Справа № 308/2714/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Микуляк П.П.

при секретарі - Матіко Я.Ю.

за участю представника позивача ПАТ
«Універсал Банк» - Матьковського Р.Е.

представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3

представника відповідача ПП «СВП
«Арсенал» - Тимошенко Я.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, цивільну справу
за позовною заявою Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_5, приватного
підприємства «Спільне виробниче
підприємство «Арсенал» про стягнення
боргу за кредитним договором та
звернення стягнення на предмет застави
-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Універсал Банк» звернулось до
Ужгородського міськрайонного суду з
зазначеною позовною заявою
посилаючись на те, що 13.11.2007 року між
банком та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір №06/2181К-07, згідно
якого останній отримав кредит у
розмірі 20000 дол.США, зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 14,0 % річних, з кінцевим терміном
повернення 12.11.2010 р.

Для забезпечення виконання зобов'язань
по даному кредитному договору 13.11.2007 р.
між банком та ОСОБА_5 були укладено
договір поруки №06/2182П-07, відповідно до
умов якого Поручитель зобов'язалась
перед Кредитором відповідати в повному
обсязі за несвоєчасне та повне
виконання ОСОБА_2 зобов'язань за
кредитним договором. Окрім того, 13.11.2007
року між банком та ПП «СВП «Арсенал»
був укладений нотаріально посвідчений
договір застави транспортного засобу,
за умовами якого Заставодавець з метою
забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_2 за кредитним договором №06/2181К-07
передало в заставу банку транспортний
засіб марки Mercedes-Benz, модель 1840, 1996 р.в.,
тип ТЗ - сідловий тягач-Е, шасі (кузов,
рама) НОМЕР_2, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, що належить підприємству
на праві власності.

Позичальник ОСОБА_2 взяті на себе
зобов'язання щодо повернення кредиту
та відсотків за його користування
належним чином не виконує і станом на
06.02.2014 року заборгованість по кредиту
складає 255557,31 грн., з яких 105228,40 грн.
заборгованість по тілу кредиту; 73045,63
грн. - заборгованість по відсотках; 77283,28
грн. - пеня за порушення виконання
зобов'язань. Письмові вимоги банку про
добровільне погашення боргу ні
Позичальником, ні Поручителями не
виконані, а тому банк з метою погашення
даної заборгованості змушений
звернутися до суду з позовною заявою
про стягнення заборгованість та
звернення стягнення на предмет
застави.

В судовому засіданні представник
позивача ПАТ «Універсал Банк»
Матьковський Р.Е. уточнив позовні
вимоги та просив суд стягнути
солідарно з Позичальника ОСОБА_2 та
Поручителя ОСОБА_5 на користь банку
борг за кредитним договором №06/2181К-07
від 13.11.2007 року, із урахуванням всієї
простроченої заборгованості по
кредиту, відсоткам, всіх штрафних
санкцій у розмірі 194661,60 грн., з яких:
105228,40 грн. - прострочена заборгованість
по тілу кредиту; 73045,63 грн. - відсотки за
користування кредитом; 16387,57 грн. - пеня
за порушення виконання зобов'язань. З
метою погашення такої заборгованості
звернути стягнення на предмет застави -
автомобіль марки Mercedes-Benz, модель 1840, 1996
р.в., тип ТЗ - сідловий тягач-Е, шасі
(кузов, рама) НОМЕР_2, д/н НОМЕР_1, що
належить Майновому
поручителю/Заставодавцю ПП «СВП
«Арсенал». Стягнути з відповідачів на
користь банку сплачений судовий збір.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні
вимоги не визнав, вважає, що такі
заявлені поза межами строку позовної
давності, а тому просив відмовити в їх
задоволенні.

Представник відповідача ПП «СВП
«Арсенал» - Тимошенко Я.С. у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
просив відмовити в їх задоволенні
застосувавши строк позовної давності.
Також представник вважає, що вимоги
банку про солідарну відповідальність
за кредитними зобов'язаннями є
безпідставними, оскільки ПП «СВП
«Арсенал», як майновий поручитель, може
нести відповідальність лише в межах
заставного майна.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засіданні
не з'явилась повторно, хоча про час та
місце розгляду справи була повідомлена
належним чином.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши зібрані докази, суд приходить
до наступних висновків:

13 листопада 2007 року між відкритим
акціонерним товариством «Універсал
Банк» (08.07.2009 р. змінено назву на
публічне акціонерне товариство
«Універсал Банк») та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір №06/2181К-07,
згідно якого останньому було надано у
тимчасове платне користування грошові
кошти (кредит) у розмірі 20000 дол.США, зі
сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 14,0% річних, терміном
на 36 місяців, з кінцевим терміном
повернення 12.11.2010 р.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За умовами Договору Позичальник
зобов'язався погашати кредит та
своєчасно сплачувати відсотки.
Погашення основної суми кредиту та
сплата процентів здійснюється
щомісячними платежами згідно Графіку
погашення, який є невід'ємною частиною
даного Договору, до 10 числа наступного
за звітнім місяцем.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов Договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

В судовому засіданні належними
доказами встановлено, що ОСОБА_2 взяті
на себе зобов'язання щодо повернення
кредиту та відсотків за його
користування належним чином не
виконав.

Пунктом 9.1 Договору визначено, що при
порушенні строків погашення кредиту
або сплати відсотків за користування
коштами Позичальник додатково сплачує
пеню за кожний день прострочення
платежу в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від несплачених вчасно сум
за кожний день прострочення платежу.

З наданого представником позивача
уточненого розрахунку слідує, що
станом на 06.02.2014 року заборгованість
ОСОБА_2 по кредитному договору №06/2181К-07
від 13.11.2007 р. становить 194661,60 грн., з яких:
105228,40 грн. - прострочена заборгованість
по тілу кредиту; 73045,63 грн. - відсотки за
користування кредитом; 16387,57 грн. - пеня
за порушення виконання зобов'язань.

Згідно ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором не встановлено додаткову
відповідальність поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи, в
якості забезпечення виконання
зобов'язання Позичальника ОСОБА_2
13.11.2007 р. між Універсал Банком та ОСОБА_5
був укладений договір поруки №06/2181П-07,
згідно якого Поручитель зобов'язалась
перед Кредитором відповідати в повному
обсязі за несвоєчасне та повне
виконання ОСОБА_2 зобов'язань, що
випливають з кредитного договору
№06/2181К-07 від 13.11.2007 р. Поручитель та
Боржник несуть солідарну
відповідальність перед Кредитором.

Окрім того, 13.11.2007 року між Універсал
Банком та Приватним підприємством
«Спільне виробниче підприємство
«Арсенал» був укладений договір
застави транспортного засобу,
посвідчений приватним нотаріусом
Ужгородського міського нотаріального
округу Хребтань Н.М. та зареєстрований
в реєстрі за №4987, за умовами якого
Майновий поручитель/Заставодавець - ПП
«СВП «Арсенал» з метою забезпечення
зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним
договором №06/2181К-07 від 13.11.2007 р.
передало в заставу Банку транспортний
засіб марки Mercedes-Benz, модель 1840, 1996 р.в.,
тип ТЗ - сідловий тягач-Е, шасі (кузов,
рама) НОМЕР_2, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, що на підставі свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
серії НОМЕР_3, виданого Ужгородським
МРЕВ 10.02.2004 року на праві власності
належить підприємству.

27.08.2012 року Банком були надіслані
письмові вимоги Позичальнику ОСОБА_2,
Поручителю ОСОБА_5 та Майновому
поручителю ПП «СВП «Арсенал» щодо
повернення заборгованості за кредитом,
однак такі вимоги були залишені без
задоволення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що з Позичальника ОСОБА_2
та Поручителя ОСОБА_5, як солідарних
боржників, слід стягнути на користь
ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за
кредитним договором №06/2181К-07 від 13
листопада 2007 року в розмірі 194661,60 грн., з
яких: 105228,40 грн. - прострочена
заборгованість по тілу кредиту; 73045,63
грн. - відсотки за користування
кредитом; 16387,57 грн. - пеня за порушення
виконання зобов'язань.

Суд не може погодитись з позицією
представника відповідача щодо
пропуску позивачем строку позовної
давності.

У відповідності до ст.15 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Стаття 257 ЦК України встановлює
загальний строк позовної давності як
трирічний строк, який підлягає
застосуванню щодо усіх цивільних
та/або господарських вимог, крім ряду
вимог, щодо яких законом
встановлюються спеціальні строки
позовної давності.

У кредитних правовідносинах, в яких
визначено строк виконання зобов'язання
(ст.530 ЦК), перебіг позовної давності
починається з дня, наступного за
останнім днем, у який відповідне
зобов'язання мало бути виконане.

Якщо кредитним договором визначено
різні строки виконання окремих
зобов'язань, що з нього виникають
(наприклад, у зв'язку здійснювати
повернення кредиту частинами
щомісячними платежами в розмірі та в
строки, визначені графіком повернення
кредиту та щомісячно сплачувати
проценти за користування кредитом),
позовна давність обчислюється окремо
стосовно кожного з таких строків.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд (ч.2 ст.1050 ЦК).

Якщо згідно з умовами кредитного
договору позичальник зобов'язаний
здійснювати повернення кредиту
частинами (щомісячними платежами) в
розмірі та в строки, визначені графіком
повернення кредиту та щомісячно
сплачувати проценти за користування
кредитом, а також встановлено
відповідальність за порушення графіку
повернення кредиту та процентів за
користування ним, то судам слід мати на
увазі, що вказаним графіком фактично
встановлені окремі самостійні
зобов'язання, які деталізують обов'язок
боржника повернути весь борг частинами
та встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку. В силу чого право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення
строку його погашення. Таким чином,
початок позовної давності для
стягнення цих платежів необхідно
обчислювати з моменту (місяця, дня)
невиконання позичальником кожного із
цих зобов'язань (Правова позиція,
висловлена Верховним Судом України в
постанові від 6 листопада 2013 року в
справі №6-116цс13.)

У відповідності до положень ст.264 ЦК
України позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної
давності починається заново. Час, що
минув до переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

З досліджених судом матеріалів слідує,
що 14.10.2011 року позивач звертався до
Ужгородського міськрайонного суду з
позовною заявою про стягнення
заборгованості за кредитним договором
з ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ПП «СВП «Арсенал»,
але ухвалою суду від 12.12.2012 року за
заявою представника банку зазначена
позовна заява була залишена без
розгляду.

Згідно ч.1 ст.265 ЦК України залишення
позову без розгляду не зупиняє перебіг
позовної давності.

Тобто, у даному випадку, внаслідок
залишення ухвалою суду від 12.12.2012 року
позовної заяви ПАТ «Універсал Банк»
без розгляду було перервано перебіг
позовної давності і відлік такого
починається заново. Позивач звернувся
до суду з позовною заявою щодо основних
вимог в межах встановлено строку
позовної давності визначено ст.257 ЦК
України.

Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Аналіз норм ст. 266, ч.2 ст.258 ЦК України
дає підстави для висновку про те, що
стягнення неустойки (пені, штрафу)
обмежується останніми 12 місяцями перед
зверненням кредитора до суду, а
починається з дня (місяця), з якого вона
нараховується, у межах строку позовної
давності за основною вимогою.

Як вбачається з уточненого розрахунку
заборгованості за кредитним договором
№06/2181К-07 від 13.11.2007 р. пеня за порушення
Позичальником ОСОБА_2 зобов'язань
позивачем нарахована за період з 06.02.2013
року по 06.02.2014 року, тобто за останні 12
місяців перед зверненням до суду, а
тому суд вважає, що позивачем строк
звернення до суду з вимогою про
стягнення неустойки (пені) також не
пропущено.

У відповідності до ст.572 ЦК України та
ст.1 Закону України «Про заставу» в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право в разі невиконання боржником
(заставодавцем) забезпеченого заставою
зобов'язання одержати задоволення з
вартості заставленого майна переважно
перед іншими кредиторами.

Частиною 6 статті 20 Закону України «Про
заставу» та ст.590 ЦК України визначено,
що звернення стягнення на заставлене
майно здійснюється за рішенням суду, на
підставі виконавчого напису нотаріуса,
якщо інше не передбачене законом або
договором застави.

У разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором (ст.589 ЦК
України).

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в п.42 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30.03.2012 року №5 в
разі задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки має
відповідати вимогам як статті 39 Закону
України «Про іпотеку», так і положенням
пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК.
Зокрема, у резолютивній частині
рішення в обов'язковому порядку має
зазначатись: загальний розмір вимог та
всі його складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки; спосіб реалізації предмета
іпотеки - шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу шляхом надання права
іпотекодержателю на продаж предмета
іпотеки; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
(при цьому суд може зазначити, що
початкова ціна встановлюється на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій).

При цьому суд не може одночасно
звернути стягнення на предмет іпотеки
та стягнути суму заборгованості за
кредитним договором. У такому випадку
суд має зазначити в резолютивній
частині рішення лише про звернення
стягнення на предмет іпотеки із
зазначенням суми заборгованості за
кредитним договором, а сам розрахунок
суми заборгованості має наводитись у
мотивувальній частині рішення.
Винятком є ситуація, коли особа
позичальника є відмінною від особи
іпотекодавця з урахуванням положення
статті 11 Закону України «Про іпотеку»
(або статті 589 ЦК щодо заставодавця).

Статтею 11 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що майновий поручитель
несе відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання
виключно в межах вартості предмета
іпотеки. У разі задоволення вимог
іпотекодержателя за рахунок предмета
іпотеки майновий поручитель набуває
права кредитора за основним
зобов'язанням.

Приймаючи до уваги зазначене, суд
приходить до переконання, що з метою
погашення заборгованості за кредитним
договором №06/2181К-07 від 13.11.2007 року в
розмірі 194661,60 грн., слід звернути
стягнення на предмет застави -
транспортний засіб марки Mercedes-Benz,
модель 1840, 1996 р.в., тип ТЗ - сідловий
тягач-Е, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
що на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_3, виданого Ужгородським МРЕВ
10.02.2004 року належить Майновому
поручителю/Заставодавцю - ПП «Спільне
виробниче підприємство «Арсенал».

У відповідності до ст.88 ЦПК України
підлягає стягненню з відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ПП «СВП «Арсенал» на
користь Універсал Банку сплачений
судовий збір у розмірі 1946,62 грн.

Приймаючи до уваги, що представником
позивача в судовому засіданні зменшено
розмір позовних вимог, на підставі п.1
ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий
збір» ПАТ «Універсал Банк» слід
повернути сплачений судовий збір у
розмірі 608,95 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 14, 60, 81, 88, 208, 209, 212,-215,
218, 294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

Уточнену позовну заяву ПАТ «Універсал
Банк - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_5, як
солідарних боржників, на користь
публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» заборгованість за
кредитним договором №06/2181К-07 від 13
листопада 2007 року в розмірі 194661,60 грн., з
яких: 105228,40 грн. - прострочена
заборгованість по тілу кредиту; 73045,63
грн. - відсотки за користування
кредитом; 16387,57 грн. - пеня за порушення
виконання зобов'язань.

З метою стягнення заборгованості за
кредитним договором №06/2181К-07 від 13
листопада 2007 року в розмірі 194661,60 грн., з
яких: 105228,40 грн. - прострочена
заборгованість по тілу кредиту, 73045,63
грн. - відсотки за користування
кредитом, 16387,57 грн. - пеня за порушення
виконання зобов'язань, звернути
стягнення на предмет застави -
транспортний засіб марки Mercedes-Benz,
модель 1840, 1996 р.в., тип ТЗ - сідловий
тягач-Е, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
що на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_3, виданого Ужгородським МРЕВ
10.02.2004 року належить майновому
поручителю/заставодавцю - Приватному
підприємству «Спільне виробниче
підприємство «Арсенал».

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_5 та
приватного підприємства «Спільне
виробниче підприємство «Арсенал» на
користь публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» сплачений
судовий збір у розмірі 1946,62 грн.

Повернути публічному акціонерному
товариству «Універсал Банк» сплачений
судовий збір у розмірі 608,95 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Микуляк П.П.