Справа № 723/3772/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

05.05.2014 року
Сторожинецький районний суд
Чернівецької області

в складі:

головуючого
судді Яківчика І.В.

при секретарі
Чокан Д.В.

за участю
представників позивача і відповідачів

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Сторожинець цивільну
справу за позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» до
Сторожинецької міської ради,
Чернівецької області, ОСОБА_1, третя
особа відділ Держземагентства у
Сторожинецькому районі, про визнання
незаконним та скасування рішення
Сторожинецької міської ради та
державного акту на право власності на
земельну ділянку

встановив:

Державне територіально-галузевего
об'єднання «Львівська залізниця» в
особі відокремленого підрозділу
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень», звернулоя з
позовом до відповідачів про визнання
незаконним та скасування рішення
Сторожинецької міської ради та
визнання недійсним державного акту на
право власності, посилаючись на те, в
ході здійснення інвентаризації земель,
залізниці стало відомо що рішенням
Сторожинецької міської ради,
Чернівецької області від 16.11.2005 року
відповідачу ОСОБА_1 була передана в
приватну власність земельна ділянка
яка накладається на земельну ділянку
залізниці загальною площею 0,0372 га.

Зазначаючи про те, що залізниця як
суміжний землекористувач , проект
відведення земельної ділянки, акт
встановлення і узгодження меж
землекористування ОСОБА_1 не
погоджувала і згоди на вилучення
земельної ділянки не надавала, позивач
просив визнати незаконним і скасувати
рішення Сторожинецької міської ради
від 16.11.2005 року. При цьому позивач
зазначає, що право користування
залізницею вказаною землею
підтверджується «Планом границ полоси
отвода», який було розроблено у 1959 році,
Будівельними нормами і правилами в т.ч.
СНіП 11-39-76 і СН 468-74.

Крім цього, посилаючись на зазначені
обставини і норми діючого
законодавства, позивач просив також,
визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,0847га, який виданий ОСОБА_1

Представник позивача, в суді підтримав
свої позовні вимоги, посилаючись на
викладені обставини.

Представник відповідач по справі,
Сторожинецької міської ради, в суді
позовін вимоги позивача не визнав
посилаючись на не представлення
позивачем належних документів які б
підтверджували право власності чи
користування земельною ділянкою, а
представлені джокази не є належними
доказами. Крім того вважав, що позивач
пропустив строк позовної давності для
звернення до суду. Просив відмовити в
позові.

Представник відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2
в судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, посилаючись на незаконність
вимог позивача через відсутність
будь-яких належних документів які б
підтверджували право позивача на
землю, а у ОСОБА_1 вже є державний акт на
право приватної власності на землю.
Просив застосувати строки позовної
давності та відмовити в позові.

Третя особа - відділ Держземагентства,
в судове засідання свого представника
не направила, хоча декілька раз
повідомлялась про дату, час і місце
розгляду справи.

Розглянувши справу та встановивши
фактичні обставини справи і відповідні
правовідносини, суд знаходить що позов
підлягає до часткового задоволення,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в межах м.
Сторожинець, Чернівецької області під
об'єктами залізничного транспорту
знаходиться земельна ділянка
загальною площею 23,093 га. Вказана
обставина не заперечувалась сторонами
і підтверджується довідкою позивача
від 15.10.2013 року (а.с.8), а тому у
відповідності до положень ст.61 ЦПК
України, доказуванню не підлягає.

Судом також встановлено і сторонами
також не заперечувалося, що на підставі
оспорюваного рішення, Сторожинецької
міської ради від 16.11.2005 року № 255/26-05
(а.с.11) ОСОБА_1 було виділено 0,0847 га землі
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1 та 12.04.2006
року, видано Державний акт серії ЯБ №
751319 на право власності на земельну
ділянку площею 0,0847 га. для будівництва
та обслуговування жилого будинку і
господарських будівель (а.с.84).

Спірна земельна ділянка площею
перекриття 0,0372 га, згідно Плану меж
смуги відводу лінії
«Адинката-Берегомет» Львівської
залізниці, в адмінмежах
Сторожинецького району, Чернівецької
області (а.с.64), Акту обстеження
земельної ділянки від 12.11.2012 року (а.с.9)
і Плану земельних ділянок (а.с.10),
розташована в межах смуги відведення
залізниці від 20 км. + 540 м. за напрямком
Глибока-Буковинська-Берегомет на
відстані 4 метри. від осі колії. Смуга
відведення залізниці складає 10 м. від
осі колії.

Із зазначеного плану меж смуги відводу
лінії «Адинката-Берегомет» Львівської
з.д. в адмінмежах Сторожинецького
району, Чернівецької області,
вбачається, що позивач, земельною
ділянкою під об'єктами залізничного
транспорту на території м.Сторожинець
в тому числі спірною земельною
ділянкою, користується з 1959 року.

Згідно зі ст.68 ЗК України, до складу
земель залізничного транспорту
входять, у першу чергу, землі, які є
смугою відведення залізниць. Крім того,
землями залізничного транспорту
вважаються землі, зайняті станціями з
усіма будівлями та спорудами
енергетичного, локомотивного,
вагонного, колійного, вантажного і
пасажирського господарства,
сигналізації та зв'язку,
водопостачання, каналізації, а також
землі під захисними та укріплювальними
насадженнями, службовими,
культурно-побутовими та іншими
спорудами, необхідними для
забезпечення роботи залізничного
транспорту.

Статтею 11 Закону України "Про
транспорт" передбачено, що до земель
транспорту належать землі, надані
згідно із Земельним Кодексом,
підприємствам і організаціям
транспорту (залізничного, водного
(морського, річкового), автомобільного,
авіаційного, міського
електротранспорту, а також
трубопровідного), для виконання
покладених на них завдань щодо
експлуатації, ремонту, вдосконалення і
розвитку відповідних об'єктів. Землями
залізничного транспорту є землі,
надані його підприємствам і
організаціям. До їх складу входять
землі, що є смугою відведення
залізниць; під залізничним полотном та
його облаштуванням; залізничні станції
з усіма будівлями і спорудами
енергетичного, локомотивного,
вагонного, колійного, вантажного і
пасажирського господарств,
сигналізації та зв'язку,
водопостачання, каналізації, землі під
захисні та укріплювальні насадження,
службові, культурно-побутові будівлі
та інших споруд, які створюються для
обслуговування роботи залізничного
транспорту.

Постановою Верховної Ради України від
12.09.1991 року "Про порядок тимчасової дії
на території України окремих актів
законодавства Союзу РСР" встановлено,
що до прийняття відповідних актів
законодавства України, на території
республіки застосовуються акти
законодавства Союзу РСР з питань, які
не врегульовані законодавством
України, за умови, що вони не суперечать
Конституції і Законам України.

Таким чином, право постійного
користування залізницею, частиною
спірної земельної ділянки
підтверджується Постановами Верховної
Ради України від 18 грудня 1990 року "Про
порядок введення в дію Земельного
кодексу України" та «Про земельну
реформу» із врахуванням Рішення
Конституційного Суду України від 22.09.2005
№ 5-рп/2005, яким визнано
неконституційними пункти 6 вказаних
постанов Верховної Ради України від 18
грудня 1990 року, внаслідок чого
виготовлення та отримання державних
актів на земельні ділянки, що
перебувають у користуванні залізниць,
не передбачалося. Землі транспорту
вважалися землями спеціального
призначення, які використовувалися на
підставі особливих положень про ці
землі відповідно до п. 54 та п. 55
Загальних засад землекористування і
землеустрою, затверджених ЦВК СРСР від
15 грудня 1928 року та згідно Правил
технічної експлуатації залізниць
України, затверджених наказом
Мінтрансу від 20 грудня 1996 р. № 411,
Інструкції про норми і порядок
відведення земель для залізниць і
використання смуги відведення,
затвердженої Міністерством шляхів
сполучення СРСР 30 січня 1963 р. і Норм
відведення земель для залізниці 468 -74,
затверджених постановою Держбуду СРСР
від 19 грудня 1974 року № 247, № 247, які були
чинними на час передачі земельної
ділянки у власність ОСОБА_1

В статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування,
зобов'язані діяти лише на підставах, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно вимог ст.155 ЗК України, у разі
видання органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

З огляду на вказане, суд знаходить, що
міська рада не мала права передавати в
приватну власність ОСОБА_1 земельну
ділянку яка входить в склад земель
смуги відведення державної залізниці,
а відповідно рішення ради в цій частині
є незаконним.

Підтвердженням цього висновку суду є
також і те, що відповідно до п."б" ч.4 ст.84
ЗК України, землі під державними
залізницями не можуть передаватися у
приватну власність, а невиконання
вказаного положення безумовно тягне за
собою скасування незаконного рішення.

Заявляючи вимогу про визнання
незаконним і скасування рішення
Сторожинецької міської ради, позивач
крім цього, посилаючись на те що це
рішення є незаконним, просив також
визнати незаконними і державний акт на
право власності на земельну
ділянку площею 0,0847 га від 12.04.2006 року,
який був виданий ОСОБА_1 на підставі
незаконного рішення міської ради.

Згідно вимог п. «г» ч.3 ст.152 ЗК України,
захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування

Положеннями ст.155 ЗК України визначено,
що у разі видання органом виконавчої
влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

Виходячи з цього, суд вважає, що
державний акт виданий на земельну
ділянку площею 0,0847 га призначеної для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, яка частково
накладається на земельну ділянку
позивача загальною площею 0,0372 га. має
бути визнаний незаконним тільки в
частині земельної ділянки яка
накладається на іншу.

Позицію позивача щодо визнання
недійсним державного акту в цілому, суд
вважає неприйнятною, а вимоги в цій
частині безпідставними.

Вирішуючи питання щодо застосування
строку позовної давності до спірних
вимог, суд, зважає на заяви
відповідачів про застосування
наслідків спливу строку позовної
давності та виходить з наступного.

Згідно вимог ст.ст. 256, 257, 260, 267 ЦК
України, позовна давність це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки і
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови в позові.

Зважаючи на предмет позову та виходячи
із правила , що перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила, суд знаходить,
що позивачем строки позовної давності
не порушені, оскільки про спірне
рішення міської ради чи про наявний
державний акт у ОСОБА_1, позивач не знав
і не міг знати ні в момент його
прийняття ні в подальшому. Днем коли
позивач довідався про порушення його
прав, на думку суду, була дата
відповідного акту складеного за
результатами інвентаризації земель.

Крім того суд вважає, що на вказані
вимоги поширюється спеціальна позовна
давність визначена п.5 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про внесення змін до деяких законів
України щодо вдосконалення порядку
здійснення судочинства» від 20.12.2011 року
№ 4176, який набрав чинності з 14.01.2012 року
і згідно якого особа має право
звернутися до суду в строк до 14.01.2015
року, з позовом про визнання незаконним
правового акту органу місцевого
самоврядування, яким порушено право
власності або інше речове право цієї
особи.

Судові витрати по справі, зважаючи на
правила статті 88 ЦПК України,
підлягають стягненню із відповідачів
на користь позивача тільки пропорційно
долі задоволених позовних вимог.

На підставі ст. ст. 67, 68, 80, 83, 84, 116, 126, 152,
155, 158 ЗК України, ст.11 Закону України
«Про транспорт» ст.6 Закону України
«Про залізничний транспорт» ст.19
Конституції України, ст.ст. 256, 257, 260, 267,
268 ЦК України та керуючись ст. ст. 10, 60, 88,
213, 215, 223 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень до
Сторожинецької міської ради,
Чернівецької області, ОСОБА_1, третя
особа відділ Держземагентства у
Сторожинецькому районі, про визнання
незаконним та скасування рішення
Сторожинецької міської ради та
державного акту на право власності на
земельну ділянку, задовольнити
частково.

Визнати незаконним і скасувати
рішення Сторожинецької міської ради,
Чернівецької області № 255/26-05 від 16.11.2005
року в частині передачі земельної
ділянки площею 0,0372 га, у власність
ОСОБА_1 в м.Сторожинець, Чернівецької
області по АДРЕСА_1.

Визнати недійсним Державний акт
на право власності на земельну ділянку
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд від 12 квітня 2006 року, серії ЯБ
№ 751319, що виданий на ім.'я ОСОБА_1, в
частині права власності на земельну
ділянку в розмірі 0,0372 га., та скасувати
його державну реєстрацію в цій частині.

Стягнути із Сторожинецької
міської ради і ОСОБА_1, на користь
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Львівська залізниця» по 114
(сто чотирнадцять) гривень 70 копійок, з
кожного, на відшкодування понесених
судових витрат.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційна
скарга не була подана. Апеляційна
скарга може бути подана до
Апеляційного суду Чернівецької
області через Сторожинецький районний
суд протягом 10-ти днів з дня його
проголошення.

Суддя: