У х в а л а

5 травня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Карпенко С.О.,

Кафідової О.В.,
Макарчука М.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до дочірнього
підприємства «Харвіст-Умань» про
визнання недійсним договору оренди
землі,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 11 листопада 2006 року між ним та
дочірнім підприємством Ілліч-Агро
Умань ВАТ «Маріупольський
металургійний комбінат ім. Ілліча»
укладено договір оренди земельної
ділянки площею 3,0306 га розташованої у
адміністративних межах Максимівської
сільської ради Уманського району
Черкаської області. У червні 2012 року
ОСОБА_3 стало відомо, що 21 вересня 2007
року зазначений договір, за
відповідними зверненнями дочірнього
підприємства Ілліч-Агро Умань ВАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат ім. Ілліча», зареєстровано в
Уманському районному відділі
Черкаської регіональної філії
державного підприємства цент
державного земельного кадастру. ОСОБА_3
стверджує, що даного договору не
укладав і про його існування навіть не
здогадувалася, у зв'язку з чим
примірник договору був витребуваний та
направлений на дослідження до
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз.
Відповідно до висновку комплексного
експертного почеркознавчого та
технічного дослідження документів
встановлено, що підпис у графі
орендодавець на четвертій сторінці
договору оренди землі від 11 листопада
2006 року виконано не ОСОБА_3 а іншою
особою.

Враховуючи наведе позивач просив суд
визнати спірний договір оренди
земельної ділянки недійсним.

Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 2
грудня 2013 року позов ОСОБА_3 задоволено.
Визнано недійсним договір оренди
земельної ділянки від 11 листопада 2006
року, укладений між ОСОБА_3 та дочірнім
підприємством Ілліч-Агро Умань
ВАТ «Маріупольський металургійний
комбінат ім. Ілліча», земельної ділянки
площею 3,0306 га яка розташована в
адміністративних межах Максимівської
сільської ради Уманського району
Черкаської області. Вирішено питання
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 30 січня 2014 року, рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено рішення про відмову у
задоволені позову ОСОБА_3

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 лютого 2014 року
ОСОБА_3 відмовлено у відкритті
касаційного провадження в указаній
справі.

У березні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 лютого 2014 року
з підстав неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, а
саме ч. 1 ст. 261 ЦК України.

До заяви про перегляд судових рішень як
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, додано копії: ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 серпня 2013 року у справі
про визнання договору недійсним та
скасування його державної реєстрації;
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 серпня 2013 року
у справі про визнання договору
недійсним та скасування його державної
реєстрації; ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 листопада 2013 року у справі
про витребування майна з чужого
незаконного користування та
скасування державної реєстрації
договору.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

У п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах із підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК,
може бути подана за сукупності таких
умов: судом (судами) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ неоднаково застосовано одні й ті
самі норми матеріального права; справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції. Неоднакове застосування
одних і тих самих норм матеріального
права полягає, зокрема: у різному
тлумаченні судами змісту і сутності
правових норм, що призвело до різних
висновків про наявність чи відсутність
суб'єктивних прав та обов'язків
учасників відповідних правовідносин; у
різному застосуванні правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням юридичної сили цих
правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах. Під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.
Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Одночасно із змісту заяви та долучених
до неї копій ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 серпня 2013 року, ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 серпня 2013 року, ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 листопада 2013 року на які
здійснюється посилання як на приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права судом касаційної
інстанції, не вбачається неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права. Зокрема, у справі
щодо якої ставиться питання про допуск
до провадження Верховного Суду
України, ухвалено рішення про відмову у
задоволенні позову у зв'язку із
пропуском позивачем позовної давності.
При цьому з судових рішень на які
здійснюється посилання як на приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права не вбачається
того, що відповідачами у цих справа
заявлялись клопотання про
застосування строку позовної давності,
у зв'язку із чим судові рішення
ухвалювались без врахування вимог
Глави 19 розділу V ЦК України.

За таких обставин, неоднакового
застосування судами касаційних
інстанцій одних і тих самих норм
матеріального права не відбулось, а
тому у допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до дочірнього підприємства
«Харвіст-Умань» про визнання недійсним
договору оренди землі, за заявою ОСОБА_3
про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 лютого 2014
року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С.
Висоцька

С.О. Карпенко

О.В. Кафідова

М.А. Макарчук