РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/18354/13-ц

пр. № 2/759/895/14

27 березня 2014 року
м. Київ

Святошинський районний суд м.
Києва у складі головуючого судді
Ключника А.С. за участю секретарів
Івченко В.П., Борисенко А.М. розглянувши
у відкритому судовому засіданні, в залі
судових засідань цивільну справу за
позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ПАТ «УкрСиббанк» 18.11.2013
року звернулось до суду з позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 208675,85 грн., що виникла за
договором про надання споживчого
кредиту №0 від 16.10.2007 року.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтував тим, що між ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_1 16.10.2007 року було
укладено договір про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу №0.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2.2. договору
банк надав ОСОБА_1 (далі - відповідач 1)
кредит у сумі 29639,50 доларів США, що
еквівалентно 149679,48 грн., а відповідач 1
зобов'язався повернути отриманий
кредит, сплатити відсотки за
користування кредитом і виконати свої
зобов'язання згідно з договором у
повному обсязі.

Згідно п.1.3.1 договору за
користування кредитними коштами
протягом перших 30 календарних днів,
рахуючи з дати видачі, процентна ставка
встановлюється у розмірі 13% річних.
Після закінчення цього строку та
кожного наступного місяця
кредитування процентна ставка
підлягає перегляду відповідно до умов
договору.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань відповідача 1 за кредитним
договором, між позивачем та ОСОБА_2
(далі - відповідач 2), 16.10.2007 року
укладено договір поруки № 150024.
Відповідно до умов договору поруки,
відповідач 2 зобов'язався відповідати
перед позивачем за невиконання
відповідачем 1 усіх його зобов'язань, що
виникли з кредитного договору №0
від 16.10.2007 року, в повному обсязі як
існуючих в теперішній час, так і тих, що
можуть виникнути в майбутньому.
Відповідальність відповідача 1 та
відповідача 2 є солідарною.

Банк виконав взяті на себе
зобов'язання в повному обсязі, а
відповідач 1, всупереч умов договору, не
здійснює платежів для погашення суми
заборгованості по кредиту та
нарахованих процентах, чим порушує
взяті на себе договірні зобов'язання.

Таким чином станом на 13.06.2013 року
заборгованість відповідача 1 по
поверненню кредитних коштів, сплаті
процентів за користування кредитом та
пені, становить 208675,85 грн. з яких:

166233,94 грн. - заборгованість за
кредитом;

25143,34 грн. - заборгованість по
відсоткам за користування кредитом;

15158,65 грн. - пеня за несвоєчасне
погашення заборгованості за кредитом;

2139,92 грн. - пеня за несвоєчасне
погашення заборгованості по процентам.

З метою виконання умов договору,
відповідачу-1 та відповідачу-2
позивачем було надіслано вимоги про
сплату заборгованості. Однак, з боку
відповідачів не було здійснено жодних
дій, спрямованих на погашення
заборгованості, у зв'язку з чим позивач
змушений був звернутися до суду за
захистом своїх порушених прав.

В судовому засіданні 27.03.2014 року
представник позивача ОСОБА_3 позовні
вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач 1 у судовому засіданні
27.03.2014 року заперечував проти позову,
зазначивши зокрема на те, що вимоги
банку є необґрунтованими про що
зазначив в письмових запереченнях
(а.с.91-92).

Відповідач 2 у судовому засіданні
27.03.2014 року заперечував проти позову
зазначивши на безпідставності позову
позивача.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, письмові
докази, дійшов висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно до статей 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України визначено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Пунктом 29 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних i кримінальних
справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» роз'яснено,
що при вирішенні спорів про дострокове
повернення кредиту суд має враховувати
положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з
того, що якщо договором встановлено
обов'язок позичальника повернути
кредит частинами (із розстроченням), то
в разі прострочення повернення
чергової частини кредитодавець має
право вимагати дострокового
повернення частини кредиту, що
залишилася, та сплати процентів,
належних йому від суми кредиту.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором
боржника за виконання ним свого
обов'язку. Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

У відповідності до частини 1 ст.
554 ЦК України, у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя.

У відповідності до частини 2 ст. 554
ЦК України, поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Абзацом 2 п.2 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних i кримінальних
справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» роз'яснено,
що Договір поруки має додатковий
(акцесорний) до основного зобов'язання -
кредитного договору - характер і
укладається саме для забезпечення
виконання останнього, а поручитель
згідно з частиною першою статті 554 ЦК
України відповідає перед кредитором,
за загальним правилом, солідарно із
позичальником, якщо договором поруки
не встановлено його додаткову
(субсидіарну) відповідальність.
Неможливість окремого розгляду цих
договорів може бути пов'язана, зокрема,
із визначенням суми заборгованості,
способу виконання зобов'язання та
іншими умовами договорів.

Судом встановлено, що між ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_1, 16.10.2007 року було
укладено договір про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу №0,
відповідно до умов якого, ОСОБА_1
отримав у ПАТ «УкрСиббанк» кредит в
сумі 29639,50 доларів США, що еквівалентно
по курсу НБУ на день укладення даного
договору 149679,48 грн., строком
користування до 16.10.2014 року зі сплатою
13% відсотків за користування кредитом,
та зобов'язався повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строки та в
порядку встановленими договором та
додатком №1 до нього (а.с. 41-50, 57-58).

16.10.2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №
1 до договору про надання споживчого
кредиту та заставу транспортного
засобу № 0 (а.с. 51). Відповідно до
умов якої було внесено зміни та додатки
№2 (Графік платежів, визначення
сукупної вартості кредиту) (а.с. 53-56) та
додаток №3 (Тарифи банку) (а.с. 52).

Судом встановлено, що Банк виконав
повністю свої зобов'язання, у
відповідності до умов кредитного
договору та надав відповідачу 1 кредит
у сумі 29639,50 доларів США, що за курсом
НБУ станом на дату видачі коштів
становило 149679,48 грн., (а.с. 93), а останній
не виконав свої зобов'язання перед
Банком.

Окрім того, судом встановлено, що 16.10.2007
року між Банком та ОСОБА_2 укладено
договір поруки № 150024. Відповідно до
умов договору поруки, відповідач 2
зобов'язався відповідати перед
позивачем за невиконання відповідачем
1 усіх його зобов'язань, що виникли з
договору №0 від 16.10.2007 року, в
повному обсязі як існуючих в
теперішній час, так і тих, що можуть
виникнути. Відповідальність згідно п.
1.4 вказаного договору поручителя та
боржника є солідарною (а.с. 62-63).

Уклавши з позивачем зазначені
договори та отримавши грошові кошти на
умовах повернення, строковості та
платності відповідачі порушили свої
договірні зобов'язання, що призвело до
виникнення заборгованості.

Таким чином станом на 13.06.2013 року
заборгованість відповідача 1 по
поверненню кредитних коштів, сплаті
процентів за користування кредитом та
пені, становить 208675,85 грн. з яких:

166233,94 грн. - заборгованість за кредитом;

25143,34 грн. - заборгованість по
відсоткам за користування кредитом;

15158,65 грн. - пеня за несвоєчасне
погашення заборгованості за кредитом;

2139,92 грн. - пеня за несвоєчасне
погашення заборгованості по процентам.

Враховуючи зазначене та оцінивши
зібрані по справі докази, в їх
сукупності та співставленні, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
позивача є законними та
обґрунтованими, а отже такими, що
підлягають задоволенню.

Статтею 88 ЦПК України
встановлено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Таким чином, на користь позивача з
відповідачів підлягає стягненню сума
судового збору у розмірі по 1043,38 грн. з
кожного, що сплачена позивачем згідно
платіжного доручення № від 04.11.2013
року (а.с. 1).

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 525, 526, 553, 554, 611, 1049, 1050, 1054
ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 179, 209,
212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (ПІН:НОМЕР_2, проживаючого
за адресою: АДРЕСА_1) та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, (ПІН:НОМЕР_3, проживаючої
за адресою: АДРЕСА_1) на користь ПАТ
«УкрСиббанк» (61050, м. Харків, проспект
Московський, буд. 60, р/р №113 МФО
351005, ) заборгованість за
договором про надання споживчого
кредиту та заставу транспортного
засобу №0 від 16.10.2007 року у
розмірі 208675,85 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
(ПІН:НОМЕР_2, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
(ПІН:НОМЕР_3, проживаючої за адресою:
АДРЕСА_1) на користь ПАТ «УкрСиббанк»
(61050, м. Харків, проспект Московський,
буд. 60, р/р № 113 МФО 351005, ) судові витрати у справі по 1043,38
грн. судового збору з кожного.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення
строку для подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А. Ключник