АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2384/14
Справа № 2004/1261/12
Категорія : спадкові
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Піддубного
Р.М.,Тичкової О.Ю.

при секретарі - Каменській Д.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
ОСОБА_3

на рішення Богодухівського
районного суду Харківської області від
17 січня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3
до ОСОБА_4, третя особа - Богодухівська
міська рада про визнання права
власності в порядку спадкування , -

В С
Т А Н О В И Л А :

У липні 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду з вказаним позовом,
в обґрунтування якого посилалися на те,
що їх батьки - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 16.12.1952
року уклали шлюб та стали проживати в
будинку по АДРЕСА_1 який на підставі
свідоцтва про право власно був
зареєстрований за батьком - ОСОБА_5

В 1960 році батьки за спільні кошти
побудували за вказаною адресою новий
будинок, при цьому старий був
демонтований.

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати - ОСОБА_6 померла і
хоча за життя вона не виділяла свою
частку, їй на момент смерті належала 1/2
частина будинку - як дружині власника.
Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6
стали: чоловік ОСОБА_5 та її діти -
ОСОБА_2, ОСОБА_3, які фактично прийняли
спадщину, так як на момент смерті
проживали разом із спадкодавцем в
спірному будинку.

Після смерті матері батько уклав шлюб
із ОСОБА_4 - відповідачкою у справі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер і батько позивачів -
ОСОБА_5, залишивши після своєї смерті
заповіт на все належне йому майно на
ім'я відповідачки.

Після смерті батька позивачі
звернулись до нотаріальної контори з
відповідними заявами про прийняття
спадщини на частку матері, проте їм
було відмовлено у видачі свідоцтві
через відсутність правовстановлюючих
документів на будинок.

Представник відповідачки ОСОБА_4
позовні вимоги не визнав посилаючись
на те, що після смерті свого чоловіка
ОСОБА_5 відповідачка звернулась до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, як спадкоємиця за
заповітом, однак не змогла отримати
свідоцтва про право на спадщину, у
зв'язку зі зверненням позивачів до суду
з даним позовом. Крім того, представник
відповідача зазначив також, що
правовстановлюючий документ існував
лише на старий будинок, на
реконструйований в 1960 році будинок
правовстановлюючі документи відсутні,
в експлуатацію він не введений, проте в
технічному паспорті єдиним власником
зазначений ОСОБА_5, і тому враховуючи,
що заповіт був складений лише на ім'я
відповідачки, вважав, що відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог та визнання права власності на
частину будинку за позивачами. Крім
того вказав, що ОСОБА_6 померла в
ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто у позивачів сплинув
строк позовної давності для звернення
до суд, а поновити цей строк вони не
простили

Рішенням Богодухівського районного
суду Харківської області від 17 січня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа -
Богодухівська міська рада про визнання
права власності в порядку спадкування -
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулися на це рішення з апеляційною
скаргою, в якій, з посиланням не його
незаконність та необґрунтованість,
просили скасувати вказане рішення та
постановити нове рішення, яким їх
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення районного
суду у відповідності до ст. 303 ЦПК
України в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства й
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності та
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, районний
суд виходив з того, що позивачем не
надано належних доказів на
підтвердження прийняття ними спадщини
після смерті ОСОБА_6 та належності їй
на праві власності нерухомого майна.

Суд першої інстанції, встановлено, що 16
грудня 1952 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6
зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу
народилися діти: син ОСОБА_3 - у
ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька ОСОБА_2 - у
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішенням народного суду 1 участку
Богодухівського району від 27 грудня 1952
року було підтверджено, що будинок,
який знаходиться у АДРЕСА_1 на праві
власності належить ОСОБА_5( а.с. 88).

30 листопада 1953 року ОСОБА_5 було видано
свідоцтво про право власності на
домоволодіння, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 ( а.с. 45)

Відповідно до протоколу № 9 засідання
виконавчого комітету Богодухівської
міської Ради депутатів трудящих
Богодухівського району Харківської
області Української РСР від 25 березня
1958 року за висновком бюро технічної
інвентаризації, будинок АДРЕСА_1 було
надано дозвіл ОСОБА_5 на перебудову
будинку та зобов'язано ОСОБА_5 план
побудови нового будинку подати на
затвердження Міськгоспу. ( а.с. 86)

14.04.1958 року проект перебудови
дерев'яного, обкладеного цеглою
будинку за адресою: АДРЕСА_1 , був
затверджений зав. Міськгоспу ( а.с. 89) та
виготовлений технічний паспорт на
спірне домоволодіння.

Відповідно до Інструкції про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР від
15.01.1966 року в технічний паспорт, виданий
у 1954 році вносилися зміни в 1955 та у 1966
роках ( а.с. 91).

Згідно зі ст.22 КпШС України, майно
набуте подружжям за час шлюбу, є їх
спільною сумісною власністю.

Належність правовстановлюючих
документів встановлюється судом
відповідно до законодавства, яке було
чинним на час набуття права власності
на житловий будинок, споруду, зокрема,
відповідно до Переліку
правовстановлюючих документів, на
підставі яких провадиться реєстрація
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затвердженого Міністерством
комунального господарства УРСР 31 січня
1966 року та погодженого з Верховним
Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив
чинність згідно з наказом Державного
комітету України по
житлово-комунальному господарству від
13 грудня 1995 року, та інших
нормативно-правових актів.

Якщо право власності на житловий
будинок, споруду підтверджується
належними правовстановлюючими
документами на час виникнення права
власності на будівлі, споруди, органи
місцевого самоврядування зобов'язані
видати довідку про належність
житлового будинку на праві приватної
власності спадкодавцеві, а нотаріус
зобов'язаний прийняти таку довідку
разом із іншими правовстановлюючими
документами для видачі свідоцтва про
право на спадщину (п. 216 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України).

Так, п. 5 Постанови № 5 Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року " Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав"
передбачено, що вирішуючи питання про
правомірність набуття права власності,
суд має враховувати, що воно
набувається на підставах, які не
заборонені законом, зокрема на
підставі правочинів. При цьому діє
презумпція правомірності набуття
права власності на певне майно, яка
означає, що право власності на
конкретне майно вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини (частина п'ята
статті 1268 ЦК), проте право власності на
нерухоме майно у разі прийняття
спадщини виникає у спадкоємця з
моменту державної реєстрації речового
права на нерухоме майно (стаття 19
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди
повинні розмежовувати право на
спадщину як майнове право (об'єкт
спадкування) та виникнення права
власності на спадкове майно як на
об'єкт нерухомого майна.

Таким чином, судова колегія вважає, що
позивачами були надані в судове
засідання належні та допустимі докази
на підтвердження того, що спірне
домоволодіння належало на праві
власності подружжю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і
тому після смерті ОСОБА_6 відкрилася
спадщина на 1/2 частину будинку з
надвірними будівлями, який знаходиться
у АДРЕСА_1.

Посилання представника відповідача в
судовому засіданні на той факт, що
позивачі не прийняли спадщину,
спростовуються наявними в матеріалах
справи доказами, так ОСОБА_3 був
зареєстрований за вказаною адресою, а
ОСОБА_2 на час смерті матері було 12
років, на підставі вказаного судова
колегія приходить до висновку, що
позивачі прийняли спадщину після
смерті матері фактично, постійно
мешкаючи за вказаною адресою,
отримання свідоцтва про право на
спадщину за законом є правом, а не
обов'язком особи і тому за отриманням
свідоцтва вони мають право звернутися
у будь-який час.

Частина 2 ст. 59 ЦПК України передбачає,
що обставини справи, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
свої вимог і заперечень. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, судова
колегія приходить до висновку, що
рішення суду підлягає скасуванню, а
позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 301,302, п.п.3 і 4 ст. 309,
312,313,317 ЦПК України, судова колегія
судової палати, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Богодухівського
районного суду Харківської області від
17 січня 2014 року скасувати.

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - Богодухівська міська
рада про визнання права власності в
порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3 право
власності по 1/6 частині будинку з
надвірними будівлями за кожним на
спадкове майно після смерті ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, яке знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1

Рішення набирає законної сили
після проголошення але протягом 20 днів
може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий - суддя -

Судді -