Справа № 404/3039/14-ц
Номер провадження 2/404/1620/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року Кіровський районний
суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді
Галаган О.В.,

при секретарі
Кульчицькій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Акціонерно-комерційний банк
«Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення
кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровського
районного суду м. Кіровограда з позовом
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерно-комерційний банк
«Капітал» 8939,49 грн. заборгованості по
кредитному договору № 1/24/PKGK/07-07-11/0014 від
08.02.2012 року.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, подав суду заяву
про розгляд справи без його участі,
вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач до початку судового
засідання надав заяву про часткове
визнання позовних вимог, а саме визнав
позов в частині розміру тіла кредиту та
нарахованих відсотків, заперечив щодо
нарахування штрафних санкцій.
Зазначив, що є інвалідом третьої групи,
отримує мінімальну пенсію в сумі 986 грн.
на місяць, яка є його єдиним доходом.
Також, просив до виниклих
правовідносин застосувати строки
позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
наявні в матеріалах справи та
досліджені в судовому засіданні
докази, суд встановив наступне.

Між публічним акціонерним товариством
«Акціонерний-комерційний банк
«Капітал» та ОСОБА_1 укладено договір №
1/24/PKGK/07-07-11/0014 від 08.02.2012 року (далі -
кредитний договір), за умовами пунктів
1.1.-1.3., якого позивач зобов'язався
надати відповідачу споживчий кредит у
розмірі 2164,90 грн., а відповідач
зобов'язувався погасити кредит в строк
до 07.02.2013 року зі сплатою щомісячної
комісії у розмірі 0,5% від первісної суми
кредиту, а також відсотків за
користування кредитом у розмірі 25%
річних, з врахуванням офіційного
індексу інфляції за відповідний
період, над прогнозованим індексом
інфляції, що публікується Кабінетом
Міністрів України.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України
визначено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Позивач виконав свої зобов'язання за
договором кредиту в повному обсязі, що
підтверджується матеріалами справи.

Між тим відповідач належним чином не
виконав повернення кредиту та
відсотків за його користування в
терміни, передбачені кредитним
договором № 1/24/PKGK/07-07-11/0014 від 08.02.2012
року, внаслідок чого перед позивачем
станом на 21.02.2014 року виникла
заборгованість в розмірі 3073,62 грн., яка
складається з заборгованості по
кредиту 1945,14 грн., заборгованості по
сплаті відсотків в сумі 979,62 грн. та
заборгованості по комісії за
обслуговування рахунку в розмірі 148,86
грн.

Відповідно до вимог статті 526
Цивільного кодексу України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За статтею 530 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватись в установлений законом
або договором строк.

Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу
України, встановлено, що позичальник
зобов'язаний повернути кредитору
надані грошові кошти (кредит) та
сплатити проценти у строки та на
умовах, встановлених договором.

Докази виконання відповідачем в
повному обсязі прийнятих на себе
зобов'язань за договором в матеріалах
справи відсутні, а тому позовні вимоги
в частині стягнення заборгованості по
кредиту 1945,14 грн., заборгованості по
сплаті відсотків в сумі 979,62 грн. та
заборгованості по комісії за
обслуговування рахунку в розмірі 148,86
грн. підлягають задоволенню.

Позивач також просить стягнути з
відповідача пеню за несвоєчасну сплату
кредиту в розмірі 3559,61 грн., пеню за
несвоєчасну сплату відсотків в розмірі
1223,82 грн., яка виникла внаслідок
прострочення виконання зобов'язань за
кредитним договором та штраф в сумі
1082,45 грн.

Пунктом 5.1. кредитного договору
передбачено, що за порушення строків
повернення кредиту та/або відсотків за
користування кредитними коштами банк
має право вимагати від позичальника
сплати пені у розмірі 0,5% від суми
простроченої заборгованості за кожен
день прострочення платежу.

Пунктом 5.2. кредитного договору
передбачено, що у випадку порушення
позичальником строків повернення
кредиту та/або сплати процентів за
користування кредитними коштами, банк
має право вимагати від позичальника
сплати штрафу у розмірі 50% від суми
виданого кредиту.

У відповідності до приписів частини
першої статті 546 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. 549 ЦК України пеня та
штраф є різновидами неустойки як
юридичної відповідальності, а не
окремими видами штрафних санкцій.

Проте, подвійна відповідальність за
одне й те саме порушення не передбачена
нормами цивільного законодавства та
суперечить ст. 61 Конституції України.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем нараховано штраф та пеню за
порушення позичальником строку
мінімальних необхідних платежів по
погашенню кредиту.

Отже, банк просить застосувати до
боржника подвійну цивільно-правову
відповідальність одного й того ж виду
за одне й те саме порушення договірного
зобов'язання (прострочення виконання
грошового зобов'язання), що суперечить
вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та
ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими
ніхто не може бути двічі притягнений до
юридичної відповідальності одного
виду за одне й те саме правопорушення, а
зобов'язання має ґрунтуватись на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

За таких обставин, банк має право
заявляти до стягнення лише позовну
вимогу про стягнення або пені, або
штрафу.

На підставі викладеного, суд відмовляє
у вимозі про стягнення 1082 грн. 45 коп.
штрафу.

Щодо вимоги про стягнення нарахованої
банком пені в сумі 4783,43 грн., то дана
вимога підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступних
підстав та розрахунку.

Під час розгляду даної справи
відповідачем надано до суду заяву про
застосування строку позовної давності.

Стаття 258 Цивільного кодексу
передбачає, що стосовно позовів про
стягнення неустойки (штрафу, пені)
встановлено скорочений строк позовної
давності тривалістю в один рік.

Позивач звернувся до суду згідно до
конверту 04.04.2014 року, відтак 04.04.2013 року
є межею річного терміну.

Стаття 256 ЦК України визначає, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Згідно зі статтею 261
Цивільного кодексу відлік строку
позовної давності починається від дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення свого права.

Тобто, якщо з моменту початку
обчислення пені минув період понад
один рік, то кредитор у позовній заяві
має право вимагати неустойку,
нараховану за останній річний період,
оскільки стосовно такої вимоги, що
виникла раніше цього терміну, строк
позовної давності вже минув. Отже, при
поданні позовної заяви пеня повинна
розраховуватись виходячи зі строку в
рік, що передував даті подання позову -
04.04.2014 року, межею позовних вимог згідно
до наданого позивачем розрахунку
розміру пені є 04.04.2013 включно.

Як вбачається з розрахунку пені,
позивач вийшов за межі річного строку.

Враховуючи соціальний статус ОСОБА_1
(відповідач є інвалідом ІІІ групи, про
що свідчить посвідчення, серії АЗ № 320965
від 26.07.2006 року, видане Управлінням ПФУ
в м. Кіровограді) та майновий стан, а
також відсутність негативних
наслідків для позивача через
прострочення зобов'язання, суд на
підставі частини 3 статті 551 Цивільного
кодексу України вважає за можливе
зменшити розмір пені до 1500,00 грн., що не
завдасть фінансових збитків позивачу,
проте може сприяти полегшенню
майнового стану відповідача.

А тому суд дійшов висновку щодо
задоволення вимоги банку про стягнення
з відповідача пені в сумі 1500 грн.

Таким чином, з відповідача на користь
позивача суд стягує заборгованості по
кредиту 1945,14 грн., заборгованості по
сплаті відсотків в сумі 979,62 грн.,
заборгованості по комісії за
обслуговування рахунку в розмірі 148,86
грн. та пеню в сумі 1500 грн.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до вимог статті 88
Цивільного процесуального кодексу
України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 258, 525-527, 530, 549, 612, 623, 625, 638, 639, 640,
1049, 1054Цивільного кодексу України,
статтями 3, 4, 10, 11, 60, 88, 213-215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов Публічного акціонерного
товариства «Акціонерно-комерційний
банк «Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення
кредитної заборгованості -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
«Акціонерно-комерційний банк
«Капітал» 4573,62 грн. заборгованості по
кредитному договору № 1/24/PKGK/07-07-11/0014 від
08.02.2012 року, а також 243,60 грн. судових
витрат.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Кіровоградської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Кіровського
О. В. Галаган

районного суду

м.Кіровограда