом
ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис,
яким запропоновано звернути стягнення
на нерухоме майно: кв. АДРЕСА_1. При
цьому виконавчий напис не підлягає
виконанню, оскільки його вчинено з
порушенням вимог законодавства
України, оскільки нотаріус не мав
документів, які б свідчили про
безспірність вимог Банку, а тому
позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 26.02.2014р. ОСОБА_2 у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати і ухвалити по
справі нове рішення, яким задовольнити
його позовні вимоги у повному обсязі,
посилаючись на те, що судом неправильно
були застосовані норми матеріального
права, та порушені норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив із того, що з матеріалів справи
не вбачається, що при вчиненні
виконавчого напису нотаріус порушив
положення Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України №20/5 від
03.03.2004р., а також вимоги чинного
законодавства, а саме по собі
оскарження позивачем договору іпотеки
на час вчинення виконавчого напису не
свідчить про порушення прав позивача,
оскільки приватний нотаріус не був про
це обізнаний.

Проте колегія суддів не може
погодитися із вказаними висновками з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
05.02.2007р. між ВАТ «Родовід Банк»
правонаступником якого є відповідач по
справі ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір
№35.1/СЖ-011-07.1, за яким позивачем було
отримано кредитні кошти у розмірі 60 000
доларів США. В той же день між сторонами
на забезпечення кредитних зобов'язань
було укладено договір іпотеки, згідно
якого позивач передав в іпотеку
відповідачу належну йому кв. АДРЕСА_1.

Згідно положень п. 2.1.6. договору
іпотеки, у випадку невиконання, чи не
належного виконання Іпотекодавцем
зобов'язань за кредитним договором,
Банк має право задовольнити свої
вимоги за рахунок предмету іпотеки
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки та його реалізації.

ОСОБА_2 належним чином не виконував
зобов'язання за кредитним договором
стосовно своєчасного повернення сум
отриманого кредиту та своєчасної
оплати нарахованих за користування
кредитними коштами відсотків у
встановлені договором строки, тому
виникла заборгованість, у зв'язку з чим
15.05.2009р. Банк направив позивачу
вимогу/іпотечне повідомлення про
усунення порушень, відповідно до якої
вимагав усунення порушень та сплати
заборгованості за кредитним договором
в сумі 9 073,26 доларів США протягом 10 днів
з моменту отримання вимоги. Вимога
отримана ОСОБА_2 21.05.2009р. (а.с.29), однак
позивач не сплатив вказану суму
заборгованості Банку.

30.06.2009р. приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий
напис, що зареєстрований в реєстрі під
№ 545, та запропоновано звернути
стягнення на нерухоме майно, а саме: кв.
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_2, в рахунок задоволення вимог
акціонерного товариства «Родовід
Банк», правонаступником якого
відповідач по справі у розмірі 58 497,41
доларів США, що складається із:
заборгованості за простроченим
кредитом - 51 000 доларів США,
заборгованості по простроченим
відсоткам за користування кредитом в
сумі 5 932,58доларів США, пені в сумі 1
564,83долара США (а.с.130).

Здійснення виконавчого напису
нотаріусом регулюється ст.ст. 87-91
Закону України «Про нотаріат»,
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.06.1999р. № 1172 «Про затвердження
переліку документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів»,
Інструкцією про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженою наказом Міністерства
юстиції України від 03.03.2004р. № 20/5.

Згідно ст.87 Закону України «Про
нотаріат», для стягнення грошових сум
або витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість. Перелік документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно із п. 283 Інструкції, вчинення
виконавчого напису в разі порушення
основного зобов'язання здійснюється
нотаріусом після спливу тридцяти днів
з моменту одержання боржником
письмової вимоги про усунення
порушень.

Відповідно до ч. 1 п. 284 Інструкції,
нотаріус вчиняє виконавчий напис якщо
подані документи підтверджують
безспірність заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем.

Заборгованість або інша
відповідальність боржника визнається
безспірною і не потребує додаткового
доказування у випадках, якщо подані для
вчинення виконавчого напису документи
передбачені Переліком документів, за
якими стягнення заборгованості
проводиться у безспірному порядку,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Переліку документів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів, для одержання виконавчого
напису подаються: а) оригінал
нотаріально посвідченої угоди, що
передбачає сплату грошових сум,
передачу або повернення майна, а також
право звернення стягнення на
заставлене майно; б) документи, що
підтверджують безспірність
заборгованості боржника та
встановлюють прострочення виконання
зобов'язання.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, сума боргу, яка була зазначена у
досудовій вимозі від 15.05.2009р. у
подальшому була змінена стягувачем і
не збігалася із сумою заборгованості,
яка зазначена у виконавчому написі.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що нотаріусом не було дотримано
вимог п. 283 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, оскільки у виконавчому написі,
вчиненому нотаріусом 30.06.2009р. сума
заборгованості за кредитним договором
була суттєво збільшена, відносно суми,
яка вказана у досудовій вимозі, а тому
вчинений нотаріусом виконавчий напис
від 30.06.2009р. слід визнати таким, що не
підлягає виконанню.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні
позову, на ці обставини та вимоги
закону уваги не звернув, не перевірив
належним чином доводи позивача та не
дав їм оцінки з огляду на вимоги
законодавства, яким регулюються
виниклі між сторонами правовідносини
про те, що виконавчий напис вчиняється
лише при подачі документів, що
підтверджують безспірність
заборгованості боржника, наявним у
справі повідомленням банком позивача
про суму заборгованості та заяві і
розрахункам, поданим банком нотаріусу
для вчинення виконавчого напису, за
якими сума заборгованості має
розбіжності з тією сумою, на яку було
звернуто стягнення нотаріусом.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню
на підставі ст. 309 ЦПК України з
ухваленням по справі нового рішення
про задоволення позовних вимог ОСОБА_2
та визнати таким, що не підлягає
виконанню виконавчий напис, вчинений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 30.06.2009р.,
зареєстрований в реєстрі за № 545.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,316 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 26 лютого 2014р.
скасувати.

Визнати таким, що не підлягає виконанню
виконавчий напис, вчинений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 30 червня
2009р., зареєстрований в реєстрі під № 545
щодо звернення стягнення на нерухоме
майно - кв. АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2.

Рішення апеляційного суду вступає в
силу з моменту проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді