АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження:
22-ц/796/3124/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Виниченко Л.М. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

7 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді:
Білич І.М.

Суддів:
Заришняк Г.М., Андрієнко
А.М.

при секретарі:
Заліській Г.Г.

за участю: представника ОСОБА_3
ОСОБА_4

представника ПАТ
«Укрсоцбанк» Гринчук С.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 на ухвалу
Дніпровського районного суду м. Києва
від 20 грудня 2013 року в справі за заявою
ОСОБА_3 про скасування рішення Постійно
Діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків від 04.04.2012
року у справі № 100611 у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» до ОСОБА_7 та ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звертався до суду з заявою про
скасування рішення Постійно Діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків від 04.04.2012 року у
справі № 100611 за позовом ПАТ
«Укрсоцбанк» до ОСОБА_7 та ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості. Свої вимоги
обґрунтовуючи тим, що у відповідності
до ч.2 ст. 389 -5 ЦПК України, рішення
третейського суду може бути скасовано
у разі якщо справа, в якій прийнято
рішення третейського суду не
підвідомча третейському суду
відповідно до закону. Зазначаючи при
цьому, що у правовідносинах які виникли
між сторонами мав місце спір щодо
споживання банківських послуг, тобто,
спір про захист прав споживачів, а
відтак при розгляді справи
третейським судом була порушена
підвідомчість справи.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 20 грудня 2013 року ОСОБА_3
було відмовлено у задоволенні поданої
заяви.

Не погоджуючись з ухвалою суду
представник заявника подав апеляційну
скаргу де ставив питання про
скасування ухвали суду, та
постановлення нової про направлення
справи до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Вказуючи при цьому, що судом першої
інстанції при розгляді не було взято до
уваги те, що відповідно до п. 2
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду
цивільних справ за позовами про захист
прав споживачів» № 5 від 12 квітня 1996
року Закон України «Про захист прав
споживачів» не визначає певних меж
своєї дії, а тому судам слід мати на
увазі, що до відносин, які ним
регулюються, належать, зокрема, ті, що
виникають із договорів про надання
фінансово-кредитних послуг для
задоволення власних побутових потреб
громадян (у тому числі про надання
кредитів, відкриття й ведення рахунків,
проведення розрахункових операцій,
приймання і зберігання цінних паперів,
надання консультаційних послуг). А
відтак, дія ЗУ «Про захист прав
споживачів» поширюється на
правовідносини між кредитодавцем та
позичальником (споживачем) за
договором про надання споживчого
кредиту, що виникають як під час
укладення, так і виконання такого
договору.

Представник апелянта підтримав подану
апеляційну скаргу. Представник ПАТ
«Укрсоцбанк» не визнав апеляційну
скаргу заперечував проти її
задоволення. Інші учасники справи
будучи повідомленими належним чином
про розгляд справи у судове засідання
не з'явилися, поважність причин своєї
неявки суду не повідомили. Судова
колегія вважає за можливе розглянути
справу у їх відсутність в силу вимог
ст.305 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного судового рішення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
04.04.2012 року Постійно Діючим Третейським
судом при Асоціації українських банків
від 04.04.2012 року буда розглянута справа
№ 1006/11 за позовом Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_7 та ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та постановлено судове рішення про
часткове задоволення заявлених
позовних вимог.

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні заяви про скасування
рішення третейського суду виходив з
того, що Законом України «Про
третейські суди» та ст. 389-5 ЦПК України
передбачено вичерпний перелік підстав
для скасування рішення третейського
суду, який не підлягає розширеному
тлумаченню і застосуванню. Банк
звернувся до третейського суду з метою
захисту своїх порушених цивільних прав
у спосіб, визначений ст. 16 ЦК України.
Такий позов, на думку суду першої
інстанції, не спрямований на захист
прав банка, як споживача, оскільки ПАТ
«Укрсоцбанк» не є у вказаних
правовідносинах споживачем
банківських (кредитних) послуг. А отже
дана справа не належала до категорії
справ щодо захисту прав споживачів, що
свідчить про відсутність правових
підстав для задоволення вимог заявника
про скасування рішення третейського
суду з підстав того, що справа, по якій
прийнято рішення третейського суду, не
підвідомча третейському суду
відповідно до закону.

Розглядаючи спір судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив правовідносини
сторін і закон який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги
правильності висновків суду не
спростовують та не дають підстав
вважати, що судом першої інстанції було
постановлено судове рішення з
порушенням норм матеріального права,
яке призвело до неправильного
вирішення справи, так як у
відповідності до положень Закону
України «Про захист прав споживачів»
банк не є споживачем послуг, що
свідчить про відсутність спору про
захист прав споживачів у справі за
зверненням банку про стягнення
кредитних коштів, яке було розглянуто
третейським судом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що ухвала суду першої
інстанції постановлена з дотриманням
норм процесуального права і підстав
для її скасування з доводів викладених
у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 311, 312 315, 317
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_6, відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 20 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: