Справа № 755/8179/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Антипової Л.О.

при секретарі
Філімоновій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Києва цивільну
справу за заявою ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»,
зацікавлена особа: ОСОБА_2 про
скасування рішення Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою, в
якій просить скасувати рішення
постійно діючого третейського суду від
02.08.2010 року. Свої вимоги мотивує тим, що
02.08.2010 р. вказаним рішенням частково
задоволено позовні вимоги ПАТ
«Укрсоцбанк», вирішено солідарно
стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_1 та
заборгованість по договору кредиту у
розмірі 521 526,46 грн. та третейський збір
у сумі 5 615,26 грн. Позивач вважає, що
рішенням третейського суду було
вирішено питання про права та обов'язки
осіб, які не брали участі у справі, а
саме він був відсутній в судовому
засіданні під час слухання справи
третейським судом та на день звернення
до третейського суду договір поруки
був припинений. За таких обставин
рішення постійно діючого Третейського
суду при Асоціації українських банків
підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник
заявника підтримав заяву та просив її
задовольнити з підстав, які в ній
викладені.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в
судовому засіданні просив відмовити в
задоволенні заяви, з підстав,
викладених в запереченнях, які
знаходяться в матеріалах справи.

Зацікавлені особи в судове засідання
не з'явилися, повідомлялися належним
чином, про причини неявки суд не
повідомили.

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та матеріали третейської справи №556/10,
приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
02.08.2010 року Постійно діючим Третейським
судом при Асоціації українських банків
було прийнято рішення, яким було
частково задоволено вимоги ПАТ
«Укрсоцбанк» та вирішено солідарно
стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_1 та
заборгованість по договору кредиту у
розмірі 521 526,46 грн. та третейський збір
у сумі 5 615,26 грн..

Статтею 6 ЗУ «Про третейські суди»
передбачено, що третейські суди в
порядку, передбаченому цим Законом,
можуть розглядати будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин. Тією ж
статтею передбачений виключний
перелік справ які не входять до
компетенції розгляду третейського
суду.

В своїй заяві заявник посилається на
те, що рішення по вищевказаній справі
було постановлено судом з порушенням
норм чинного законодавства, а саме: він
не був належним чином повідомлений про
розгляд справи та те, що рішенням
Київського районного суду міста
Харкова від 24.05.2013 р. було задоволено
його позов до ПАТ «Укрсоцбанк», визнано
припиненою поруку за Договором поруки
№ 840/5-27/16/10/7-465 від 21.09.2007 року. Ухвалою
Апеляційного суду Харківської області
від 03.09.2013 року рішення Київського
районного суду міста Харкова від 24.05.2013
р. було залишене без змін. Вказані
обставини, на думку заявника,
відповідно до ст. 389-5 ЦПК України, є
підставою для скасування рішення
Постійно діючого третейського суду при
Асоціації українських банків по справі
№ 556/10 від 02.08.2010 р., так як в зв'язку із
припиненням правовідносин за
договором поруки, припинило свою дію і
третейське застереження, яке було
невід'ємною його частиною.

В судовому засіданні встановлено, що
рішенням Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків від 02.08.2010 р. по
справі № 556/10 задоволено позовну заяву
ПАТ «Укрсоцбанк», а саме: стягнуто з
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, як із солідарних
боржників, заборгованість у розмірі
521526,46 грн. та третейський збір у розмірі
5615,26 грн.

Справа про стягнення з позичальника та
поручителя на користь Банку
заборгованості за договором кредиту
розглядалась Постійно діючим
третейським судом при Асоціації
українських банків. Так, третейський
суд встановив, що долученими до справи
доказами підтверджується факт
наявності заборгованості за договором
кредиту, яка відповідно до умов
кредитного договору та договору поруки
має бути погашена у солідарному
порядку позичальником та поручителем.
Жодних судових рішень, що набрали
законної сили, про визнання недійсним
чи припиненим станом на 02.08.2010 р.
договору кредиту чи договору поруки
сторонами не було долучено до
матеріалів справи, відтак порука була
чинною. Тільки у серпні 2012 року заявник
намагаючись уникнути відповідальності
за судовим рішенням звернувся до суду,
як третя особа із самостійними
вимогами щодо визнання договору поруки
припиненим. Оскільки підстав для
виключення із загального правила у
даному випадку немає, адже в
резолютивній частині рішення суд не
зазначив іншого, відповідно до ст. 319
ЦПК України, рішення суду апеляційної
інстанції набрало законної сили з
моменту його проголошення, тобто -
03.09.2012 р.

Слід також зазначити, що встановлення
державним судом припинення договору
поруки після розгляду спору
третейським судом не є підставою для
скасування рішення третейського суду.

Водночас, якщо договір поруки припинив
свою дію на момент розгляду
третейської справи, то третейське
застереження, що міститься у договорі
поруки не припиняє свою дію і
третейський суд мав компетенцію надати
оцінку вимогам банку. Домовленість
сторін про розгляд спору у
третейському суді не припиняється з
припиненням договору (т.зв. принцип
«автономності» третейського
застереження), що випливає із ст. 27
Закону України «Про третейський суд»
та визнається судовою практикою.
«Доктрина «автономності» третейської
угоди виходить з того, що ця угода є
автономною по відношенню до основного
договору і тому здатна пережити
припинення або первинну недійсність
останнього».

Крім того, згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України,
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого у договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позов до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.
Посилання представника заявника на той
факт, що договір поруки на момент
звернення до третейського суду був вже
припинений не є підставою для
скасування рішення третейського суду.

Відповідно до ст. 627 ЦК України
зазначено, що сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Зміст принципу свободи договору
включає також вільний вияв волі особи
на вступ у договірні відносини, право
сторін за своєю угодою змінювати,
розривати або продовжувати чинність
укладеного ними договору, визначати
способи забезпечення виконання
договірних зобов'язань, а також форми
(види) відповідальності за порушення
договірних зобов'язань та порядок
врегулювання спорів за договором тощо.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим до
виконання сторонами. Тобто, сторони,
уклавши договір, повинні суворо
дотримуватись положень, які ним
встановлені.

При укладенні зазначених договорів
сторони своїм вільним волевиявленням
визначили умови Договору кредиту та
Договору поруки, що підтверджується
підписанням договорів та вчиненням
дій, направлених на виконання їх умов, у
зв'язку із чим Договір кредиту та
Договір поруки є чинними, жодних
судових рішень, які набрали законної
сили у справі про визнання вказаних
договорів недійсними чи припиненими
немає.

Частиною 2 ст. 389-5 ЦПК України,
передбачено вичерпний перелік підстав
для скасування рішення третейського
суду.

Доводи заявника не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні в
частині того, що він був відсутній в
судовому засіданні під час розгляду
справи та те, що договір поруки на
момент розгляду справи в третейському
суді був припинений, як і третейське
застереження, в зв'язку із чим суд
вирішив питання про права та обов'язки
у його відсутність, суд вважає
безпідставними, оскільки заявник був
залучений до участі у справі в якості
співвідповідача, а тому вважається, що
останній брав участь у справі.

За таких обставин відсутні підстави
для скасування рішення третейського
суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.
389-4 - 389-6 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк», зацікавлена особа:
ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків -
відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом 5
днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: