Справа № 482/640/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

18 квітня 2014 року
м. Нова
Одеса

Новоодеський районний суд
Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Ітріна М.В.,

при секретарі Андреєвій Ю.В., за участю
представника скаржника Рядінського
О.І., представника суб'єкта
оскаржування ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Нова Одеса цивільну справу за
скаргою приватного підприємства
«Транскомб» (далі - Підприємство) на
постанови державного виконавця
Державної виконавчої служби
Новоодеського районного управління
юстиції Миколаївської області (далі -
ДВС) про відмову у відкритті
виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

27 березня 2014 р. Підприємство
звернулося до суду із зазначеною
скаргою на дії ДВС. Обґрунтовували її
тим, що 21 березня 2014 р. ними отримано три
постанови про відмову у відкритті
виконавчих проваджень за виконавчими
листами на виконання рішення
Новоодеського районного суду
Миколаївської області щодо усунення
перешкод у користуванні та
розпорядженні належним їм комплексу
будівель та споруд, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом звільнення
нежитлового приміщення - курчатника за
літерою № 39 від ОСОБА_3 та належного
йому майна, овочесховища за літерою № 32
від ОСОБА_4 та належного йому майна,
курчатника за літерою № 37 від ОСОБА_5 та
належного їй майна.

Підставою для відмови у відкритті
виконавчих проваджень є
невідповідність виконавчих листів
вимогам статей 8, 75, 78 Закону України
«Про виконавче провадження» (далі -
Закон), а саме, те, що виконавчий
документ не містить заходів
примусового виконання і не зазначено
боржника, якого належить зобов'язати
усунути перешкоди та виселити.

Вважають спірні постанови
протиправними й такими, що підлягають
скасуванню, оскільки виконавчі
документи відповідають вимогам Закону,
а державний виконавець невірно його
тлумачить, при цьому не звертається до
суду з клопотанням про роз'яснення
рішення або встановлення чи зміну
порядку і способу його виконання.

У судовому засіданні представник
скаржника скаргу підтримав та просив
її задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник
ДВС доводи скарги не визнав та просив
залишити її без задоволення, мотивуючи
тим, що у порушення ст. 8 Закону України
«Про виконавче провадження» у
виконавчих листах виданих судом не
зазначено боржника - фізичну або
юридичну особу, яка повинна усунути
перешкоду у користуванні
Підприємством належним йому майном, а
вказано лише спосіб виконання рішення,
тобто шляхом звільнення конкретного
приміщення від конкретних фізичних
осіб. За такого, відповідно до вимог ст.
26 Закону державний виконавець
правомірно відмовив у відкритті
виконавчого провадження.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши докази по справі, матеріали
цивільної справи, суд дійшов висновку,
що скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом, рішенням
Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 13 листопада
2013 р. задоволено вимоги Підприємства до
ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_7 і
вирішено:

усунути перешкоди у користуванні та
розпорядженні належними Підприємству
на праві приватної власності
Комплексу будівель та споруд, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
шляхом звільнення:

- нежитлового приміщення - курчатника
за літерою № 39 від ОСОБА_6 та належного
йому майна;

- нежитлового приміщення - овочесховища
за літерою № 32 від ОСОБА_4 та належного
йому майна;

- нежитлового приміщення - курчатника
за літерою № 37 від ОСОБА_5 та належного
їй майна;

- нежитлового приміщення - курчатника
за літерою № 37 від ОСОБА_7 та належного
йому майна.

Вказане рішення суду першої інстанції
сторонами в цій справі не
оскаржувалось, отже набрало законної
сили.

05 березня 2014 р. Новоодеським районним
судом Миколаївської області на
виконання вищезгаданого рішення суду
видано Підприємству виконавчі листи
відносно боржників ОСОБА_5, ОСОБА_8 і
ОСОБА_4, які були звернені до ДВС для
примусового виконання.

17 березня 2014 р., державний виконавець
ДВС, керуючись п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону
відмовив у відкритті виконавчих
проваджень (серія ВП № 42530083, 42529796 і
42530213) за цими виконавчими листами
відносно трьох боржників.

Зі змісту спірних постанов, що
ідентичні між собою за мотивувальною
частиною, видно, що підставою для таких
рішень стало те, що виконавчий документ
не відповідає вимогам статей 8, 75, 78
Закону, а саме:

- резолютивна частина його не містить
заходів примусового виконання;

- не визначено боржника юридичну або
фізичну особу, яку належить зобов'язати
усунути перешкоди у користуванні та
розпорядженні нежитловим приміщенням,
або боржника якого належить виселити з
приміщення.

Проте з таким висновком державного
виконавця суд погодитися не може.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Статтею 1 Закону визначено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це
сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих листів,
що видаються, зокрема, судами, а також
ухвал судів у цивільних справах (пункти
1, 2 ч. 2 ст. 17 Закону).

Згідно ст. 18 Закону виконавчий документ
повинен містити:

назву і дату видачі документа,
найменування органу, що видав, прізвище
ініціали посадової особи, що його
видали;

дату прийняття і номер рішення, згідно
з яким видано документ;

повне найменування (для юридичних осіб)
або ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків), а також інші
дані якщо вони відомі суду;

резолютивну частину рішення;

дату набрання законної сили рішенням;

строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання.

Зі змісту виконавчих листів, виданих
судом першої інстанції видно, що вони
містять всі обов'язкові реквізити
перелічені у ст. 18 Закону, як до вимог
виконавчого документа.

Так, у цих виконавчих документах
зазначено, зокрема сторони виконавчого
провадження, тобто, стягувача і
боржника з адресою їх місцезнаходження
та проживання. Викладено резолютивну
частину рішення, з якої випливає
необхідність звільнення приміщення
від конкретних фізичних осіб та їх
майна.

Викладене записано й у спірних
постановах державного виконавця.

За такого й не викликає сумніву і не
підлягає двозначному тлумаченню
вимога щодо звільнення нежитлового
приміщення від конкретної особи та її
майна, що вказана в рішенні суду.
Звісно, саме на цю особу, тобто боржника
у виконавчому провадженні може бути
покладено такий обов'язок, а не на іншу
особу, що й не вказана в резолютивній
частині рішення.

Відсутність у резолютивній частині
рішення терміну «зобов'язати»
конкретну особу вчинити певні дії не
означає те, що рішення суду не носить
зобов'язального характеру.

Помилковим є і посилання державного
виконавця у спірних постановах на
відсутність у резолютивній частині
терміну «виселити» конкретну фізичну
особу, оскільки у резолютивній частині
рішення суду відсутня вимога щодо
виселення з приміщення. До того ж суд
вважає, що термін «виселення» може
застосовуватися лише при виселенні з
житлових приміщень, а не з нежитлового
складського приміщення.

За такого, виконавчі листи
Новоодеського районного суду видані 05
березня 2014 р. відповідають вимогам ст. 18
Закону, а тому державним виконавцем ДВС
у порушення вимог вказаного Закону
винесено постанови про відмову у
відкритті виконавчих проваджень.

Разом з цим, не підлягають задоволенню
вимоги щодо зобов'язання державного
виконавця відновити виконавче
провадження, оскільки суд вважає, що
відновленню підлягає провадження, яке
було відкрито у встановленому законом
порядку, а в подальшому зупинено, а не
відмовлено у його відкритті, як у цьому
випадку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 386, 387 ЦПК
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу приватного підприємства
«Транскомб» на постанови державного
виконавця Державної виконавчої служби
Новоодеського районного управління
юстиції Миколаївської області про
відмову у відкритті виконавчого
провадження задовольнити частково.

Скасувати постанови старшого
державного виконавця Державної
виконавчої служби Новоодеського
районного управління юстиції
Миколаївської області Котовської Н.В.
від 17 березня 2014 р. про відмову у
відкритті виконавчих проваджень (серія
ВП № 42530083, 42529796 і 42530213) за виконавчими
листами № 482/1253/13-ц від 05 березня 2014 р.
виданих Новоодеським районним судом
Миколаївської області у цивільній
справі за позовом приватного
підприємства «Транскомб» до ОСОБА_6,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_7 про усунення
перешкод у користуванні нежитловим
приміщенням шляхом звільнення їх від
відповідачів та належного їм майна.

В решті частини вимог щодо
зобов'язання старшого державного
виконавця Державної виконавчої служби
Новоодеського районного управління
юстиції Миколаївської області
Котовської Н.В. відновити виконавчі
провадження (серія ВП № 42530083, 42529796 і
42530213) - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Новоодеський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня її проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
п'яти днів з дня отримання копії цієї
ухвали.

Головуючий