22-ц/775/503/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Митрофанова
Категорія № 48
09 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
головуючого -
суддів -
Мальцевої Є.Є., Ткаченко Т.Б.,
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Приморського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
06 березня 2014 року -

В С Т А
Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, стягнення аліментів в твердій
грошовій сумі з усіх доходів
відповідача на утримання
неповнолітніх дітей та дружини. В ході
розгляду справи позовні вимоги
уточнила, просила стягнути аліменти на
утримання неповнолітніх дітей в
розмірі 1/2 частки з усіх видів
заробітку відповідача щомісячно. Позов
в частині стягнення аліментів на
утримання позивачки, як дружини, з якою
проживає дитина до трьох років, за
заявою ОСОБА_1 залишений без розгляду.

В обґрунтування позову вказала, що з
03.08.2001 року перебуває в зареєстрованому
шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають
трьох неповнолітніх дітей - синів
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. З 20
лютого 2013 року шлюбні відносини
припинені, з цього часу з відповідачем
мешкають окремо, а неповнолітні діти
залишилися проживати разом з нею.
Примирення вважає неможливим. Вона
самостійно займається вихованням та
утриманням синів, відповідач свої
обов'язки належним чином не виконує, в
останній час матеріальної допомоги
взагалі не надає. Відповідач є
приватним підприємцем та отримує
регулярний дохід, інших утриманців не
має.

Рішенням Приморського районного суду
міста Маріуполя від 06 березня 2014 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 03.08.2001 року у
Маріупольському міському відділі
реєстрації актів громадянського стану
Донецького обласного управління
юстиції, актовий запис № 506 - розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь
ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх
дітей ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у розмірі
1/3 частини з усіх видів заробітку
(доходів) щомісячно, але не менше ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку на кожного,
починаючи з 08.10.2013 року і до досягнення
найстаршою дитиною - сином ОСОБА_3 -
повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі
114,70 гривень і в доход держави судовий
збір у розмірі 229,40 гривень.

З рішенням суду не погодилася
позивачка ОСОБА_1, в апеляційній скарзі
просить змінити рішення суду в
частині розміру стягнутих аліментів на
утримання трьох неповнолітніх дітей,
стягнувши з відповідача аліменти в
розмірі 1/2 частини з усіх видів його
заробітку (доходів) щомісяця. В скарзі
посилається на порушення норм
матеріального та процесуального права,
необґрунтованість судового рішення,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають істотне значення для справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
України апеляційний суд розглядає
справу у відсутності відповідача,
належним чином повідомленого про час
ті місце розгляду справи
телефонограмою, зареєстрованою в
журналі під №295.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивачки ОСОБА_1, яка просила
апеляційну скаргу задовольнити,
заперечення представника відповідача
адвоката ОСОБА_7, яка просила скаргу
відхилити, перевіривши матеріали
справи в межах апеляційного оскарження
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Як роз'яснено п.15 постанови Пленуму
Верховного Суду України №12 від 24.10.2008
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ в апеляційному
порядку», у разі, якщо апеляційна
скарга подана на рішення щодо частини
вирішених вимог, суд апеляційної
інстанції відповідно до принципу
диспозитивності не має права робити
висновки щодо неоскаржуваної частини
рішення ні в мотивувальній, ні в
резолютивній частині судового рішення.

Зі справи вбачається, що позивачка
оскаржує рішення суду першої інстанції
тільки в частині розміру аліментів на
утримання дітей. Тому, переглядаючи
справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК
України в межах апеляційного
оскарження, колегія суддів перевіряє
законність рішення суду лише в цій
частині, а в решті не перевіряє у
зв'язку з відсутністю апеляційного
оскарження.

Згідно вимог ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: 1) неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, а також розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
що викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
рішення не тим суддею, який розглянув
справу.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України,
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.1,2 ст. 183 СК України,
частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.
Якщо стягуються аліменти на двох і
більше дітей, суд визначає єдину частку
від заробітку (доходу) матері, батька на
їх утримання, яка буде стягуватися до
досягнення найстаршою дитиною
повноліття.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції при визначенні
єдиної частки від заробітку (доходу),
яка буде стягуватися на користь
позивачки як аліменти на утримання
дітей, враховував наявність у
відповідача доньки ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, яка продовжує навчання, та
повнолітнього непрацездатного сина
ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, який визнаний
інвалідом ІІ групи, обов'язок щодо
утримання яких покладений на
відповідача ст.ст. 198, 199 СК України, та
виконується ним у добровільному
порядку. Також, суд прийняв до уваги, що
відповідач є учасником ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС категорії
ІІ та за своїм станом здоров'я потребує
проходження періодичних курсів
оздоровлення. Врахував, що позивачка
також є суб'єктом підприємництва та має
власний дохід від господарської
діяльності.

З висновками суду першої інстанції про
обґрунтованість вимог про стягнення
аліментів колегія судів погоджується,
але не може погодитись з розміром
аліментів на користь позивачки,
визначеним судом на утримання трьох
неповнолітніх дітей.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що від шлюбу
сторони мають трьох неповнолітніх
дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
що підтверджується відповідним
свідоцтвами про народження (т.1 а.с. 11-13).

Під час розгляду справи судом першої
інстанції встановлено та не
заперечувалось сторонами, що з 20 лютого
2013 року шлюбні відносини між подружжям
фактично припинені, позивачка та
відповідач мешкають окремо.
Неповнолітні діти залишились
проживати разом з позивачкою. (т.1 а.с.14).

Відповідач має на утриманні також
неповнолітню дитину від іншого шлюбу -
доньку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка
продовжує навчання, та повнолітнього
непрацездатного сина ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_5, який визнаний інвалідом
ІІ групи. Відповідач ОСОБА_2 утримує їх
у добровільному порядку, що сторони не
оспорювали. (т.1 а.с.59,64,65-68,69, т.2 а.с. 94,
133,134,141,144).

Представник відповідача в
апеляційному суді пояснювала, що
відповідач надає ОСОБА_1 та ОСОБА_10
допомогу в розмірі близько 800 грн
щомісячно кожному.

Зі справи вбачається, що ОСОБА_2 з 31.12.2004
року працює в ТОВ «Наталі» на посаді
директора та отримує щомісячну
заробітну плату в середньому розмірі
2500 гривень (т.1 а.с.60, т.2 а.с.142)

Також відповідач має дохід від
підприємницької діяльності ( т.1 а.с.62).
З копій податкових декларацій про
майновий стан і доходи, звітів суб'єкта
малого підприємництва - фізичної особи
- платника єдиного податку, та
відомостей з інформаційного фонду
Державного реєстру фізичних осіб
Міндоходів України про суми виплачених
доходів та утриманих податків за
період з 01.03.2000 року по 31.12.2013 рік,
вбачається, що відповідач отримує
постійний дохід від господарської
діяльності. (т.1 а.с.124-177, 240-266, т.2
а.с.1-51,129-132).

Відповідач є учасником ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС категорії
ІІ (т.1 а.с.63).

Як вбачається зі справи, позивачка
також є суб'єктом підприємництва та має
власний дохід від господарської
діяльності.(т.1 а.с.178-239).

На підставі викладеного колегія
суддів вважає правильним, що суд першої
інстанції врахував наявність інших
утриманців у відповідача, і прийшов до
висновку, що стягнення на користь
позивачки за її вимогою аліментів в
розмірі 1/2 частки від доходу
відповідача може вплинути на розмір їх
матеріального забезпечення в сторону
зменшення та з урахуванням виплат на
утримання повнолітніх дітей буде
порушувати права платника аліментів
щодо загального розміру всіх
відрахувань, оскільки в п.17 постанови
Пленуму Верховного суду України №3 від
15.05.2006 року «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
роз'яснено, що максимальний розмір
аліментів, які стягуються з боржника,
відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України
"Про виконавче провадження" не повинен
перевищувати 50 відсотків заробітної
плати цієї особи.

Тому колегія суддів вважає доводи
скарги позивачки щодо неправильності
врахування судом першої інстанції
наявності інших утриманців у
відповідача, незалежно від їх місця
проживання, такими, що не ґрунтуються
на законі, тому не може прийняти їх до
уваги.

Натомість, колегія суддів вважає, що
визначений судом розмір аліментів на
утримання трьох неповнолітніх дітей у
вигляді 1/3 частини усіх видів заробітку
(доходу) відповідача, не відповідає
обставинам справи та положенням
закону. Суд достатньо повно встановив
усі обставин справи, але висновки суду
їм не відповідають.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України,
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.1,2 ст. 183 СК України,
частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.
Якщо стягуються аліменти на двох і
більше дітей, суд визначає єдину частку
від заробітку (доходу) матері, батька на
їх утримання, яка буде стягуватися до
досягнення найстаршою дитиною
повноліття

Частиною 1 статті 182 СК України
визначені обставини, які враховуються
судом при визначенні розміру
аліментів: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2)
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина; 3) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Таким чином, при вирішенні даного
спору, відповідно до ст. 182 СК України та
з урахуванням вимог ст.214 ЦПК України,
суд при визначенні розміру аліментів
повинен був з'ясувати та урахувати
наявність одразу трьох неповнолітніх
дітей на утриманні позивачки, а також
ту обставину, що старша з неповнолітніх
дітей відповідача - донька ОСОБА_1 -
незабаром досягне повноліття, як
обставини, які мають істотне значення
для вирішення справи, в той час, як сума
аліментів, стягнутих судом на
утримання кожного з молодших
неповнолітніх дітей, фактично
дорівнюють розміру аліментів, які
відповідач добровільно сплачує на
утримання старшої доньки.

Проте зазначені обставини залишилися
поза увагою суду, хоча вони мають
суттєве значення для правильного
вирішення спору.

Таким чином, суд першої інстанції в
порушення вимог процесуального закону,
неправильного застосування норм
матеріального права, роз'яснень,
викладених у п.17 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року N 3 "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
дійшов помилкового висновку щодо
часткового задоволення вимог
позивачки і визначив аліменти на
утримання трьох неповнолітніх дітей у
розмірі 1/3 частини заробітку
відповідача. Тому рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про зміну розміру стягнених аліментів.
З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає можливим стягнути з
відповідача на користь позивачки
аліменти в розмірі 2/5 часток його
заробітку (доходу) щомісяця.

Доводи апеляційної скарги про те, що за
станом здоров'я відповідач не потребує
жодних витрат на оздоровлення,
спростовані даними про його участь в
ліквідації на ЧАЕС ІІ категорії.
Посилання апелянта на наявність у
власності відповідача об'єктів
нерухомості не дають підстав для
висновку про можливість задоволення її
вимог в повному обсязі, оскільки
аліменти стягнуті судом не в грошовій
сумі, а у частині від доходу
відповідача, який складається і з
доходів від оренди вказаної
нерухомості в тому числі. Твердження
позивачки в апеляційній скарзі про те,
що з лютого 2013 року вона не отримує
прибуток з вини відповідача, нічим не
доведено, тому також не впливає на
рішення суду.

Таким чином, апеляційна скарга
позивачки на рішення Приморського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 06 березня 2014
року підлягає частковому задоволенню,
а рішення суду - зміні, з
постановленням нового рішення про
стягнення з відповідача аліментів на
утримання дітей у розмірі 2/5 частин з
усіх видів заробітку (доходу)
щомісячно.

Керуючись ст.ст.307,309,313,314 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
06 березня 2014 року змінити в частині
розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання неповнолітніх
дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 року
народження, у розмірі 2/5 частин
щомісячно, з усіх видів його заробітку
(доходу) щомісячно, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку до досягнення сином
ОСОБА_6 повноліття, починаючи
утримання з 08.10.2013 року.

В решті залишити рішення без змін.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді :