Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/1718/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області
у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

Денисенко Т.С.,
Коваленко А.І.,

при секретарі: Хомяк К.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 25 квітня 2013 року у справі
за позовом Кредитної спілки
«Запоріжжя» до ОСОБА_4 про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення, зустрічним позовом ОСОБА_4
до кредитної спілки «Запоріжжя» про
визнання дій незаконними,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2011 року КС «Запоріжжя»
звернулася з позовом до ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що 27.08.2007 року між КС
«Запоріжжя» та ОСОБА_4 укладено договір
кредитної лінії № 203, згідно якого
відповідач отримав від позивача кредит
у сумі 20000 грн. В забезпечення виконання
зобов'язань за договором кредитної
лінії, між КС «Запоріжжя» та
відповідачем укладено Договір іпотеки
від 27.08.2007 року, згідно з яким
відповідач надав в іпотеку належне
йому на праві власності нерухоме майно
жилий будинок АДРЕСА_1, розташований на
земельній ділянці, площею 886 кв. м.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 свої
зобов'язання за договором кредитної
лінії не виконала, станом на 14.12.2011 року
має заборгованість по тілу кредиту у
сумі 19345,47 грн. та заборгованість по
процентам за користування кредитом у
сумі 45177,20 грн., а всього 64522,67 грн.,
позивач просив звернути стягнення на
предмет іпотеки - жилий будинок
АДРЕСА_1 шляхом надання позивачу права
продажу зазначеного будинку будь-якій
особі-покупцю та виселити ОСОБА_4 з
зазначеного будинку, а також стягнути з
відповідача судові витрати.

В процесі розгляду справи КС
«Запоріжжя» 06.12.2012 року уточнила свої
позовні вимоги - збільшивши розмір
заборгованості ОСОБА_4 перед КС
«Запоріжжя», яка станом на 06.12.2012 року
за договором кредитної лінії № 203 від
27.08.2007 року складала 82363,22 грн., а саме:
заборгованість за кредитом у розмірі
19345,47 грн., заборгованість по процентах
за користування кредитом у розмірі
63017,75 грн.

В рахунок погашення вказаної
заборгованості позивач просив
звернути стягнення на предмет іпотеки
за договором іпотеки від 27.08.2007 року -
жилий будинок АДРЕСА_1, розташований на
земельній ділянці, площею 886 кв. м., що
належить на праві власності ОСОБА_4 на
підставі договору купівлі-продажу
посвідченого Шостою Запорізькою
державною нотаріальною конторою 19.05.2007
року по реєстру за № 1-1313,
зареєстрованого у реєстрі права
власності на нерухоме майно за № 16851633,
із застосуванням процедури продажу
предмета іпотеки, передбаченої ст. 38
Закону України «Про іпотеку», шляхом
укладення Кредитною спілкою
«Запоріжжя» від свого імені договору
купівлі-продажу з будь-якою особою
покупцем з отриманням кредитною
спілкою витягу з Державного реєстру
прав власності на нерухоме майно з
наданням КС «Запоріжжя» всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу, за ціною продажу на підставі
оцінки майна суб'єктом оціночної
діяльності, на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна та
виселити ОСОБА_4 з зазначеного будинку,
а також стягнути з відповідача судові
витрати.

Відповідач ОСОБА_4, заперечуючи
проти заявлених позовних вимог,
зазначала, що Договір кредитної лінії
№ 203 від 27.08.2007 року діє 36 фактичних
місяців, тобто з 27.08.2007 року по 27.08.2010
року і саме тільки у зазначений період,
на думку відповідача, позивач має право
нараховувати проценти за користування
кредитом. Тому вимоги щодо стягнення
процентів після 27.08.2010 року вона вважає
безпідставними.

Також, відповідач зазначала, що
відповідно до п. 1.4. Договору кредитної
лінії № 203 від 27.08.2007 року плата за
користування кредитом становить 0,1288%
від суми залишку кредиту за кожен день
користування кредитом. При цьому,
відповідач вважає, що оскільки позивач
та відповідач не підписували додаткову
угоду про зміну умов зобов'язань, то
нарахування процентів КС «Запоріжжя»,
виходячи з процентної ставки 0,2576% є
неправомірним.

Під час розгляду справи відповідач
уточнила свої заперечення та просила
позов КС «Запоріжжя» задовольнити
частково та стягнути з неї на користь
позивача суму боргу у розмірі 15 078,43
грн., з яких 3627,32 грн. заборгованість за
тілом кредиту та 11451,11 грн.
заборгованість по процентам за
користування кредитом.

01 березня 2013 року ОСОБА_4 подала до суду
зустрічний позов до КС «Запоріжжя», в
якому просила визнати незаконними дії
кредитної спілки по застосуванню
пункту 1.5 договору кредитної лінії.

В обґрунтування позову посилалась на
те, що відповідно до п.1.4 договору
кредитної лінії № 203 від 27.08.2007 року
плата за користування кредитом
становить 0,1288 % від суми залишку
кредиту за кожен день користування
кредитом. Пунктом 1.5 цього договору
передбачено , що при зміні
позичальником умов зобов'язання, у тому
числі графіка погашення кредиту плата
за користування кредитом становить
0,2576% від суми залишку кредиту за кожен
день дії змін умов зобов'язання.
Оскільки між нею та кредитною спілкою
не було підписано додаткову угоду про
зміну умов зобов'язань, вважає
незаконними дії позивача по
нарахуванню процентів за користування
кредитом по ставці 0,2576%.

Ухвалою Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 22 березня 2013 року
зустрічний позов ОСОБА_4 об'єднаний в
одне провадження з первісним позовом.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 25 квітня 2013 року позов
Кредитної спілки «Запоріжжя»
задоволено, зустрічний позов залишено
без задоволення.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_4 перед Кредитною спілкою
«Запоріжжя» станом на 06.12.2012 року за
договором кредитної лінії № 203 від
27.08.2007 року в розмірі 82363 гривень 22
копійки, із яких: 19345,47 гривень -
заборгованість за кредитом, 63017,75
гривень - заборгованість по процентам
за користування кредитом звернуто
стягнення на предмети іпотеки:
житловий будинок АДРЕСА_1, розташований
на земельній ділянці, площею 886 кв. м., що
є власністю ОСОБА_4, шляхом проведення
прилюдних торгів у межах процедури
виконавчого провадження, за початковою
ціною, встановленою на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
здійснення продажу майна.

Виселено ОСОБА_4 з житлового будинку
АДРЕСА_1 зі зняттям даних осіб з
реєстраційного обліку.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Кредитної
спілки «Запоріжжя» судовий збір в
розмірі 917 грн.73 коп. (т. 2, а. с. 114-123).

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповноту з'ясування
всіх обставин, які мають значення для
справи, недоведеність обставин, які
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог
КС «Запоріжжя» та про задоволення її
позову.

Рішенням колегії суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області
від 07 серпня 2013 року апеляційна скарга
ОСОБА_4 задоволена частково, рішення
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 25 квітня 2013 року в
частині задоволення позову КС
«Запоріжжя» щодо звернення стягнення
на предмет іпотеки і виселення ОСОБА_4
скасовано, в цій частині ухвалено нове
рішення про відмову у задоволенні цих
позовних вимог. В іншій частині рішення
суду першої інстанції залишено без
змін (т. 2, а. с. 209-214).

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 05 лютого 2014 року касаційна
скарга КС «Запоріжжя» задоволена
частково. Рішення апеляційного суду
Запорізької області від 07 серпня 2013
року скасовано в частині вирішення
первісного позову КС «Запоріжжя»,
справу в цій частині передано до суду
апеляційної інстанції на новий розгляд
(т. 3, а. с. 114-116).

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Згідно ст. 307 ЦПК України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право скасувати рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог, або
змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Суд першої інстанції, ухваливши
рішення про задоволення позовних вимог
КС «Запоріжжя» та звернувши стягнення
на предмет іпотеки, виселивши ОСОБА_4 з
будинку, виходив з того, що кредитною
спілкою дотримано положення,
передбачені пунктом 5.1. договору
іпотеки, статтею 590 ЦК України, частиною
1 статті 40 Закону України «Про іпотеку»,
частиною 3 статті 109 ЖК України (т. 2, а. с.
114-123).

При новому апеляційному розгляді,
виходячи зі змісту ухвали колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 05 лютого 2014
року, за апеляційною скаргою ОСОБА_4
переглядається рішення Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 25
квітня 2013 року - в частині задоволення
позовних вимог КС «Запоріжжя» щодо
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення ОСОБА_4

Судом встановлено, що 27.08.2007 року між КС
«Запоріжжя» та ОСОБА_4 укладено
договір кредитної лінії № 203, згідно
якого відповідачка отримала кредит у
сумі 20 000 грн. на строк до 27 серпня 2010
року. В забезпечення виконання
зобов'язань за договором кредитної
лінії, між КС «Запоріжжя» та
відповідачкою укладено договір
іпотеки від 27.08.2007 року, згідно з яким
ОСОБА_4 надала в іпотеку належне їй на
праві власності нерухоме майно - жилий
будинок АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 7; 11-13).

За п. 1.1. вказаного договору кредитної
лінії № 203 кредитор надає позичальнику
кредити в загальній сумі 20 000 грн.
окремими виплатами, кожна виплата
оформлюється додатковою угодою, а
позичальник зобов'язується повернути
її Кредитору відповідно до умов,
передбачених цим договором ( т. 1, а. с. 7 ).

27 серпня 2007 року між позивачем та
відповідачкою до зазначеного договору
укладена додаткова угода № 1 про видачу
траншу у сумі 10 000 грн. (т. 1, а. с. 8).

31 серпня 2007 року між позивачем та
відповідачем була укладена додаткова
угода № 2 про видачу траншу у сумі 5 000
грн. (т. 1, а. с. 9).

07 вересня 2007 року між позивачем та
відповідачем була укладена додаткова
угода № 3 про видачу траншу у сумі 5000,00
грн. ( т. 1, а. с. 10)

Отримання ОСОБА_4 кредитних коштів
підтверджується видатковими касовими
ордерами № 420 від 27.08.2007 року на суму 10 000
грн.; № 435 від 31.08.2007 року на суму 5000 грн.;
№ 448 від 07.09.2007 року на суму 5 000 грн. та не
заперечується відповідачем (т. 1, а. с.
14,15,16).

Станом на 14.12.2011 року утворилась
заборгованість за кредитним договором
на загальну суму 64 522 грн. 67 коп., а саме:
борг по тілу кредиту - 19 345 грн. 47 коп.,
борг по процентам за користування
кредитом - 45 177 коп. (т. 1, а. с. 5).

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 свої
зобов'язання за договором кредитної
лінії не виконала, КС "Запоріжжя"
просила суд звернути стягнення на
предмет іпотеки - жилий будинок АДРЕСА_1
- шляхом надання позивачу права продажу
зазначеного будинку будь-якій
особі-покупцю та виселити ОСОБА_4 з
зазначеного будинку, а також стягнути з
відповідачки судові витрати.

В ході судового розгляду справи
позивач КС «Запоріжжя» уточнив
позовні вимоги - просив в рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_4 за
договором кредитної лінії № 203 від
27.08.2007 року, яка станом на 06.12.2012 року
дорівнює 82 363 грн. 22 коп. (з яких
заборгованість за кредитом - 19 345 грн. 47
коп., заборгованість по процентах за
користування кредитом - 63 017 грн. 75 коп.)
звернути стягнення на предмет іпотеки
за договором іпотеки від 27.08.2007 року -
жилий будинок АДРЕСА_1, що належить на
праві власності ОСОБА_4 на підставі
посвідченого 19 травня 2007 року у Шостій
Запорізькій державній нотаріальній
конторі договору купівлі-продажу, із
застосуванням процедури продажу
предмета іпотеки, передбаченої ст. 38
Закону України «Про іпотеку» - шляхом
укладення Кредитною спілкою
«Запоріжжя» від свого імені договору
купівлі-продажу з будь-якою особою
покупцем з отриманням кредитною
спілкою витягу з Державного реєстру
прав власності на нерухоме майно з
наданням КС «Запоріжжя» всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу, за ціною продажу на підставі
оцінки майна суб'єктом оціночної
діяльності, на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна та
виселити ОСОБА_4 з зазначеного будинку,
а також стягнути з відповідача судові
витрати.

Відповідач ОСОБА_4, заперечуючи проти
позову, посилалась на те, що договір
кредитної лінії № 203 від 27.08.2007 року діє
36 фактичних місяців, з 27.08.2007 року по
27.08.2010 року, тому тільки у зазначений
період позивач має право нараховувати
проценти за користування кредитом. За
таких обставин вимоги щодо стягнення з
неї процентів після 27.08.2010 року вважає
безпідставними.

01 березня 2013 року ОСОБА_4 подала до суду
зустрічний позов до КС «Запоріжжя» в
якому просила визнати незаконними дії
кредитної спілки по застосуванню
пункту 1.5 договору кредитної лінії.
Посилалась на те, що відповідно до п. 1.4.
договору кредитної лінії № 203 від 27.08.2007
року плата за користування кредитом
становить 0,1288% від суми залишку кредиту
за кожен день користування кредитом.
Пунктом 1.5 вказаного договору
передбачено, що при зміні
позичальником умов зобов'язання, у тому
числі графіка погашення кредиту, плата
за користування кредитом становить
0,2576% від суми залишку кредиту за кожний
день дії змін умов зобов'язання.
Оскільки між нею та кредитною спілкою
не було підписано додаткову угоду про
зміну умов зобов'язань, вважає
незаконними дії позивача по
нарахуванню процентів за користування
кредитом по ставці 0,2576%.

Ухвалою Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 22 березня 2013 року
зустрічна позовна заява ОСОБА_4 про
визнання дій КС «Запоріжжя»
незаконними об'єднана в одне
провадження з позовом кредитної спілки
про звернення стягнення на предмет
іпотеки і виселення ( т. 2, а. с. 48).

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції ОСОБА_4 частково визнавала
заборгованість за кредитним договором
і не заперечувала проти стягнення з
неї на користь КС «Запоріжжя» суми
боргу у розмірі 15 078 грн. 43 коп., з яких 3
627 грн. 32 коп. - заборгованість за тілом
кредиту та 11 451 грн.11 коп. -
заборгованість по процентах за
користування кредитом.

Одним із доводів апеляційної скарги
ОСОБА_4 є посилання на те, що сума
заборгованості за кредитним договором
є неспівмірною з вартістю предмета
іпотеки. Також апелянт посилається на
те, що жилий будинок є її єдиним
житлом, іншого житла вона не має, а в
разі її виселення з будинку вона
опиниться на вулиці.

Такі доводи апеляційної скарги
заслуговують на увагу.

Задовольнивши позов кредитної
спілки і звернувши стягнення на
предмет іпотеки - будинок АДРЕСА_1,
виселивши ОСОБА_4 з вказаного будинку,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем додержано вимоги,
передбачені пунктом 5.1 договору
іпотеки, статтею 590 ЦК України, частиною
1 статті 40 Закону України "Про іпотеку",
частиною 3 статті 109 ЖК України
положення.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

В силу вимог пунктів 2), 6) частини 1
статті 3 ЦК України загальними засадами
цивільного законодавства є, зокрема,
неприпустимість позбавлення права
власності, крім випадків, встановлених
Конституцією України та законом;
справедливість, добросовісність та
розумність.

З огляду на вищевказані норми
матеріального та процесуального права,
виходячи з обставин даної справи,
судова колегія вважає, що при розгляді
цієї справи необхідно враховувати
роз'яснення, які містяться в пункті 41
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року. В
цьому пункті вказано, що при вирішенні
спору про звернення стягнення на
предмет іпотеки суд має дати оцінку
співмірності суми заборгованості за
кредитом та вартості іпотечного майна,
якщо допущене боржником або
іпотекодавцем, якщо він є відмінним від
боржника, порушення основного
зобов'язання чи іпотечного договору не
завдає збитків іпотекодержателю і не
змінює обсяг його прав.

З матеріалів справи та пояснень
апелянта ОСОБА_4 вбачається, що
вартість жилого будинку, який є
предметом іпотеки, значно перевищує
розмір заборгованості за кредитом.

Зі змісту договору іпотеки від 27.08.2007
року видно, що предметом іпотеки є
жилий будинок АДРЕСА_1, розташований на
земельній ділянці площею 886 кв.

Згідно пункту 1.3. договору іпотеки -
відповідно до відомостей, викладених у
витязі з реєстру прав власності на
нерухоме майно вартість предмету
іпотеки складає 57322 грн.

За пунктом 1.4. заставна вартість
предмету іпотеки визначається
сторонами в сумі 176750 грн. (т. 1, а. с. 11-13)

Таким чином, сума заборгованості за
кредитом, яка вказана позивачем станом
на 06.12.2012 року - 82 363 грн. 22 коп. є
неспівмірною з заставною вартістю
предмета іпотеки, визначеною за
узгодженням сторін в розмірі 176750 грн.
Тобто, вартість предмету іпотеки в 2
рази перевищує розмір заборгованості
за кредитом, а тому судова колегія
вважає, що постановлене судом першої
інстанції рішення в частині
задоволення позову КС «Запоріжжя» щодо
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення ОСОБА_4 з будинку, що є
предметом іпотеки, не відповідає
принципам справедливості та
розумності. Відтак оскаржуване
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
КС «Запоріжжя» у задоволенні
вказаних позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 25 квітня 2013 року в
частині задоволення позову Кредитної
спілки «Запоріжжя» щодо звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення відповідача - скасувати. В
цій частині ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні цих позовних
вимог.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України
протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: