Справа № 0306/3161/12 Головуючий у 1
інстанції: Василюк О.С. Провадження №
22-ц/773/695/14 Категорія: 57 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів - Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

при секретарі - Шугаловій О.М.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника
відповідача Сміховського В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до приватного підприємства
(далі - ПП) «Люблинецьбуд» про стягнення
статутної частки та визнання права
власності на майно за апеляційною
скаргою відповідача ПП «Люблинецьбуд»
на ухвалу Ковельського міськрайонного
суду від 13 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Ковельського міськрайонного
суду від 01 червня 2012 року постановлено
визнати мирову угоду, укладену між
ОСОБА_1 та ПП «Люблинецьбуд» в особі в.о.
директора Мартинюка Ю.М., за умовами
якої:

визнано за ОСОБА_1 право власності на
об'єкти нерухомого та рухомого майна,
які виділені в її користь рішенням
загальних зборів засновників ПП
«Люблинецьбуд» від 04 травня 2012 року як
частка у майні підприємства, що є
пропорційною частці позивача у
статутному фонді підприємства і
визначена за даними балансу
підприємства, складеного на момент
виходу позивача із числа засновників
ПП «Люблинецьбуд» та становить 15,72 % в
майні підприємства, а саме - на
незавершені будівництвом об'єкти, які
розташовані по вул. Заводській, 3 в смт.
Люблинець Ковельського району, частину
складу готової продукції Б-1 сторона А
(ближче до головного корпусу) загальною
площею 3 224 кв. м. вартістю 685008,00 грн.;
частину головного корпусу А-1
(формувального цеху) прибудову
загальною площею 356,4 кв. м. вартістю
93478,00 грн., станцію очистки води (млин) Ї-3
вартістю 180382,00 грн.; електролізну
установку М-1 вартістю 78606,00 грн.;
частину під'їзних залізничних колій
біля приміщення складу готової
продукції Б-1 протяжністю 82 погонних
метри вартістю 13985,75 грн.; будівлю
приготування алюмінієвої пасти З-1
вартість 37694 грн.; водонапірну башту Й-1
вартістю 25850 грн. та об'єкти рухомого
майна, а саме - млин агрегатний МАВ-180
вартістю 36171,65 грн.; трактор колісний
марки Т-40 М 1990 року випуску, заводський
НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_1, об'єм двигуна 4
150 см. куб., реєстраційний номер НОМЕР_2,
вартістю 3028,76грн.; причеп 2ПТС-4 1990 року
випуску, заводський номер б/н, шасі
номер б/н, реєстраційний номер НОМЕР_4,
вартістю 759,20 грн.

ПП «Люблинецьбуд» зобов'язалося в
строк до 15 червня 2012 року передати
вказані об'єкти рухомого і нерухомого
майна та сплатити ОСОБА_1 належну їй
частку в статутному фонді підприємства
в сумі 66888,60 грн.

В свою чергу ОСОБА_1 відмовилася від
позовних вимог в частині стягнення з ПП
Люблинецьбуд» понесених нею витрат
щодо сплати судового збору, а також від
будь-яких вимог до підприємства щодо
статутної та майнової частки.

Судові витрати залишено за сторонами.

Провадження у справі закрито.

Дана ухвала набрала законної сили.

25 вересня 2013 року відповідач ПП
«Люблинецьбуд» подало суду заяву про
перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами вказаної ухвали.

Ухвалою Ковельського міськрайонного
суду від 13 березня 2014 року в
задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПП
«Люблинецьбуд» просить скасувати цю
ухвалу і постановити нову ухвалу, якою
направити справу для продовження
розгляду в суді першої інстанції,
покликаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких мотивів.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 361
Цивільного процесуального кодексу
(далі - ЦПК) України, на які посилалося
ПП «Люблинецьбуд» як на правову
підставу своїх вимог, рішення або
ухвала суду, якими закінчено розгляд
справи, що набрали законної сили, а
також судовий наказ можуть бути
переглянуті у зв'язку з нововиявленими
обставинами. Підставами для перегляду
рішення, ухвали суду чи судового наказу
у зв'язку з нововиявленими обставинами
є істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи.

У заяві про перегляд ухвали суду у
зв'язку з нововиявленими обставинами
ПП «Люблинецьбуд» зазначив, що
рішенням апеляційного суду Волинської
області від 05 вересня 2013 року визнано
недійсним рішення загальних зборів
засновників підприємства, які
затверджені протоколом від 04 травня 2012
року через відсутність кворуму для
прийняття рішень (а. с. 122-124).
Встановлені вказаним рішенням
апеляційного суду обставини заявник
вважає нововиявленими. Ці обставини не
були і не могли бути відомі
підприємству на час постановлення
ухвали від 01 червня 2012 року про
визнання мирової угоди. Разом з тим,
якщо б дані обставини були відомі
особам, які беруть участь у справі, то
зміст судового рішення був би іншим. З
цих підстав ПП «Люблинецьбуд» просило
переглянути ухвалу.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд
першої інстанції виходив з того, що
згадане рішення апеляційного суду від
05 вересня 2013 року було ухвалено вже
після постановлення ухвали від 01
червня 2012 року про визнання мирової
угоди, а тому встановлені цим рішенням
обставини не можуть вважатися
нововиявленими. В той же час рішення
загальних зборів засновників ПП
«Люблинецьбуд», які затверджені
протоколом від 04 травня 2012 року,
приймались загальними зборами
засновників і на час розгляду справи
обставини прийняття та зміст цих
рішень були відомі заявнику.

Однак такі висновки суду не
відповідають обставинам справи і
зроблені з порушенням норм
процесуального права.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 7 постанови № 4 від 30 березня
2012 року «Про застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»,
обставини, які відповідно до пункту 1
частини другої статті 361 ЦПК є
підставою для перегляду судового
рішення, це юридичні факти, які
існували на час розгляду справи, але не
були і не могли бути відомі заявнику,
повинні бути істотними, тобто такими,
що могли вплинути на висновки суду при
ухваленні судового рішення і були
встановлені після набрання ним
законної сили. Питання про те, які
обставини можна вважати істотними, є
оціночним, і вирішується судом у
кожному конкретному випадку з
урахуванням того, чи ці обставини могли
спростувати факти, покладені в основу
судового рішення, та вплинути на
висновки суду під час його ухвалення
таким чином, що якби вказана обставина
була відома особам, які беруть участь у
справі, то зміст судового рішення був
би іншим. Згідно з частиною третьою
статті 60 ЦПК доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі та щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виник спір, а тому
підставою для скасування судового
рішення є не всі невідомі на час
розгляду справи обставини, а лише ті,
які входять до предмета доказування у
справі (стаття 179 ЦПК). За змістом
пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК
скасування чи зміна нормативного акта,
на якому ґрунтувалось судове рішення,
може вважатися нововиявленою
обставиною лише за умови, якщо в такому
акті зазначено про надання йому
зворотної сили.

За змістом рішення апеляційного суду
Волинської області від 05 вересня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПП
«Люблинецьбуд» про визнання недійсним
рішення загальних зборів засновників
незаконність рішення загальних зборів
від 04 травня 2012 року була встановлена
судом на час його прийняття. Отже дана
обставина (незаконність рішення)
існувала на час розгляду справи за
позовом ОСОБА_1 до ПП «Люблинецьбуд»
про стягнення статутної частки та
визнання права власності на майно і на
час постановлення ухвали від 01 червня
2012 року про визнання мирової угоди.
Разом з тим, оскільки визнання рішення
загальних зборів підприємства
недійсним віднесено до компетенції
суду, то особи, які беруть участь у
справі, не знали і не могли знати про
ухвалення судом у майбутньому такого
рішення. Відтак, існуючи на час
розгляду справи, вказана обставина
була виявлена (встановлена) після
постановлення судового рішення, яке
заявник просить переглянути.

В основу умов мирової угоди, визнаної
Ковельським міськрайонним судом
ухвалою від 01 червня 2012 року, покладено
рішення загальних зборів ПП
«Люблинецьбуд» від 04 травня 2012 року (а.
с. 34-35), яке в подальшому визнано судом
недійсним. Мировою угодою визнано
право власності ОСОБА_1 на майно,
перелік якого співпадає з тим, що було
передано їй підприємством на підставі
вказаного рішення загальних зборів.

З огляду на викладене, суду слід було
визначити, чи є обставина, пов'язана із
визнанням недійсним покладеного в
основу ухвали про визнання мирової
угоди рішення загальних зборів,
істотною, та чи могла вона вплинути на
висновки суду таким чином, що якби про
неї було відомо, то зміст судового
рішення був би іншим.

Однак суд при постановленні
оскаржуваної ухвали наведених
обставин та роз'яснень Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ не врахував, дійшовши
передчасного висновку про відмову у
задоволенні заяви.

Крім того, заява ПП «Люблинецьбуд»
розглянута неправомочним складом суду,
що відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України є
безумовною підставою для скасування
оскаржуваної ухвали і передачі питання
про перегляд судового рішення у зв'язку
з нововиявленими обставинами на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 5 ст. 21 ЦПК України суддя,
який брав участь у вирішенні справи,
зокрема, в суді першої інстанції, не
може брати участі у розгляді заяви про
перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами у цій
справі.

З матеріалів справи вбачається, що дана
справа була вирішена Ковельським
міськрайонним судом у складі
головуючого судді Василюка О.С., яким
постановлена ухвала від 01 червня 2012
року про визнання мирової угоди (а. с.
75-76).

Однак всупереч вищенаведеній нормі
процесуального права під головуванням
того ж судді вирішувалася і заява ПП
«Люблинецьбуд» про перегляд вказаної
ухвали у зв'язку з нововиявленими
обставинами (а. с. 175-176), що є
недопустимим і тягне за собою
скасування оскаржуваного судового
рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ПП
«Люблинецьбуд» задовольнити частково.

Ухвалу Ковельського міськрайонного
суду від 13 березня 2014 року в даній
справі скасувати.

Справу направити до суду першої
інстанції на новий розгляд питання про
перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами ухвали Ковельського
міськрайонного суду від 01 червня 2012
року про визнання мирової угоди.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не
підлягає.

Головуючий:

Судді: