Справа №333/9312/13-ц
Пр. №2/333/427/14
26 березня 2014 року
Комунарський районний суд м.Запоріжжя
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі Комунарського
районного суду м.Запоріжжя, цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -
Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, посилаючись
на те, що 15.02.2007 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1
було укладено кредитний договір №б/н,
згідно вимог якого відповідач отримав
кредит у розмірі 500 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36.00%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Відповідач підтвердив свою
згоду на те, що підписана заява разом з
Умовами надання банківських послуг.
Правилами користування платіжною
карткою складає між ним та банком
договір, підтверджується підписом у
заяві. Однак в зв'язку з порушенням
відповідачем зобов'язань по кредитному
договору, у нього утворилася
заборгованість перед позивачем станом
на 31.10.2013 року у розмірі 19 199,00 грн., яка
складається з: 3812,30 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 500 грн. -
штраф(фіксована частина); 890,43 грн. -
штраф (процентна складова). Тому
позивач змушений звернутися до суду за
захистом своїх порушених прав та
просить стягнути з відповідача
судові витрати у розмірі 229,40 грн.
Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
своєчасно та належним чином, надав суду
заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158
ЦПК України розглядати справу за його
відсутності, позовні вимоги підтримав
повністю, проти винесення заочного
рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання повторно
не з'явився, про час, місце і дату
слухання справи повідомлений
своєчасно, належним чином. Причини
неявки суду не повідомив. Заяв та
клопотань від нього не надходило. На
підставі вищенаведеного, керуючись ст.
169 ЦПК України, суд вважає можливим
розглянути справу у відсутності
відповідача на підставі наявних у ній
доказів, та на підставі ст. 224 ЦПК
України, за згодою представника
позивача, ухвалити заочне рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи та
дослідивши письмові докази, приходить
до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

15.02.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
відповідачем ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №б/н, згідно вимог
якого відповідач отримав кредит у
розмірі 500 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки, в
порядку, на умовах та в строки,
визначені договором (а.с.6-9). Вказаний
договір складається з заяви
позичальника (а.с.5) та умов і правил
надання банківських послуг(а.с.6).

Згідно п.3.1 Умов і правил надання
банківських послуг для надання послуг
банк відкриває клієнту картрахунки,
видає клієнтові карти, їх вид та строк
дії визначений у заяві та в пам'ятці
клієнта, підписанням якого клієнт і
банк укладають договір про надання
банківських послуг. Датою укладення
договору є дата відкриття рахунку,
зазначена в розділі заяви «Відмітки
банку».

На підставі п.3.4 Умов і правил надання
банківських послуг клієнт або його
довірена особа використовують
платіжні карти в розмірі платіжного
ліміту відповідного картрахунку як
засіб для безготівкових розрахунків за
товари та (послуги), для перерахування
коштів з картрахунків на рахунки інших
осіб, а також як засіб для отримання
готівки в касах банку, фінансових
установах, через банкомати і
здійснення інших операцій,
передбачених угодою сторін та діючим
законодавством України.

Пунктом 3.5 Умов і правил надання
банківських послуг порядок здійснення
платіжних операцій с використанням
платіжних карт, а також порядок
отримання кредиту, регулюється діючим
законодавством України, нормами
Міжнародних платіжних систем, цим
договором, умов і правил надання
банківських послуг та тарифами банку.

Відповідно до п.6.5 Умов і правил надання
банківських послуг клієнт зобов'язаний
погашати заборгованість по кредиту,
процентам за його використання, за
перевитрачання платіжного ліміту, а
також сплачувати комісії на умовах,
передбачених договором.

На підставі п.6.6 Умов і правил надання
банківських послуг клієнт зобов'язаний
у випадках невиконання зобов'язань по
договору, на вимогу банку виконувати
зобов'язання по поверненню кредиту (в
тому числі простроченого кредиту та
овердрафту), сплаті винагороди банку.

Згідно п.8.6 Умов і правил надання
банківських послуг при порушенні
клієнтом строків платежів за будь-яким
з грошових зобов'язань, передбачених
договором, більш ніж на 120 днів, клієнт
зобов'язаний заплатити банку штраф у
розмірі 500 гривень + 5% від суми позову.

Однак ОСОБА_1 вимоги кредитного
договору №б/н від 15.02.2007 року не
виконує, в обумовлені строки кредит та
відсотки по ньому не сплачує. Станом на
31.10.2013 року у ОСОБА_1 виникла
заборгованість за кредитним договором
в сумі 19199,00 грн., яка складається з: 3812,30
грн. - заборгованість за кредитом; 13996,27
грн. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 500 грн. -
штраф(фіксована частина); 890,43 грн. -
штраф (процентна складова).

Статтею 526 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного
кодексу України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу
України передбачено, що до відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 глави 71
Цивільного кодексу України, тобто
норми про договір позики.

На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику у строк
та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу
України позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором.

Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного
кодексу України передбачено, що розмір
процентів та порядок їх сплати за
договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозиції, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом. Боржник, який прострочив
зобов'язання, відповідає перед
кредитором за завдані простроченням
збитки і за неможливості виконання, що
випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного
кодексу України якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до ст.625 Цивільного кодексу
України, на підставі ч.2 якої боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший
процентів не встановлений договором
або законом.

На підставі ст.617 Цивільного кодексу
України особа, яка порушила
зобов'язання, звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили. Не вважається
випадком, зокрема, відсутність у
боржника відповідних коштів.

Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Пунктом 31 абз.2 постанови № 7 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 07.02.2014 року «Про внесення
змін та доповнень до постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів,що виникають з
кредитних правовідносин»» судам
роз'яснено, що ЦК не передбачає
заборони пред'явлення окремих вимог у
зв'язку з пропущенням строку позовної
давності, при вирішенні таких спорів,
суди повинні враховувати положення ЦК
про позовну давність.

Згідно ч.2 ст.267 ЦК України заява про
захист цивільного права або інтересу
має бути прийнята судом до розгляду
незалежно від спливу позовної
давності.

Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

У зв'язку із викладеним, аналізуючи
зібрані у справі докази та вимоги
чинного законодавства, приймаючи до
уваги положення ст.11 Цивільного
процесуального кодексу України щодо
розгляду справ в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, враховуючи обставини справи,
суд приходить до висновку про те, що
позовні вимоги ґрунтуються на законі,
підтверджуються зібраними у справі
доказами та не порушують прав та
інтересів третіх осіб, тому позов є
обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного
процесуального кодексу України, так як
судове рішення ухвалюється у повному
обсязі на користь позивача, понесені
ним і документально підтверджені
судові витрати підлягають стягненню з
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.610, 611, 612, 617, 625, 651, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1
ЦК України, ст.ст.47, 49 Закону України
«Про банки і банківську діяльність», ч.4
ст.169, ст.ст.209, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
(ІПН:НОМЕР_1), на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» (на розрахунковий
рахунок №3111 в ПАТ КБ
«ПриватБанк», МФО 305299, )
заборгованість у розмірі 19199,00
грн.(дев'ятнадцять тисяч сто дев'яносто
дев'ять гривень 00 коп.) за кредитним
договором №б/н від 15.02.2007 року, яка
складається з: 3812,30 грн. -
заборгованість за кредитом; 13996,27 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 500 грн. -
штраф(фіксована частина); 890,43 грн. -
штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
(ІПН:НОМЕР_1), на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» (на розрахунковий
рахунок №0001 в ПАТ КБ
«ПриватБанк», МФО 305299, )
229,40 грн. (двісті двадцять дев'ять
гривень 40 копійок) витрати по сплаті
позивачем судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м.Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя
І.Й.
Наумова