Справа № 654/5252/13-ц
Провадження №2/654/113/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2014 року Голопристанський
районний суд Херсонської області в
складі:

головуючого судді Третьякова І.В.,

при секретарі Бакай В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Гола Пристань
Херсонської області цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

в с т а н
о в и в:

26.11.2013 року позивач звернувся до суду з
вказаним позовом посилаючись на те, що
22.01.2008 року Закрите акціонерне
товариство «Акцент Банк», в подальшому
публічне акціонерне товариство
«Акцент Банк» та ОСОБА_1 уклали
кредитний договір № ABQ3RX05280071
відповідач отримала кредит в розмірі
6238,14 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12.00% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Відповідачем було
підтверджено свою згоду на те, що
підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка», про що свідчить підпис
відповідача у заяві. Відповідно до умов
договору погашення заборгованості
здійснюється щомісячно в період
сплати, позичальник повинен надати
Банку грошові кошти для погашення
заборгованості за Кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно Угоди.
Відповідач свої зобов'язання належним
чином не виконав, в результаті чого
станом на 07.11.2013 року має
заборгованість за кредитним договором
- 48269,08 грн. Тому позивач просить
стягнути з відповідача на їх користь
48269,08 грн. та судові витрати по справі.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
просила суд задовільнити позов на
підставах вказаних в позовній заяві, та
просила стягнути з відповідача на їх
користь заборгованість за кредитним
договором - 48269,08 грн. та судові витрати
по справі сплачений при подачі
позовної заяви до суду, що
підтверджується квитанцією яка
міститься в матеріалах справи.

Відповідач та представник
відповідача ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилися, надали суду заяву, в якій
просять розглядати позов за їх
відсутності, позов не визнали, просили
відмовити в позові в зв'язку з
пропуском строку позовної давності.
Представник позивача надав
заперечення, в яких зазначив, що ОСОБА_1
22.01.2008 року подав заяву до КБ «А-Банк» на
отримання кредиту в розмірі 6238,15 грн.,
та отримав кредитні кошти в розмірі
6238,15 грн. які надавались останньому
строком на два роки, тобто до 22.01.2010
року. Представник відповідача вважає,
що на момент звернення позивача з
позовом минуло більше 3 років 10 місяців,
тобто з пропуском встановленого
законом трирічного строку, тому
просить відмовити в задоволенні
позовних вимог ПАТ «Акцент-банк» про
стягнення з ОСОБА_1 кредитної
заборгованості за договором від 22.01.20007
року в сумі 48269,08 грн. на підставі ст.ст.
256, 257, 258, 267 ЦК України у зв'язку з
пропуском позовної давності.

Заслухавши представника
позивача, дослідивши та оголосивши
матеріали справи, суд прийшов до
наступного висновку.

Під час судового розгляду
встановлено, що 22.01.2008 р. між позивачем
та відповідачем був укладений
кредитний договір № ABQ3RX05280071 , за яким
позивач надав відповідачеві кредит в
сумі 6238,14 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,00% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом строком до 22.01.2010 року ( а.с. 5-12).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, в
редакції що діяла на момент укладення
договору, за договором кредиту банк або
інша фінансова установа зобовязується
надати грошові кошти позичальникові, а
позичальник зобовязується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Банк взяті на себе зобов'язання за
кредитним договором належним чином
виконав.

Відповідно до розрахунку
наданого позивачем відповідач порушив
умови договору, внаслідок чого
утворилась заборгованість.

Враховуючи наданий позивачем
розрахунок суми позову за кредитним
договором сума основного боргу по
кредиту складає 48269,08 грн., а саме:

3331,49грн. - заборгованість за
кредитом;

228,62грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

1666,58грн. - заборгованість по
комісії за користування кредитом;

40267,67 - пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором, а також
штрафи відповідно до п 5.3 Умов та правил
надання банківських послуг;

500,00грн. - штраф (фіксована частина);

2274,72грн. - штраф (процентна
складова).

Відповідно до п. 5.5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») терміни позовної
давності по вимогам про стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки - пені,
штрафів за даним Договором
встановлюється сторонами тривалістю 5
років.

Статтею 256 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог, відповідно до
ст. 258 ЦК України, законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю. Позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст..259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Таким чином, суд вважає неспроможною
заяву представника відповідача про
сплив позовної давності, оскільки
сплив позовної давності починається з
22.01.2010 року, з позовом банк звернувся
26.11.2013 року, відповідно до кредитного
договору сторони домовилися про
збільшення позовної давності по
вимогам про стягнення кредиту,
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки до 5 років. Тому
суд вважає, що на момент звернення до
суду позивачем не було пропущено строк
позовної давності.

При вказаних обставинах, суд
приходить до висновку, що позивач, як
кредитодавець, відновідно до положень
ст.1054 ЦК України має право вимагати від
ОСОБА_1, як позичальника, повернення
частини кредиту, що залишилась, та
сплати належних йому процентів.

Таким чином, позовні вимоги в частині
стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Акцент Банк» заборгованості за
кредитом в розмірі 3331,49 грн.,
заборгованість по процентам за
користування кредитом в розмірі 228,62
грн., заборгованості по комісії за
користування кредитом в розмірі 1666,58
грн., пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором в розмірі 40267,67
грн. та штраф (процентна ставка) в
розмірі 2274,72 підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України
різновидами неустойки є штраф та пеня,
які обчисляються у відсотках від суми
невиконаного або неналежного
виконання зобов'язання та у відсотках
від суми несвоєчасного виконання
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання, відповідно.

Штраф і пеня є формою неустойки, що має
складну подвійну правову природу. До
настання строку виконання зобов'язання
неустойка є способом його
забезпечення, а в разі невиконання
зобов'язання перетворюється на
відповідальність, яка спрямована на
компенсацію негативних для кредитора
наслідків порушення зобов'язання
боржником.

Згідно з ч.1 ст.61 Основного Закону
«ніхто не може бути двічі притягнений
до юридичної відповідальності одного
виду за одне й те саме правопорушення».

Враховуючи, що за несвоєчасне
виконання забов'язання відповідачем на
підставі п.п.5.1 Умов банк нарахував пеню
в сумі 40267,67 грн. Крім того, за порушення
позичальником строків платежів по будь
якому з грошових забов'язань на
підставі п.п.5.3 Умов банк нарахував
штраф в розмірі 500 грн. (фіксована
частина). Таким чином, за одне й те саме
порушення банк нарахував і пеню і
штраф, що є подвійною відповідальністю,
тобто є недопустимим, а тому позовна
вимога про стягнення штрафу в сумі 500
грн. задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином, суд приходить до
висновку про часткове задоволення
позову та стягнення судових витрат, які
підтверджені квитанціями пропорційно
до суми задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 256-258, 526, 549, 611, 1054
ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд -

в
и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1
(ІПН:НОМЕР_1) на користь публічного
акціонерного товариства «Акцент Банк»
(, рах. №0010, МФО 307770)
заборгованість по кредитному договору
№ ABQ3RX05280071 від 22.01.2008 року в сумі 47768,00
грн. (сорок сім тисяч сімчот шістдесят
вісім гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1
(ІПН:НОМЕР_1) на користь публічного
акціонерного товариства «Акцент Банк»
(, рах. №0001, МФО 307770)
суму судового збору в розмірі 477,68 грн.
(чотириста сімдесят сім гривень 68
копійок).

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене
до апеляційного суду Херсонської
області через Голопристанський
районний суд шляхом подачі апеляції
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
рішення.

Суддя
І. В.
Третьякова