Справа № 2-30/11 Головуючий у І інстанції
Дутчак І.М.Провадження № 22-ц/780/2796/14
Доповідач у 2 інстанції
Верланов С.М.Категорія 44
УХВАЛА

Іменем України

05 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С.,
Касьяненко Л.І.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 22 червня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: відділ
Держкомзему у місті Броварах Київської
області, товариство з обмеженою
відповідальністю «Константа», ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про усунення порушення права
власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2009 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з вказаним позовом, який
мотивувала тим, що 21 квітня 2004 року їй
на підставі договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 13 січня 2004 року
був виданий державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,1000 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд, яка розташована
по АДРЕСА_1. Власником суміжної
земельної ділянки по АДРЕСА_2 є
відповідач ОСОБА_4

Вказувала, що згідно з договором
купівлі-продажу від 23 серпня 2007 року
вона продала відповідачу частину своєї
земельної ділянки площею 0,0200 га, на
якій відповідач у вересні 2007 року
розпочав будівництво житлового
будинку. При будівництві житлового
будинку ОСОБА_4 самовільно захопив
частину належної їй земельної ділянки
в розмірі 0,008 га. Також зазначала, що
дозвіл на будівництво житлового
будинку виконавчий комітет
Броварської міської ради ОСОБА_4 не
надавав і останній проектну
документацію на будівництво будинку не
оформляв.

Посилаючись на те, що відповідач
добровільно звільнити частину
належної їй земельної ділянки не бажає,
позивачка з урахуванням уточнень
позовних вимог просила зобов'язати
ОСОБА_4 усунути порушення її права
власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_1, кадастровий номер
:00:058:0175, шляхом знесення за
рахунок відповідача частини
самовільно побудованого ним житлового
будинку на її земельній ділянці.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 22 червня 2011
року в позові ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 09 листопада 2011 року рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який не
брав участь у справі, однак вважає, що
суд вирішив питання про його права і
обов'язки, просить скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким позов ОСОБА_3
задовольнити, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Вказує, що земельна ділянка
площею 0,1000 га була придбана ОСОБА_3 під
час шлюбу з ним, ОСОБА_7 В подальшому він
дав письмову згоду ОСОБА_3 на продаж
ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,0200 га,
що підтверджується нотаріально
посвідченим договором купівлі -
продажу земельної ділянки від 23 серпня
2007 року. Однак суд першої інстанції при
розгляді даної справи не залучив його
до участі у справі, що призвело до
порушення його права, як співвласника
земельної ділянки.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, пояснення учасників
процесу, які з`явилися в судове
засідання, вивчивши матеріли справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2
перебували у зареєстрованому шлюбі з
1997 року по 06 квітня 2004 року.

13 січня 2004 року ОСОБА_3 придбала у
ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,1000 га
для будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель, яка розташована по АДРЕСА_1.

21 квітня 2004 року позивачка одержала
державний акт на право власності на
вказану земельну ділянку.

Відповідно договору купівлі - продажу
від 23 серпня 2007 року ОСОБА_3 продала
ОСОБА_4 частину вказаної вище земельної
ділянки площею 0,0200 га. 03
березня 2008 року відповідач отримав
державний акт на право власності на
зазначену земельну ділянку.

Пунктом 9 зазначеного договору
купівлі-продажу передбачено, що
чоловік продавця - ОСОБА_2 надав згоду
на продаж дружиною вищезазначеної
земельної ділянка, перебуваючи у
зареєстрованому шлюбі, за ціну та на
умовах на її розсуд (т.1, а.с.10).

Також судом встановлено, що 12 жовтня 2007
року по визначених раніше межах
земельних ділянок ОСОБА_4 перенесли в
натурі межі придбаної земельної
ділянки та передали на відповідальне
зберігання межові знаки в кількості 4
штук (т.2, а.с. 25-36).

У березні 2010 року товариством з
обмеженою відповідальністю
«Константа» (далі - ТОВ «Константа») в
результаті проведеної інвентаризації
земельних ділянок по АДРЕСА_1 було
виявлено, що координати, які
знаходяться в базі даних Центру ДЗК і
відділу Держкомзему не відповідають
виділеним в натурі у 2002 році межам
земельних ділянок, якими на даний час
користуються усі землекористувачі
цієї вулиці та на яких побудовані
будинки.

Фактичні межі земельної ділянки ОСОБА_4
відповідають межам земельних ділянок,
які були винесені та передані
власникам по АДРЕСА_1 у 2002 році, проте не
відповідають координатам, які
знаходяться в базі даних (т.2, а.с.158).

Постановою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 18 листопада 2010 року, яка набрала
законної сили, в адміністративній
справі за позовом ОСОБА_4 до
Броварської міської ради Київської
області, відділу Держкомзему, ТОВ
«Константа», треті особи: ОСОБА_9,
ОСОБА_6, ОСОБА_5 про скасування
державних актів на право власності на
земельні ділянки та вчинення певних
дій встановлено, що розташування меж,
які проходять між суміжними земельними
ділянками ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 не
змінювались, відповідають межам,
зазначеним у планах земельних ділянок
цих осіб та не порушують їхніх прав.
Підстави для скасування державних
актів на вказані земельні ділянки
відсутні. Тому вказані обставини
відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України не
потребують доказуванню.

Також встановлено, що постановою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2011
року зобов'язано відділ Держкомзему
внести зміни до державного земельного
кадастру щодо фактично наявних
координат межових знаків зазначених
вище земельних ділянок на підставі
даних технічної документації,
виготовленої ТОВ «Константа».

З довідки відділу Держкомзему від 26
квітня 2011 року № 05-3/5-3/869, виданої
відповідачу ОСОБА_4, вбачається, що на
виконання постанови Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12 квітня 2011 року відділ Держкомзему
вніс у базу даних «Кадастровий офіс»
координати земельних ділянок по
АДРЕСА_1 відповідно до фактичних меж
земельних ділянок, які були винесені в
натурі та передані власникам земельних
ділянок на цій вулиці у 2002 році.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із
того, що визначені в натурі межі
земельних ділянок позивача ОСОБА_3,
відповідача ОСОБА_4 та третьої особи
ОСОБА_5 відповідають фактичним межам та
даним координат межових знаків
земельних ділянок у базі даних відділу
Держкомзему. Побудований ОСОБА_4
житловий будинок фактично знаходиться
на належній йому земельній ділянці, яку
він придбав у ОСОБА_3 у серпні 2007 року, а
не на земельній ділянці позивача,
порушень права власності позивача щодо
належної їй земельної ділянки з боку
відповідача не виявлено.

Дане рішення суду першої інстанції
набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.292 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов`язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що оскаржуване рішення
суду першої інстанції не порушує прав
та законних інтересів ОСОБА_2, а його
доводи про те, що суд вирішив питання
про його права та обов'язки, які
випливають з режиму спільної сумісної
власності подружжя, є безпідставними.

Таким чином висновки суду першої
інстанції ґрунтуються на матеріалах
справи та вимогах закону, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
оскільки вони фактично зводяться до
переоцінки доказів та незгоди апелянта
із висновками суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 22 червня 2011
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді