Номер провадження 2/217/429/2014
Номер справи 217/437/14-ц
УХВАЛА

21 березня 2014 року суддя
Авдіївського міського суду Донецької
області Соболєва І.П., ознайомившись з
матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
майно за спадщиною,-

В С Т А Н О В И В :

18 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання
права власності на майно за спадщиною.

Вивчивши подані матеріали,
встановлено, що позовна заява не в
повному обсязі відповідає вимогам,
встановленим у статтях 119 ЦПК України.

На порушення ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява не містити виклад
обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги, а також у позові відсутнє
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування.

У позовній заяві зазначено, що 05.05.1982 р.
померла мати позивача, після смерті
якої залишилась спадщина у вигляді
житлового будинку, право власності на
який оформлено та зареєстровано
належним чином. Позивач фактично
вступив в управління спадщиною, на
доказ чого надав відповідну довідку.

Позивач вказує, що до нотаріальної
контори зі заявою про прийняття
спадщини не звертався. Проте
вирішальним у цієї справі є не
звернення з заявою про прийняття
спадщини, а звернення до нотаріуса з
заявою про видачу свідоцтва на
спадщину, тому що факт прийняття
спадщини підтверджений за вимогами ст.
549 ЦК УСРС 1963 р.

Крім цього посилання позивача на те, що
на теперішній час позивач може визнати
своє право на спадщину лише у судовому
порядку не підтверджуються жодними
належними та допустимими доказами по
справі, зокрема, до матеріалів справи
не надана копія відмови нотаріуса у
здійсненні відповідної нотаріальної
дії. У суду відсутня можливість
визначитися з дійсними підставами, яки
перешкоджають позивачу оформити
спадщину у встановленому законі
порядку. Суд не має можливості
підмінювати функції органу нотаріату.

Згідно з роз'ясненнями Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про
судову практику розгляду судами справ
про спадкування», у разі якщо
відсутність умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину не підтверджена
належними доказами, а саме відмовою
нотаріуса у видачі свідоцтва про
право на спадщину, це може бути
підставою для відмови у позові.

На підставі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Проте у позові не
зазначено, яке право позивача та ким
було порушено, або не визнається.

У позові не вказано, чи зверталися інші
спадкоємці до нотаріальної контори, чи
відкрита нотаріусом спадкова справа,
чи відмовив нотаріус у вчиненні
нотаріальної дії. Також позивач не
вказує осіб, яки постійно проживали
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, не зазначає доказів, яки це
підтверджують.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя,
встановивши, що позов подано без
додержання вимог, викладених у ст.ст.
119-120 ЦПК України, постановляє ухвалу
про залишення позову без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків.

З урахуванням вказаного, є необхідним
залишити позов без руху для усунення
встановлених судом недоліків шляхом:

визначення учасників справи, їх
правового статусу та доказів
невизнання ними права позивача на
спадщину;

а також зазначення у позові наступних
обставин:

докази відсутності умов для одержання
в нотаріальній конторі свідоцтва
про право на спадщину;

дати та змісту постанови нотаріуса про
відмову у вчиненні нотаріальної дії;

наявності відкритої у нотаріальної
конторі спадкової справи після смерті
спадкодавця;

зазначення інших спадкоємців та осіб,
яки постійно проживали разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини
з зазначенням доказів, яки це
підтверджують.

На підставі вищенаведеного, керуючись
статтями 119, 121, 208, 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на майно за
спадщиною залишити без руху, надавши
строк для усунення виявлених недоліків
- 5 днів з моменту отримання копії
ухвали.

Роз'яснити позивачу, що якщо позивач
відповідно до ухвали суду у
встановлений строк виконає вимоги,
визначені статтями 119 і 120 цього
Кодексу, позовна заява вважається
поданою в день первісного її подання до
суду; інакше заява вважається
неподаною і повертається позивачеві.

Роз'яснити позивачу, що повернення
позовної заяви не перешкоджає
повторному зверненню із заявою до суду,
якщо перестануть існувати обставини,
що стали підставою для повернення
заяви.

Копію ухвали невідкладно надіслати
позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:
І.П. Соболєва