Єдиний унікальний номер 254/400/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4016/2014
головуючий в I інстанції Грачов Р.Р.
суддя доповідач Никифоряк Л.П.
категорія № 26
_____________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем У К Р А Ї Н И

25 квітня 2014 року апеляційний суд
Донецької області в складі:

Головуючого судді
Никифоряка Л.П.

Суддів
Супрун М.Ю., Жарової Ю.І.

при секретарі судового засідання
Руденко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Будьоннівському районі
м. Донецька про відшкодування
моральної шкоди, у якій подано
апеляційну скаргу відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Будьоннівському районі
м. Донецька на рішення Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 21
березня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Будьоннівському районі
м. Донецька /надалі Фонд/ з вимогами про
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 10000,00 грн., яку він отримав під
час роботи на підприємстві вугільної
промисловості на підземних роботах при
виконанні трудових обов'язків.

Рішенням Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 21 березня 2014 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково,
стягнуто з Фонду на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в розмірі 6000,00 грн.

З рішенням суду не погодився
відповідач, представник якого в
апеляційній скарзі просив рішення
скасувати та в задоволенні позову
відмовити, через порушення норм
матеріального і процесуального права
та неповне з'ясування обставин у
справі. Зокрема в апеляції зазначено,
що судом прийнята до уваги довідка МСЕК
щодо визначення втрати працездатності,
хоч сама по собі ця довідка не
підтверджує факту спричинення
моральної шкоди та позивачем не надано
доказів на підтвердження позову.

Також відсутня вина відділення Фонду у
спричиненні моральної шкоди, оскільки
травму позивач отримав з вини
роботодавця, тому підстав для
стягнення моральної шкоди з Фонду
немає.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника Фонду, за відсутності
позивача повідомленого про час та
місце судового розгляду належним чином
про що свідчить наявна в матеріалах
справи телефонограма, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені у скарзі доводи, апеляційний
суд вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити за наступних підстав.

Суд при ухваленні рішення виходив з
того, що позивач працював на
підприємствах вугільної промисловості
та згідно висновку МСЕК від 17 листопада
2005 року /а.с. 33/ йому вперше встановлено
25 % втрати професійної працездатності
через травму отриману 26 червня 2005 року,
внаслідок чого ОСОБА_1 зазнав моральної
шкоди, що обумовлена моральними та
фізичними стражданнями з приводу
погіршення здоров'я.

З врахуванням характеру та обсягу
фізичних та душевних страждань, яких
зазнав та продовжує зазнавати позивач
та стану його здоров'я, на підставі
статей 21, 28, ч.3 ст.34, 40 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" /надалі Закон/ в
редакції, що діяла на час виникнення
правовідносин, суд стягнув з
відповідача на користь позивача
моральну шкоду в розмірі 6000,00 грн.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги,
апеляційний суд визнає, що суд першої
інстанції вірно визначив матеріальні
норми, якими регулюються спірні
правовідносини.

Задовольняючи позовні вимоги про
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що право позивача на
зазначену страхову виплату виникло з
часу коли йому вперше МСЕК встановлено
стійку втрату працездатності, а саме з
17 листопада 2005 року через травму
отриману 26 червня 2005 року, і діючим на
час виникнення правовідносин
законодавством був передбачений
обов'язок Фонду сплатити моральну
шкоду потерпілому.

Зокрема положеннями ст.ст. 21, 28, 34 Закону
в редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин було
передбачено обов'язок Фонду провести
потерпілому страхову виплату за
моральну шкоду за наявності факту
заподіяння йому такої шкоди.

За змістом ст.ст. 13, 14, 21, 28, 30, 34, 35 Закону
право на отримання потерпілим
страхових виплат у разі настання
стійкої втрати працездатності, у тому
числі виплат за моральну шкоду, виникає
в особи з часу настання нещасного
випадку на виробництві та з дня
встановлення йому такої стійкої втрати
працездатності вперше висновком МСЕК.

Позивачу була вперше встановлена
стійка втрата працездатності
висновком МСЕК від 17 листопада 2005 року
через отриману травму на виробництві,
таким чином, право на відшкодування
моральної шкоди виникло у позивача ще
до набрання чинності як Законами
України "Про Державний бюджет України
на 2006 рік", "Про Державний бюджет
України на 2007 рік", так і Законом
України від 23.02.2007 р. N 717-V, яким із Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
виключені положення про відшкодування
моральної шкоди.

Згідно ст. 58 Конституції України закони
та інші нормативно - правові акти не
мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Отже доводи апеляційної скарги
відповідача щодо неправильного
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права не знайшли
підтвердження.

Разом з тим, суд дав оцінку наданим
сторонами доказам та посилання
відповідача на відсутність висновку
МСЕК щодо факту спричинення позивачу
моральної шкоди суд правильно не
прийняв до уваги, оскільки позивачу
встановлено стійку втрату
працездатності, що свідчить про
спричинення йому і моральної шкоди.

Та розмір грошового відшкодування
моральної шкоди судом визначено з
урахуванням глибини фізичних та
душевних страждань, погіршення
здібностей потерпілого та позбавлення
його можливості їх реалізації, а також
з урахуванням інших обставин
встановлених при розгляді справи, які
мають істотне значення, зокрема судом
враховано, що відповідно до повторного
висновку МСЕК від 13 грудня 2007 року
позивачу підтверджено втрату 25%
працездатності безстрокового.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов до правильного висновку про те,
що позивач має право на відшкодування
моральної шкоди, розмір відшкодування
визначений судом на підставі наявних у
справі доказів, та відповідає
принципам розумності та
справедливості, з огляду на що, доводи
апеляційної скарги відповідача не
знаходять підтвердження та не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Будьоннівському районі
м. Донецька - відхилити.

Рішення Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 21
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді: