Справа№751/3258/14
Провадження №6/751/1089/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста
Чернігова

у складі: головуючого-судді Мороз К. В.

при секретарі Шестак К.
В.

за участю заявників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судового засідання
справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
учасник третейського розгляду
Публічне акціонерне товариство
"Альфа-Банк" про скасування рішення
Постійно діючого третейського суду при
Всеукраїнській громадській
організації "Всеукраїнський
фінансовий союз" від 10 січня 2014 року по
справі № 2653-5/452/13 за позовом ПАТ
"Альфа-Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

Встановив:

Заявники звернулися до суду з заявою і
просять скасувати рішення Постійно
діючого третейського суду при
Всеукраїнській громадській
організації "Всеукраїнський
фінансовий союз" за № 2653-5/452/13, прийняте
10 січня 2014 року в м. Чернігів, за позовом
ПАТ "Альфа-Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором № 800006109 від 01.08.2008
року. Мотивуючи вимоги тим, що
відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про
третейські суди», Третейські суди в
порядку, передбаченому цим Законом,
можуть розглядати будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин, за
винятком справ у спорах щодо захисту
прав споживачів, у тому числі
споживачів послуг банку (кредитної
спілки). Зазначають, що на відносини між
ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачами, а
також на спір, що виник під час
виконання кредитного договору № 800006109
від 01.08.2008 року та інших угод, пов'язаних
із ним, розповсюджується дія ЗУ «Про
захист прав споживачів» та ППВСУ № 5
від 12.04.1996 року. Тому, відповідно до п. 1
ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України рішення
третейського суду підлягає скасуванню,
оскільки справа була не підвідомча
третейському суду.

Заявники ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судовому
засіданні заявлені вимоги підтримали,
просили задовольнити, посилаючись на
обставини викладені в заяві. ОСОБА_1
додатково пояснила, що договір поруки,
укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та
ОСОБА_2 та між ПАТ «Альфа-Банк» та
ОСОБА_3, є недійсним, оскільки 01.08.2008
року ОСОБА_2 знаходився за кордоном і
додаткові угоди ним не підписувалися.
ОСОБА_2 додатково пояснив, що 01.08.2008 року
він перебував за межами України.

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явилася, про дату слухання справи
сповіщено у встановленому порядку
згідно ст. 74 ЦПК України, від
представника заявника ОСОБА_4 надійшла
заява, в якій просить провести судове
засідання у справі № 751/3258/14 без участі
заявника ОСОБА_3 та її представника.

Представник учасника третейського
розгляду ПАТ «Альфа-Банк» в судове
засідання не з'явився, причини неявки
суду не повідомлені, про дату слухання
справи сповіщено у встановленому
порядку, згідно ст. 76 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 389-4 ЦПК України, суд
ухвалив заяву розглянути у відсутність
осіб, що не з'явилися.

Вислухавши осіб, які брали участь у
судовому засіданні, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що заява не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.08.2008 року між
ЗАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 800006109, згідно умов
якого ОСОБА_1 було надано кредит у сумі
97200,00 доларів США зі сплатою 20,25 % річних
та строком повернення до 01.08.2023 року,
цільове використання кредиту: на
часткову оплату вартості квартири
(а.с.8-15).

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором № 800006109 від
01.01.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було укладено договори
поруки № 800006109-П від 01.08.2008 року, №
800006109-П2 від 01.08.2008 року, згідно яких
поручителі поручилися за виконання
боржником обов'язків основного
договору (а.с.16-17).

Рішенням Постійно діючого
третейського суду при Всеукраїнській
Громадській організації
«Всеукраїнський фінансовий союз» від 10
січня 2014 року, винесеним суддею Бендик
О.В., позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задоволено та
стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2
заборгованість за кредитним договором
№ 800006109 від 01.08.2008 року в сумі: за
кредитом - 697794,58 грн., за відсотками -
111579,48 грн., по пені - 189047,16 грн. та 400,00 грн.
витрат по сплаті третейського збору
(а.с.5-7).

Частиною 3 статті 51 Закону України "Про
третейські суди", ст. 389-5 ЦПК України
визначено вичерпний перелік підстав
для скасування рішення третейського
суду, а саме: - справа, по якій прийнято
рішення третейського суду не
підвідомча третейському суду
відповідно до закону; - рішення
третейського суду прийнято у спорі, не
передбаченому третейською угодою, або
цим рішенням вирішені питання, які
виходять за межі третейської угоди; -
третейську угоду визнано недійсною
компетентним судом; - склад
третейського суду, яким прийнято
рішення, не відповідає вимогам статей
16-19 Закону; - третейський суд вирішив
питання про права і обов'язки осіб, які
не брали участь у справі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
третейські суди" до третейського суду
за угодою сторін може бути переданий
будь-який спір, що виникає з цивільних
та господарських правовідносин, за
винятком справ, які не підвідомчі
третейському суду.

Згідно ст. 6 Закону України "Про
третейські суди" (в редакції за змінами
внесеними Законом України від 3 лютого
2011 року N 2983-VI), третейські суди в
порядку, передбаченому цим Законом,
можуть розглядати будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин, за
винятком:

14) справ у спорах щодо захисту прав
споживачів, у тому числі споживачів
послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України
«Про захист прав споживачів»
споживачем є фізична особа, яка
придбаває, замовляє, використовує, або
має намір придбати чи замовити
продукцію для особистих потреб,
безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язку найманого
працівника.

Пленум Верховного Суду України в пп. 1, 6
постанови від 12 квітня 1996 року № 5 «Про
практику розгляду цивільних справ за
позовами про захист прав споживачів»
роз'яснив, що споживачем, права якого
захищаються на підставі Закону, є лише
громадянин (фізична особа), котрий
придбає, замовляє, використовує або має
намір придбати чи замовити товари
(роботи, послуги) для власних побутових
потреб. Заява про захист прав споживача
має повністю відповідати вимогам ст. 137
ЦПК України щодо форми й змісту
позовної заяви, зокрема, містити
відомості: про те, яке право споживача
порушено; коли і в чому це виявилося;
про способи захисту, які належить вжити
суду; про розмір сум, щодо яких заявлено
вимоги, з вiдповiдними розрахунками і
обґрунтуванням; про докази, що
підтверджують позов.

Таким чином, ПАТ «Альфа-Банк»
відповідно до Закону України «Про
захист прав споживачів» не є
споживачем і позовна заява про
стягнення заборгованості була подана
до Постійно діючого Третейського суду
при Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» у зв'язку з порушенням
ОСОБА_1 умов кредитного договору від 01
серпня 2008 року і в суді вирішувалось
лише питання про стягнення
заборгованості.

Також, преюдиційною є постанова
Верховного Суду України від 6 червня 2012
року (6-50цс12), прийнята за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, якою визнано
законним посилання на п. 14 ст. 6 Закону
України «Про третейські суди» щодо
підвідомчості справ третейському суду.

Заявниками в судовому засіданні
ставилося питання про скасування
рішення третейського суду в зв'язку з
тим, що договори поруки № 800006109-П від
01.08.2008 року, № 800006109-П2 від 01.08.2008 року є
недійсними, оскільки 01.08.2008 року ОСОБА_2
та ОСОБА_3 договори не підписували.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 215 ЦК
України оспорювані правочини можуть
бути визнані недійсними судом. На
виконання вимог ст. ст. 58, 59, 60 ЦПК
України в судове засідання не було
надано доказів визнання правочинів:
договору поруки № 800006109-П від 01.08.2008
року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк»
та ОСОБА_2 та договору поруки № 800006109-П2
від 01.08.2008 року, укладеного між ПАТ
«Альфа-Банк» та ОСОБА_3, недійсними, а
тому відсутні підстави визначені п. 3 ч.
2 ст. 389-5 ЦПК України для скасування
рішення третейського суду від 10.01.2014
року.

Інших підстав визначених ст. 51 Закону
України «Про третейські суди», ст. 389-5
ЦПК України судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що заява ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про скасування рішення Постійно
діючого третейського суду при
Всеукраїнській громадській
організації "Всеукраїнський
фінансовий союз" від 10.01.2014 року по
справі № 2653-5/452/13, винесеного суддею
Бендик О.В., задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 208-210, 389-4 - 389-6
ЦПК України, Законом України "Про
третейські суди", п. 22 ст. 1 Закону
України "Про захист прав споживачів",
суд, -

Ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, учасник третейського розгляду
Публічне акціонерне товариство
"Альфа-Банк" про скасування рішення
Постійно діючого третейського суду при
Всеукраїнській громадській
організації "Всеукраїнський
фінансовий союз" по справі № 2653-5/452/13
під головуванням судді Бендик О.В. від 10
січня 2014 року, місце розгляду м.
Чернігів, проспект Перемоги, 62, за
позовом ПАТ "Альфа-Банк" до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 800006109 від 01.08.2008 року - відмовити
повністю.

Ухвала суду може бути оскаржена у
порядку, визначеному цим Кодексом для
оскарження рішення суду першої
інстанції.

Суддя
К.В. Мороз