Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 року
Личаківський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді -
Мармаша В.Я.

при секретарі -
Магеровській Ю.Я.

з участю позивача -
ОСОБА_1

представника позивача -
ОСОБА_2

представника відповідача -
Гарасим Р.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про стягнення середнього
заробітку за час затримки виконання
рішення суду, суд, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача, яким просив стягнути з
останнього середній заробіток за час
затримки виконання рішення суду в
період з 24.06.2009р. по 13.01.2010р. в сумі 23696,96
грн. Пред'явлений позов мотивує тим, що
постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 24.06.2009р.,
серед іншого, його було поновлено на
посаді старшого оперуповноваженого з
особливо важливих справ відділення
боротьби з незаконним відшкодуванням
ПДВ відділу протидії незаконному
відшкодуванню ПДВ та викриття злочинів
у кредитно-фінансовій сфері
оперативного управління УПМ ДПА у
Львівській області. Проте вказане
рішення суду, замість негайного
виконання, було виконано лише 13.01.2010.
Оскільки після звільнення він ніде не
працював, то в період з 24.06.2009 по 13.01.2010р.
фактично перебував у вимушеному
прогулі.

Позивач та його представник у судовому
засіданні позов підтримали із
аналогічних викладеним у позовній
заяві підстав.

Представник відповідача Гарасим Р.П. у
судовому засіданні проти позову
заперечила, пояснивши, що
правовідносини з приводу проходження
служби в органах податкової міліції не
є трудовими, на них поширюються вимоги
спеціального законодавства, а саме ЗУ
«Про міліцію», Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою КМ УРСР від 29.07.1991р. № 114,
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ, а не вимоги КЗпПУ, у
зв'язку з чим відсутні правові підстави
для виплати позивачу середнього
заробітку згідно ст. 236 КЗпПУ за час
затримки негайного виконання рішення
суду про поновлення його на посаді в
органах податкової міліції.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши та
перевіривши зібрані у справі докази,
суд вважає, що позов слід задовольнити
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Судом встановлено, що постановою
Львівського окружного
адміністративного суду від 24.06.2009р.,
серед іншого, позивача було поновлено
на посаді старшого оперуповноваженого
з особливо важливих справ відділення
боротьби з незаконним відшкодуванням
ПДВ відділу протидії незаконному
відшкодуванню ПДВ та викриття злочинів
у кредитно-фінансовій сфері
оперативного управління УПМ ДПА у
Львівській області. Сторони та їх
представники приймали участь у
розгляді даної справи. Постанова суду в
частині поновлення позивача на посаді
була допущена до негайного виконання.
Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10.12.2009р.
постанова Львівського окружного
адміністративного суду від 24.06.2009р.
була змінена в частині мотивів, в решті
- залишена без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України
рішення про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, прийняте органом, який
розглядає трудовий спір, підлягає
негайному виконанню. При цьому,
виходячи зі змісту ст.ст. 24, 31, ч. 5 ст. 235
КЗпП України, ст. 76 Закону України "Про
виконавче провадження", негайне
виконання рішення суду означає
обов'язок, а не право власника негайно
після проголошення судового рішення
видати наказ (розпорядження) про
поновлення працівника на роботі і
фактично допустити його до виконання
попередніх обов'язків. Відповідно до
ст. 77 Закону України "Про виконавче
провадження" в редакції, яка була
чинною на час виникнення спірних
правовідносин, рішення про поновлення
на роботі незаконно звільненого
працівника виконується негайно.
Виконання рішення вважається
завершеним з моменту фактичного
допущення зазначеного працівника до
виконання попередніх обов'язків на
підставі відповідного акта органу, що
прийняв незаконне рішення про
звільнення або переведення працівника.

На даний час відповідач є
правонаступником Державної податкової
адміністрації у Львівській області.
Судом встановлено, що 13.01.2010 ДПА у
Львівській області наказом № 4-о
позивача було поновлено на посаді
старшого оперуповноваженого з
особливо важливих справ відділення
боротьби з незаконним відшкодуванням
ПДВ відділу протидії незаконному
відшкодуванню ПДВ та викриття злочинів
у кредитно-фінансовій сфері
оперативного управління УПМ ДПА у
Львівській області. Таким чином,
позивач всупереч вимог закону був
поновлений на роботі лише 13.01.2010р.

Згідно ст. 236 КЗпП України, у разі
затримки власником або уповноваженим
ним органом виконання рішення органу,
який розглядав трудовий спір про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника, цей орган виносить
ухвалу про виплату йому середнього
заробітку або різниці в заробітку за
час затримки.

При цьому заперечення представника
відповідача на позов з підстав того, що
правовідносини з приводу проходження
служби в органах податкової міліції не
є трудовими, й на них поширюються
виключно вимоги спеціального
законодавства, а саме ЗУ «Про міліцію»,
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою КМ УРСР від
29.07.1991р. № 114, Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ, є
необґрунтованими, оскільки положення
КЗпПУ застосовуються до правовідносин
з приводу проходження публічної служби
у частині, що не суперечать вимогам
спеціального законодавства. Положення
ст. 236 КЗпПУ цим вимогам не суперечить, а
тому підлягає застосуванню до спірних
правовідносин.

Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06.11.1992р. № 9 „Про
практику розгляду судами трудових
спорів" передбачено, що у випадках
стягнення на користь працівника
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу у зв'язку з незаконним
звільненням або переведенням,
відстороненням від роботи, невиконання
рішення про поновлення на роботі,
затримкою видачі трудової книжки або
розрахунку він визначається за
загальними правилами обчислення
середнього заробітку, виходячи із
заробітку за останні два календарні
місяці роботи.

Таким чином, суд приходить до висновку
про наявність затримки виконання
рішення суду з вини роботодавця та
наявності підстав для стягнення
середнього заробітку за час затримки.
Розмір вказаної виплати суд обчислює
відповідно до положень Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою КМУ від
08.02.1995р. № 100. З довідки відповідача від
19.06.2009р. № 05-32-183 вбачається, що
середньомісячна заробітна плата
позивача за два останні місяці, що
передували звільненню становила 3409,64
грн., а середньоденна заробітна плата
170,48 грн. Виходячи із вищенаведеного,
суд вважає, що здійснений позивачем
розрахунок середнього заробітку за час
затримки виконання рішення суду в
період з 24.06.2009р. по 13.01.2010р., що в сумі
становить 23696,96 грн., не виходить за межі
обгрунтованих позовних вимог із
розрахунку 140 робочих днів вимушеного
прогулу, а тому вказана сума за
вирахуванням відповідних внесків та
платежів підлягає стягненню із
відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. З, 4, 10, 11, 60, 61, 212-215 ЦПК України,
ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 24, 31, 235, 236,
237-1 КЗпП України, ст.ст. 76, 77 Закону
України "Про виконавче провадження",
суд,-

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити.

Стягнути з Головного управління
Міндоходів у Львівській області на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу у зв'язку з
затримкою виконання рішення суду в
період з 24.06.2009р. по 13.01.2010р. в сумі 23696,96
грн. за вирахуванням відповідних
внесків та платежів.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Львівської області в порядку і строки
передбачені ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя
Мармаш В.Я.