АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1093/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 45 Суходольський О.
М. Доповідач в апеляційній інстанції
Ювшин В. І. УХВАЛА
14 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоЮвшин В. І. суддівВишня Н. В.
, Пономаренко В. В. при секретаріБражнюк
О.В. адвоката ОСОБА_6
позивача ОСОБА_7
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_7 на рішення Черкаського
районного суду Черкаської області від
13 березня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_9, Будищанської
сільської ради Черкаського району,
головного управління Держземагенства
у Черкаської області, треті особи
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку та
відшкодування моральної шкоди,-
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_9, Будищенської сільської ради
Черкаського району, головного
управління Держземагенства у
Черкаської області, треті особи
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку та
відшкодування моральної шкоди,
мотивуючи свої вимоги тим, що він є
власником будинку з надвірними
спорудами в АДРЕСА_1.
Згідно рішення Будищанської сільської
ради № 3 від 23.01.1998 р. під належний
позивачу житловий будинок надана в
користування земельна ділянка площею
У 2013 р. позивач вирішив приватизувати
свою земельну ділянку, в результаті
чого ним було встановлено, що його
сусід ОСОБА_9 приватизував суміжну
земельну ділянку по АДРЕСА_1 та оформив
державний акт на право власності на
земельну ділянку від 15.01.2008 р. ОСОБА_9
пред'явив ОСОБА_7 акт погодження меж з
підписами суміжних землекористувачів.
Позивач стверджує, що він свого підпису
в акті погодження меж не ставив.
Позивач ОСОБА_7 просив суд визнати
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,3006 га.
розташованого за адресою АДРЕСА_1
наданого ОСОБА_9 від 15.01.2008 р. недійсним.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь позивача
моральну шкоду в розмірі 3000 грн. З
метою забезпечення позову накласти
арешт на земельну ділянку і
розташований на неї житловий будинок
належні відповідачу ОСОБА_9
Рішенням Черкаського районного
суду Черкаської області від 13 березня
2014 року в задоволенні позову ОСОБА_7 до
ОСОБА_9, Будищенської сільської ради
Черкаського району, Головного
управління Держземагенства у
Черкаської області, треті особи
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку та
відшкодування моральної шкоди -
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням ОСОБА_7 подав апеляційну
скаргу, вважаючи, що рішення суду
першої інстанції прийняте з порушенням
норм матеріального та процесуального
права та просить скасувати рішення
Черкаського районного суду Черкаської
області від 13 березня 2014 року та
ухвалити нове, яким заявлені ним
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в
п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про
судове рішення у цивільній справі",
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК
України, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність і
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції
повністю відповідає зазначеним
вимогам, оскільки ґрунтується на
повному і об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи
в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_7, суд першої інстанції прийшов до
висновку про те, що позивачем не
доведено та не надано до суду будь-яких
доказів щодо того, що внаслідок
оформлення відповідачем державного
акту на право власності на земельну
ділянку від 15.01.2008 р. були порушені
права позивача. Крім того, без
оспорення рішення органу місцевого
самоврядування, на підставі якого
виданий державний акт на право
власності на землю, не можливо
скасувати самий державний акт на право
власності на землю.

Встановлено, що рішенням Будищанської
сільської ради № 3 від 23.01.1998 р. під
належний позивачу житловий будинок,
надана в користування земельна ділянка
площею 0,15 га для особистого підсобного
господарства.

01.11.2007 р. було складено акт погодження
меж землекористування, який підписаний
ОСОБА_9, виконавцем ОСОБА_14,
землевпорядником сільської ради
Боличевою В.М. та суміжними
землекористувачами, в т.ч. ОСОБА_7, про
що свідчить його підпис в акті. Даний
акт було погоджено сільським головою
Тарасенком Г.Т.

Рішенням Будищанської сільської ради
№ 13-5 від 06 вересня 2007 року передано
безкоштовно у приватну власність
земельну ділянку для особистого
підсобного господарювання ОСОБА_9 Дане
рішення органу місцевого
самоврядування в суді не оскаржувалося
та не скасоване.

Відповідно до ст. 126 ЗК України
державний акт є документом, що
посвідчує право власності на земельну
ділянку, надану у власність
відповідним рішенням.

Згідно ст. 152 ЗК України держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних
осіб на земельні ділянки здійснюється
шляхом: а) визнання прав; б) відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав; в)
визнання угоди недійсною; г) визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; ґ) відшкодування
заподіяних збитків; д) застосування
інших, передбачених законом, способів.

Отже, визнання недійсним
державного акта на право власності на
землю, як самого по собі
правовстановлюючого документа не
передбачено ні даною нормою, ні іншою
нормою закону при наявності рішення, що
надало право на отримання цього
правовстановлюючого документа.

Статтями 116, 118 ЗК України визначено
підстави й порядок набуття громадянами
і юридичними особами права власності
та права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності.

Державний акт на право приватної
власності на землю видається на
підставі рішення органу місцевого
самоврядування або органу виконавчої
влади, тому вирішення питання про
правомірність видачі державного акта
безпосередньо залежить від законності
рішення, на підставі якого такий акт
виданий, і дотримання вимог,
передбачених земельним
законодавством, зокрема статтями 116, 118
ЗК України (Правова позиція Верховного
Суду України, постанова Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду
України від 23 жовтня 2013 року N 6-83цс13).

У відповідності до ст. 360-7 ЦПК України
правова позиція Верховного Суду
України є обов'язковою для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України.

Таким чином, без визнання недійсним
рішення ради про надання земельної
ділянки неможливе визнання недійсним
державного акту.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що оскаржуване судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують, що відповідно до
ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Вірно встановивши факти і відповідно
їм правовідносини, постановивши
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права
на підставі наявних та наданих
сторонами належних та допустимих
доказів, суд першої інстанції ухвалив
правильне та справедливе рішення.

Інші доводи апеляційної скарги
ретельно перевірені судом апеляційної
інстанції, є безпідставними та не
спростовують висновків суду першої
інстанції і не містять підстав для
скасування чи зміни правильного
рішення.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати,
-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення
Черкаського районного суду Черкаської
області від 13 березня 2014 року
відхилити, а рішення Черкаського
районного суду Черкаської області від
13 березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів, починаючи з дня
її проголошення.

Головуючий :

Судді :