Справа № 681/638/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року. Полонський
районний суд Хмельницької області в
складі:

головуючого - судді Горгулько Н.А.,

за участю
секретаря судових засідань - Олійник
Л.А.,

представників: позивача - ОСОБА_2,

відповідача
- Черналівської О.О., Бацман А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Полонному цивільну
справу за позовом ОСОБА_5 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«АГРО-РЕГІОН» про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки та
скасування його державної реєстрації,

в с т а н о в и в:

В квітні 2014 року позивач ОСОБА_5
звернулася до суду з позовом до
відповідача ТОВ «АГРО-РЕГІОН» про
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки та скасування його
державної реєстрації. В обґрунтування
позовних вимог вказувала на те, що 5
грудня 2012 року уклала з ТОВ
«АГРО-РЕГІОН» договір оренди земельної
ділянки. Коли вона ознайомилася з даним
договором та проаналізувала його
зміст, вважає, що цей договір укладено з
порушенням норм матеріального права,
так як в ньому відсутні усі істотні
умови договору, передбачені ч.1 ст.15 ЗУ
«Про оренду землі», а саме: цільове
призначення земельної ділянки та
існуючі обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 вимоги позову
підтримав з зазначених у ньому підстав.
Просив суд визнати недійсним договір
оренди землі та скасувати державну
реєстрацію цього договору.

Представник відповідача
Черналівська О.О, позов не визнала.
Вважає, що в договорі досягнуто
сторонами всіх істотних умов, а тому
підстав для визнання даного договору
недійсним немає. Заслухавши
пояснення учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_5
слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти
та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯБ №575101 від 20 листопада 2006 р.
ОСОБА_6 є власником земельної ділянки
площею 3.6933 га, розташованої на
території Новоселицької сільської
ради Полонського району.

Згідно із даними свідоцтва про право на
спадщину від 17.02.2011 р. спадкоємцем даної
земельної ділянки після смерті ОСОБА_6
є його дружина ОСОБА_5

05.12.2012 р. між ОСОБА_5 та ТОВ
«АГРО-РЕГІОН» укладено договір оренди
землі строком на п'ять років, який
зареєстровано у відділі Держкомзему у
Полонському районі 14.12.2012 р. за
№04245.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(кадастровий номер, місце
розташування та розмір земельної
ділянки); строк дії договору оренди;
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної
ділянки, яка передається в оренду;
умови збереження стану об'єкта оренди;
умови і строки передачі земельної
ділянки орендарю; умови повернення
земельної ділянки орендодавцеві;
існуючі обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Частиною другою ст. 15 Закону України
«Про оренду землі» установлено, що
відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, є підставою для визнання
договору недійсним відповідно до
закону.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.
1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Отже, відсутність у договорах оренди
землі хоча б однієї з істотних умов,
передбачених у ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про оренду землі», зокрема цільового
призначення земельної ділянки та
існуючих обмежень (обтяженья) щодо
використання земельної ділянки, є
підставою для визнання недійсними
таких договорів оренди відповідно до ч.
2 ст. 15 Закону України «Про оренду
землі».

З тексту договору вбачається, що в п.16
«Цільове призначення земельної
ділянки» зазначено категорію - землі
сільськогосподарського призначення, а
в п.15 вказано, що ця земельна ділянка
передається в оренду для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва. Щодо п.27 договору
«Обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки»,
зазначено, що на орендовану земельну
ділянку не встановлено обмеження та
інші права третіх осіб.

Під час розгляду справи представник
позивача не зміг пояснити в чому саме
дійсно порушуються права його
довірительки у зв'язку з відсутністю в
договорі оренди зазначених умов, їх
істотність, а також в чому конкретно
полягає порушення законних прав
ОСОБА_5, лише висловив припущення, що
відсутність істотних умов в договорі
може призвести до того, що в
майбутньому дану земельну ділянку може
бути використано не за цільовим
призначенням у відповідності до
категорії. Крім того вважає, що
відсутність однієї з істотних умов в
договорі це і є порушення прав його
довірительки.

Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України договір,
який підлягає державній реєстрації, є
укладеним з моменту державної
реєстрації.

За вимогами ст. 792 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
земельної ділянки наймодавець
зобов'язується передати наймачеві
земельну ділянку на встановлений
договором строк у володіння та
користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Згідно зі ст. ст.12, 14, 19 Закону України
"Про оренду землі" договір оренди землі
- це угода сторін про взаємні
зобов'язання, відповідно до яких
орендодавець за плату передає
орендареві у володіння і користування
земельну ділянку для господарського
використання на обумовлений договором
строк.

Після досягнення сторонами
домовленості з питань орендної плати
та інших істотних умов, підписання
договору та його реєстрації він
набуває чинності та може бути змінений
лише за взаємною згодою сторін.

Відповідно до ст. 18 Закону України „Про
оренду землі" договір оренди землі
набирає чинності після його державної
реєстрації.

Статтею 20 Закону України "Про оренду
землі" передбачено, що укладений
договір оренди землі підлягає
державній реєстрації. Державна
реєстрація договорів оренди землі
проводиться у порядку, встановленому
законом.

Відповідно до п. 2 Порядку державної
реєстрації договорів оренди землі,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25 грудня 1998 року
№ 2073, державна реєстрація договорів
оренди є офіційним визнанням і
підтвердженням державою факту
виникнення або припинення права оренди
земельних ділянок.

З матеріалів справи вбачається, що
оспорюваний договір оренди земельної
ділянки, укладений у письмовій формі,
пройшов відповідну державну
реєстрацію, позивач мав необхідний
обсяг цивільної дієздатності,
волевиявлення позивача було
спрямовано на укладання договору
оренди.

Наведене свідчить про те, що позивач та
відповідач при укладенні договору
оренди землі погодили всі істотні
умови, у тому числі цільове призначення
земельної ділянки та існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки, що підтверджується
пунктами 15,16, 27 договору оренди землі.

Підсумовуючи наведене, суд приходить
до висновку що позивачем не доведено
порушення її прав орендодавця із боку
відповідача, а оскільки в порядку
цивільного судочинства захисту
підлягає лише порушене право, то у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 слід
відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_5 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«АГРО-РЕГІОН» про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки та
скасування його державної реєстрації
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не буде подано.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Хмельницької
області шляхом подання до Полонського
районного суду апеляційної скарги
протягом десяти днів після його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Полонського

районного суду:
Н.Горгулько