АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4696/2014
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука
М.І.,

суддів
Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Сливка А.В.,

за участю:

відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний банк «КИЇВ»
на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 27 січня 2014 року по
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний банк «КИЇВ» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про звернення стягнення на
майно,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ПАТ «АКБ «КИЇВ»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, в якому просило звернути
стягнення на квартиру АДРЕСА_1,
житловою площею 26,30 кв.м., загальною
площею 82,20 кв.м., яка була передана в
заставу банку за договором застави
майнових прав від 29.12.2007 та належить на
праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу
з прилюдних торгів та з метою
задоволення за рахунок коштів,
одержаних від продажу квартири вимог
банку за кредитним договором,
укладеним з ОСОБА_6

В обґрунтування заявлених вимог
вказувало, що 10.12.2007 між АКБ «Київ»,
правонаступником прав та обов'язків
якого є ПАТ «АКБ «Київ» та
позичальником ОСОБА_6 було укладено
Договір про надання кредиту № 100, за
умовами якого банк надав позичальнику
кредит у розмірі 3620000,00 доларів США, на
строк користування з 10.12.2007 по 09.06.2011 зі
сплатою 13,8% річних за користування
кредитом. В подальшому до Кредитного
договору були укладенні додаткові
угоди № 1 від 26.12.2007, № 2 від 26.02.2008, № 3
від 14.07.2008, № 4 від 18.12.2008, № 5 від 06.01.2009
щодо зміни валюти кредиту з доларів США
на євро та гривні, а також зміни
відсоткової ставки за користування
кредитними коштами у гривні, а саме з
13,8% на 18% річних. З урахування внесених
змін додатковими угодами до Кредитного
договору, відповідно до виписок по
особовим рахункам, ОСОБА_6 було надано
кредит у розмірі 2294325 доларів США, 150000
євро та 7622257,50 грн. У встановлений
Кредитним договором строк позичальник
договірних зобов'язань не виконав.
Станом на 15.04.2013 загальна
заборгованість позичальника по
поверненню кредитних коштів, сплаті
процентів за користування кредитом,
комісії та пені становить 5232929,39
доларів США, 335803,11 Євро та 23552432,52 грн.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань позичальника за Кредитним
договором, 29.12.2007 між банком та ОСОБА_6
укладено договір застави майнових
прав. Відповідно до умов Договору
застави ОСОБА_6, для забезпечення
зобов'язань по Кредитному договору,
надає в заставу банку належні йому
майнові права на об'єкт нерухомості -
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 217,60
кв. м., що буде створений в майбутньому.
На підставі наказу Головного
управління житлового забезпечення від
10.09.2009 року № 1396-С/КІ ОСОБА_6 отримав
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

14.11.2009 ОСОБА_6 подарував вищевказану
квартиру ОСОБА_5 згідно договору
дарування, яка в свою чергу, продала
спірну квартиру ОСОБА_4, на підставі
договору купівлі-продажу від 29.12.2009.
Згодом зазначена квартира перейшла у
власність відповідача ОСОБА_2, згідно
договору купівлі-продажу від 12.02.2010.
Враховуючи те, що до відповідача у
власність перейшла 1 кімнатна квартира
АДРЕСА_1, житловою площею 26,30 кв.м.,
загальною площею 82,20 кв.м., обтяжена
банком, то банк має всі правові
підстави для звернення до нового
власника квартири з позовом про
стягнення заставленого майна, в
рахунок погашення заборгованості
позичальника за Кредитним договором.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 27.01.2014 в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на незаконність і
необґрунтованість рішення, просить
його скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову. Вважає, що суд
першої інстанції залишив поза увагою
вимоги ст. 589 ЦК України, відповідно до
якої у разі порушення зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. Також суд не звернув уваги на
те, що банк не давав згоду на відчуження
предмета застави, а відтак позичальник
не мав жодної підстави відчужувати
спірну квартиру. Крім цього суд не дав
належної оцінки витягу з державного
реєстру рухомого майна, в якому
міститься інформація про обтяження
майнових прав на квартиру.

Відповідачі в судовому засіданні проти
задоволення апеляційної скарги
заперечували за її безпідставністю і
необґрунтованістю та просили рішення
суду залишити без змін, оскільки воно
ухвалене з дотриманням вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення суду,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів
оскаржуване рішення суду повністю
відповідає вказаним вимогам
процесуального закону.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з відсутності
доказів того, що спірна квартира була
предметом застави, а отже позивач не
довів свого права на звернення
стягнення на предмет застави.

Вказаний висновок суду є законним і
обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що 10.12.2007 між АКБ «Київ»,
правонаступником прав та обов'язків
якого є ПАТ «АКБ «Київ» та
позичальником ОСОБА_6 було укладено
Договір про надання кредиту № 100, за
умовами якого банк надав позичальнику
кредит у розмірі 3620000,00 доларів США, на
строк користування з 10.12.2007 по 09.06.2011 зі
сплатою 13,8% річних за користування
кредитом (а.с. 22-24).

В подальшому до Кредитного договору
були укладенні Додаткові угоди: №1 від
26.12.2007, № 2 від 26.02.2008, № 3 від 14.07.2008, № 4
від 18.12.2008, № 5 від 06.01.2009 року щодо зміни
валюти кредиту з доларів США на євро та
гривні, а також зміни відсоткової
ставки за користування кредитними
коштами у гривні з 13,8 % на 18 % річних (а.с.
27-32). З урахування внесених змін
додатковими угодами до Кредитного
договору, відповідно до виписок по
особовим рахункам позичальнику ОСОБА_6
було надано кредит у розмірі 2294325
доларів США, 150000 євро та 7622257,50 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань
по кредитному договору, 29.12.2007 між
позивачем та ОСОБА_6 було укладено
договір застави майнових прав (а.с. 33-36).

Як вбачається з наданого позивачем
розрахунку станом на 15.04.2013 загальна
заборгованість позичальника по
поверненню кредитних коштів, сплаті
процентів за користування кредитом,
комісії та пені становить 5232929,39
доларів США, 335803,11 Євро та 23552432,52 грн.

У відповідності з вимогами ст.ст. 525, 526,
530 ЦК України, зобов'язання мають
виконуватись належним чином та у
встановлений строк. Одностороння
відмова від виконання зобов'язань не
допускається.

Статтями 589, 590 ЦК України визначено, що
у разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. Заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, коли зобов'язання не
буде виконано у встановлений строк
(термін), якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до умов договору застави
ОСОБА_6, для забезпечення зобов'язань по
кредитному договору, надав в заставу
позивачу належні йому майнові права на
об'єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 217,60 кв.м., що буде
створений в майбутньому, які належать
заставодавцю відповідно до:
інвестиційної угоди № 030203 від 17.12.2004,
укладеної між ТОВ «Регіон-Інвест»,
ОСОБА_7 та АКБ «КИЇВ»; договору
відступлення права вимоги до
інвестиційної угоди № 030203 від 17.12.2004,
укладеної між ОСОБА_7 та ОСОБА_8;
додаткової угоди до інвестиційної
угоди № 030203 від 17.12.2004, укладеної між
ТОВ «Регіон-Інвест», ОСОБА_8 та АКБ
«КИЇВ»; додаткової угоди № 2 до
інвестиційної угоди № 030203 від 17.12.2004,
укладеної між ТОВ «Регіон-Інвест»,
ОСОБА_8 та АКБ «КИЇВ»; додаткової угоди
до інвестиційної угоди № 030203 від 17.12.2004,
укладеної між ТОВ «Регіон-Інвест»,
ОСОБА_9 та АКБ «КИЇВ».

Згідно із ст. 577 ЦК України, якщо
предметом застави є нерухоме майно, а
також в інших випадках, встановлених
законом, договір застави підлягає
нотаріальному посвідченню. Застава
нерухомого майна підлягає державній
реєстрації у випадках та в порядку,
встановлених законом.

Як вбачається з п. 1.2 Договору застави
майнових прав сторони домовились, що у
разі набуття заставодавцем ОСОБА_6
предмету застави у власність він
зобов'язується укласти із
заставодержателем відповідний
іпотечний договір, де предметом
іпотеки виступатиме квартира під
номером АДРЕСА_1, загальною площею 217,60
кв.м.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи та встановлено судом першої
інстанції, що ОСОБА_6 отримав свідоцтво
про право власності на квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 82,20 кв.м., на
підставі наказу Головного управління
житлового забезпечення від 10.09.2009 №
1396-С/КІ, яке було зареєстровано в БТІ м.
Києва 16.09.2009 у реєстровій книзі № 589-9
під реєстровим № 45694.

Також судом обґрунтовано встановлено
та підтверджується матеріалами справи,
що 14.11.2009 ОСОБА_6 подарував вищевказану
квартиру ОСОБА_5, яка в свою чергу,
продала квартиру ОСОБА_4, на підставі
договору купівлі-продажу від 29.12.2009.
Надалі зазначена квартира перейшла у
власність відповідача ОСОБА_2, згідно
договору купівлі-продажу від 12.02.2010,
який в свою чергу, 21.12.2012 на підставі
договору дарування подарував квартиру
ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_2 як в суді першої, так
і в суді апеляційної інстанції
вказував, що при укладенні ним 12.02.2010
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 82,20 кв.м.
нотаріусом не було встановлено, що дана
квартира перебуває у заставі у банку і
не підлягає відчуженню, що відповідає
матеріалам та обставинам справи.

Встановивши вищевказані фактичні
обставини справи, проаналізувавши
норми права, які регулюють виниклі
спірні правовідносини сторін та з
урахуванням вимог процесуального
закону щодо доведеності заявлених
вимог належними і допустимими
доказами, суд першої інстанції дійшов
цілком правомірного висновку про
відсутність належних правових підстав
для звернення стягнення на майно, яке
належить ОСОБА_3

При цьому, суд обґрунтовано вказав на
те, що сторонами не вносились зміни до
Договору застави майнових прав щодо
характеристики об'єкту нерухомості та
зміни її будівельних розмірів; що саме
квартира під АДРЕСА_1, була предметом
договору іпотеки у рахунок
забезпечення виконання ОСОБА_6
зобов'язань за кредитним договором № 100
від 10.12.2007 і на яку можливо звернути
стягнення за законом, а також, що в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна, Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
Державному реєстрі іпотек наявні
відомості про об'єкт нерухомості -
квартиру під АДРЕСА_1.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги щодо порушення
судом вимог ст. 589 ЦК України є
необґрунтованими. Також не можуть бути
прийняті до уваги посилання апелянта
на те, що банк не давав згоду на
відчуження предмета застави, оскільки
при укладенні договорів щодо
відчуження квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 82,20 кв.м., що складається з однієї
кімнати, які були нотаріально
посвідченні, нотаріусом не було
встановлено, що дана квартира
перебуває у заставі у банку.

Крім цього, не заслуговують на увагу й
доводи скарги про те, що суд не звернув
уваги на витяг з державного реєстру
рухомого майна, в якому міститься
інформація про обтяження майнових прав
на квартиру, оскільки даний витяг
знаходиться в матеріалах справи, а
відтак він був предметом дослідження
судом першої інстанції, який вказав, що
в Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна відомості про об'єкт нерухомості
- квартиру під АДРЕСА_1, що складається з
однієї кімнати відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції повно
та всебічно розглянув справу, надав
всім доводам сторін належну правову
оцінку, оцінив належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності та постановив законне,
правильне по суті і справедливе
рішення.

При апеляційному розгляді справи
порушень норм матеріального і
процесуального права, які є підставою
для скасування рішення, в справі не
виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
при цьому, не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Отже, з огляду вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст. ст.
218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний банк «КИЇВ» - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 27 січня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді