АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 603/132/13-ц Головуючий у 1-й
інстанції Іванчук В.М. Провадження №
22-ц/789/345/14 Доповідач - Загорський
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 р. Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Козака І. О., Хоми М. В.,

при секретарі - Танцюра О.В.

за участі ОСОБА_1, представників
Монастириської районної ради та
регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Тернопільській області

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Монастириського районного
суду від 15 квітня 2013 року та додаткове
рішення Монастириського районного
суду від 14 серпня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до Монастириської
районної ради, за участю третьої особи -
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Тернопільській області про визнання
недійсним рішення Монастириської
районної ради, свідоцтва про право
власності та визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

06.03.2012 року ОСОБА_1 звернувся з
вищенаведеним позовом. Вимоги
аргументував тим, що наказом
Регіонального відділення Фонду
державного майна України в
Тернопільській області №269 від 14.03.1996
року надано дозвіл на приватизацію
майна державного підприємства
«Монастириське АТП-16151» шляхом
перетворення його у відкрите
акціонерне товариство. Майно
державного підприємства переведено у
новостворене ВАТ «Монастириське
АТП-16151». Зборами акціонерів ВАТ
«Монастириське АТП-16151» - 18.12.2010 року
вирішено в рахунок погашення
заборгованості з виплати заробітної
плати реалізувати ОСОБА_1 належні
підприємству - матеріальний склад,
зварювальний цех, автогараж і
благоустрій територій на суму 30034.70 грн.

При зверненні в Монастириське БТІ
ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва
на право власності та проведенні
державної реєстрації вказаного майна
бо рішенням Монастириської районної
ради №176 від 16.05.2008 року воно
зареєстроване на праві комунальної
власності за Монастириською районною
радою.

Рішення № 176 від 16.05.2008 року про
визнання за районною радою права
комунальної власності на нежитлові
будівлі та споруди колишньої
«Монастириської міжгосподарської
шляхобудівельної пересувної
механізованої колони № 11» вважає
незаконним та таким, що порушує його
право, так як воно прийняте на підставі
протоколу засідання представників
засновників недіючої організації
«Монастириського райагробуду».

Рішенням Монастириського
районного суду від 15.04.2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання
права власності відмовлено.

Додатковим рішення
Монастириського районного суду від
14.08.2013 року в задоволенні позову ОСОБА_1
про визнання недійсними рішення та
свідоцтва про право власності
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 03.10.2013 року
вказані рішення суду першої інстанції
в частині відмови у задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 про визнання
недійсним рішення Монастириської
районної ради № 176 від 15.05.2008 року
скасовано, провадження в справі у цій
частині закрито. У решті рішення суду
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22.01.2014 року
ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 03.10.2013 року
скасовано, справу передано на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі апелянт
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове про задоволення позову,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи. Вказує, що суд
першої інстанції не врахував
відсутність правових підстав для
набуття Монастириською районною радою
права власності на спірне майно.

В судовому засіданні
представники районної ради апеляційну
скаргу заперечили і надали покази
аналогічні викладеним в запереченні на
апеляційну скаргу.

Голова Монастириської районної
ради апеляційну скаргу заперечив і
вказав, що він був присутній як голова
колгоспу на зборах уповноважених
представників господарств-учасників
Монастириської ШБПМК №11 і майно було
передане новоствореному підприємству
на праві господарського відання.
Зазначив, що в подальшому без відома
уповноважених представників
господарств-учасників було проведено
приватизацію майна. Вказав, що рішення
про передачу майна від ВАТ
«Монастириське АТП-16151» у комунальну
власність було прийняте для того, щоб
зберегти майно.

ОСОБА_1 апеляційну скаргу
підтримав, навів доводи аналогічні
скарзі і просив визнати за ним право
власності на спірне майно.

Представники Фонду державного
майна України апеляційну скаргу
підтримали, надали покази аналогічні
поданим раніше письмовим поясненням.
Зазначили, що районна рада без
відповідної правової підстави набула
право власності на спірне майно.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення, дослідивши матеріали справи
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач пропустив строки позовної
давності - ч.4 ст. 267 ЦК України.

З таким висновком суду погодитись
не можна з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно
до довідки управління
агропромислового розвитку
Монастириської райдержадміністрації
№03-01/152 від 09.02.2013 року, у 1971 році за
кошти колгоспів утворена
Монастириська міжколгоспна
шляхобудівельна організація, яка в
квітні 1986 року перейменована в
міжколгоспну шляхобудівельну
пересувну механізовану колону №11
Монастириського району - далі
Монастириська ШБМК №11. 13.05.1995
року рішенням зборів уповноважених
представників засновників
Монастириської ШБПМК №11 вона була
ліквідована, рухоме майно передано у
Монастириський райагробуд, а нерухоме -
новоствореному Монастириському АТП
(а.с. 161, 260 т.1).

13.05.1995 року на зборах
уповноважених представників
господарств-учасників Монастириської
ШБПМК №11 прийнято рішення про її
ліквідацію та передачу будівель і
споруд, майна колективних с/г
підприємств для створення
Монастириського автотранспортного
підприємства, інші основні засоби
передано Монастириському райагробуду
(а.с. 25 т.1).

Згідно постанови №3 від 13.05.1995
року представників колективних
підприємств Монастириська ШБПМК №11
реорганізована (приєднана) до
Монастириського райагробуду, на баланс
якого передано основні засоби (рухоме
майно). Нерухоме майно (виробнича база)
передано новоствореному
автотранспортному підприємству.

Актом прийому-передачі майна
ліквідованої ПМК №11 від 16.11.1995 року на
баланс райагробуду не передавалися
будівлі та споруди, а передані разом з
територією і землею яка належала ПМК
№11 новоствореному АТП (а.с. 78-79 т.1).

Відповідно до наказу
Регіонального відділення Фонду
державного майна України в
Тернопільській області №269 від 14.03.1996
року була розпочата приватизація
державного майна Монастириського АТП
шляхом перетворення його з державного
у ВАТ (а.с. 134, 292 т.1).

На виконання наказу
Регіонального відділення Фонду
державного майна України в
Тернопільській області №711 від 30.05.1996
року створено ВАТ «Монастириське
АТП-16151» та затверджено його статут (а.с.
138, 293 т.1)

Розпорядженням голови
Монастириської РДА №120 від 30.05.1996 року
зареєстровано статут ВАТ
Монастириське АТП-16151 і надано йому
статус юридичної особи (а.с. 139 т.1).

01.06.1996 року регіональне
відділення фонду державного майна
України по Тернопільській області на
підставі статуту на наказу фонду від
09.01.1996 року №13, як вищий орган
товариства, уклало з ОСОБА_1 контракт і
призначило його на посаду голови ВАТ
"Монастириське АТП-16151" (а.с. 154 т.1)

Рішенням представників
засновників «Монастириського
райагробуду» вирішено передати
нерухоме майно колишньої
Монастириської районної
шляхобудівельної організації у
районну комунальну власність, що
підтверджується протоколом №1
засідання представників засновників
«Монастириського райагробуду» від
25.12.2007 року (а.с. 72 т.1).

Рішенням Монастириської районної
ради №176 від 16.05.2008 року за
Монастириською районною радою визнано
право комунальної власності на
нежитлові будівлі та споруди колишньої
Монастириської ШБПМК №11 по
вул.Шевченка 150, в м.Монастириська,
Тернопільської області (а.с. 71, 235 т.1).

06.06.2008 року Монастириською
районною радою Монастириській
районній раді видано свідоцтво САВ
№883261 про право власності на вказане
майно по вул.Шевченка 150 (а.с. 69-70 т.1)

Зборами акціонерів ВАТ
«Монастириське АТП-16151» вирішено в
рахунок погашення заборгованості з
заробітної плати передати ОСОБА_1
належні підприємству - матеріальний
склад, зварювальний цех, автогараж і
благоустрій територій на суму 30034.70
грн., - протокол зборів акціонерів ВАТ
«Монастириське АТП-16151» від 18.12.2010 року
(а.с. 3-7 т.1).

При зверненні в Монастириське БТІ
ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва
на право власності та проведенні
державної реєстрації вказаного майна,
так як на підставі рішення №176 від
16.05.2008 року майно зареєстровано на
праві комунальної власності за
Монастириською районною радою (а.с. 10
т.1).

Наявними документами
підтверджується знаходження на
балансі ВАТ "Монастириське АТП - 16151"
спірних будівель (а.с. 163-167 т.1).

Позиція суду першої інстанції, що
спір про скасування рішення
Монастириської районної ради від 15.05.2008
року №176 не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства, а повинен
розглядатися в порядку
адміністративного судочинства,
суперечить роз'ясненням викладеним у
Постанові Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, від 01.03.2013, № 3 "Про деякі питання
юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ".

У п. 26 Постанови вказано, що право
власності на майно, на речове право на
чуже майно, захист цих прав регулюються
цивільним законодавством, тому такі
спори з урахуванням вимог ст. 15 ЦПК
підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства, якщо однією із
сторін є фізична особа, незалежно від
участі у них органу державної влади
та/або органу місцевого
самоврядування.

П. 27 Постанови роз'яснено, що
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане відповідно до
закону, належить до документів, на
підставі яких згідно зі ст. 19 Закону
України від 01.07.2004 року N 1952-IV "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
провадиться реєстрація права
власності, яке вони посвідчують. У
зв'язку із цим суд відповідно до ч.1 ст.
21, ст. 393 ЦК визнає незаконним і скасовує
такий акт, виданий владним органом,
повністю або частково, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства та порушує цивільні
права або інтереси. Такі спори за
участю фізичних осіб розглядаються в
порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції помилково
вважав, що спір повинен розглядатися в
порядку адміністративного
судочинства, про що вказано і Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в ухвалі від 22.01.2014 року винесеній
у цій же справі (а.с. 39-41 т.2).

Відмова суду першої інстанції в
задоволенні позову ОСОБА_1 на підставі
п.4 ст. 267 ЦК України з посиланням на те,
що позову ОСОБА_1, як голови ВАТ
"Монастириське АТП-16151" про визнання
протиправними і скасування рішень
Монастириської районної ради від 15.05.2008
року №176 ухвалою Монастириського
районного суду від 29.12.2011 року залишено
без розгляду у зв'язку з пропуском
строку звернення до суду - помилкова.

Судом не надано правовий аналіз,
як ухвалі від 29.12.2011 року так і
правовідносинам, які виникли між
сторонами.

Згідно ухвали від 29.12.2011 року з
позовом зверталося ВАТ "Монастириське
АТП-16151" за захистом своїх прав, як
юридичної особи.

Право ОСОБА_1, як фізичної особи,
щодо майна виникло згідно протоколу №1
загальних зборів ВАТ "Монастириське
АТП-16151" від 18.12.2010 року та накладної №1
від 25.01.2011 року про оплату за майно (а.с.
3-8 т.1).

ОСОБА_1, дізнався, що на спірне
майно видано свідоцтво про право
власності Монастириській районній
раді з листа №384 Монастириського РБТІ
від 27.11.2011 року і доказів, що він знав
раніше про дане свідоцтво в матеріалах
справи немає.

Суд першої інстанції помилково
ототожнив правовідносини юридичної
особи ВАТ "Монастириське АТП-16151" з
Монастириською районною радою з
правовідносинами фізичної особи
ОСОБА_1 з органом місцевого
самоврядування і дійшов хибного
висновку про те, що в момент винесення
рішення органом місцевого
самоврядування ОСОБА_1, знав що його
права, як фізичної особи на майно ВАТ
"Монастириське АТП-16151" порушено.

16.05.2008 року він не міг знати, що
йому в 2010 році буде реалізовано майно.

У відповідності до вимог ст. 261 ЦК
України строк позовної давності для
ОСОБА_1 слід обчислювати з 18.12.2010 року - з
дня коли у нього виникло право на майно,
а відповідно і право на захист своїх
майнових прав.

В рішенні суду від 15.04.2013 року
відсутня мотивація щодо вимог про
скасування свідоцтва про право
власності, а у додатковому рішенні від
14.08.2013 року суд обмежився вказівкою, що
свідоцтво про право власності видане
на підставі рішення Монастириської
районнної ради №176 від 15.05.2008 року, а
тому позов в цій частині до задоволення
не підлягає.

Як вбачається з рішення і
додаткового рішення суд зробив
висновок тільки щодо порушення строків
позовної давності оскарження рішення
Монастириської районнної ради №176 від
15.05.2008 року, однак такий висновок
відсутній щодо свідоцтва про право
власності. Не спростовано і того, що
ОСОБА_1 дізнався про свідоцтво з листа
№384 Монастириського РБТІ від 27.11.2011
року.

В порушення роз'яснень п.11
Постанови Пленуму Верховного Суду
України, від 18.12.2009, № 14 "Про судове
рішення у цивільній справі" -
встановлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч.4 ст. 60 ЦПК).

Судом не відображено мотивів з
яких він відхилив пояснення
регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Тернопільській області та не зазначено
підстав відхилення доданих доказів.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст 321 ЦК ніхто не
може бути позбавлений права власності
чи обмежений у його здійсненні, крім
випадків, встановлених Конституцією та
законом.

Головним управлінням статистики
у Тернопільській області №05/3-9/476 від
19.11.2012 року надано історію
перереєстрації ВАТ "Монастириське АТП -
16151" і після 30.05.1996 року форма власності
підприємства вказана - приватна (а.с.
156-160 т.1).

Суд першої інстанції належним
чином не перевірив доводи
Монастириської районної ради, що
будівлі ВАТ "Монастириське АТП-16151"
перебувають у користуванні товариства,
а не у власності.

Приватизацію Монастириського АТП
проведено шляхом перетворення його з
державного у ВАТ - накази Регіонального
відділення Фонду державного майна
України в Тернопільській області №269
від 14.03.1996 року (а.с. 134, 292 т.1), №395 від
29.03.1996 року (а.с. 291 т.1), №707 від 30.05.1996
року (а.с. 289-290 т.1), №711 від 30.05.1996 року
(а.с. 138, 293 т.1)

Розпорядженням голови
Монастириської РДА №120 від 30.05.1996 року
зареєстровано статут ВАТ
Монастириське АТП 16151 і надано йому
статус юридичної особи (а.с. 139 т.1).

Процедура приватизації завершена
у відповідності до чинного на час
приватизації законодавства (а.с. 289-291
т.1).

Аналіз наявних в матеріалах
справи статутів підприємства від 21.09.1995
року (а.с. 242 т.1) та від 30.05.1996 року (а.с. 140
т.1) свідчить про наступне:

- у Статуті 1995 року у п.4.2 вказано,
що майно є державною власністю і
закріплено за підприємством на праві
господарського відання.

- у Статуті 1996 року в редакції
після проведення приватизації в п. 3.4
вказано, що майно товариства
складається з основних засобів та
обігових коштів, а також цінностей
вартість яких відображено в балансі
товариства. В п. 3.5 Статуту зазначено -
Товариство є власником майна
переданого йому засновником у
власність - спірні приміщення при
приватизації увійшли до товариства як
його власність - підтверджується
актами прийому передачі та балансом
Товариства. Засновником Товариства
відповідно до п.4.1 Статуту є держава в
особі регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Тернопільській області.

Районна рада у своїх запереченнях
і доводах про законні підстави набуття
права власності опирається на Статут
1995 року, однак доводи районної ради
спростовуються статутом 1996 року.

Відповідач оперує подіями і
документами до приватизації - 1996 року і
не вказує про подальше реформування
Товариства і створення ВАТ.

Враховуючи, що розпорядженням
голови Монастириської РДА №120 від
30.05.1996 року зареєстровано статут ВАТ
"Монастириське АТП - 16151" в редакції 1996
року, районна рада не могла не знати про
те, що майно перебуває у власності ВАТ
"Монастириське АТП 16151" і в супереч
вказаному прийняла рішення, щодо майна
яке їй не належало.

Представники засновників
"Монастириського райагробуду" не були
юридично наділеними правами, щоб
вирішувати питання майна ВАТ
"Монастириське АТП - 16151" оскільки не
були його засновниками.
Відповідно до статуту, засновником є
держава в особі регіонального
відділення Фонду державного майна
України і після проведення
приватизації майно АТП є у власності
новоутвореного Товариства.

У протоколі №1 від 25.12.2007 року
піднімалося питання, щодо майна
колишньої Монастириської ШБПМК №11 (а.с.
72), однак відсутня в справі будь яка
юридична прив'язка засновників
"Монастириського райагробуду", які
приймали рішення до учасників
Монастириської ШБПМК №11.

Згідно протоколу №1
представників засновників
"Монастириського райагробуду "від
25.12.2007 року голова зборів Б’єля О.Д.
вказав, що засновники райагробуду не
мають документів, які підтверджують
їхню частку у ВАТ "АТП -16151" (а.с. 73 т.1)

З протоколу зборів уповноважених
представників господарств-учасників
Монастириської ШБПМК №11 про
ліквідацію Монастириської ШБПМК №11
слідує, що уповноважених представників
було 25, а протокол від 25.12.2007 року
підписало тільки 12 (а.с. 25, 72 т.1)

Документи, які підтверджують
надані зазначеним в рішенні особам
повноваження чи права, як
правонаступників і власників
переданого майна - відсутні.

13.05.1995 року на зборах
уповноважених представників
господарств-учасників Монастириської
ШБПМК №11 прийнято рішення про її
ліквідацію і організація ліквідована.

Актом прийому-передачі майна
ліквідованої ПМК 11 від 16.11.1995 року на
баланс райагробуду не передавалися
будівлі та споруди, а передані разом з
територією і землею яка належала ПМК 11
новоствореному АТП (а.с. 78-79 т.1).

Враховуючи вказане ні райагробуд
ні його засновники не були наділені
правами щодо майна ВАТ "Монастириське
АТП - 16151".

Рішення Монастириської районної
ради від 16.05.2008 року прийнято на основі
протоколу №1 засідання засновників
"Монастириського райагробуду" (а.с. 71 т.1)
і підлягає скасуванню, оскільки
прийняте на основі протоколу, який не
має юридичної сили - правонаступники
засновників не були наділені правами
вирішувати питання майна, яке їм не
належало і належність якого вони
підтвердити не можуть.

Монастириська районна рада не
могла не знати про приватизацію
Товариства, оскільки сама
зареєструвала статут новоствореного
товариства у 1996 році і провела
реєстрацію Товариства.

Колегія суддів вважає, що
підлягає визнанню недійсним і
скасуванню свідоцтво про право
власності на майно Товариства,
оскільки право власності набуте не у
відповідності до вимог законодавства,
та на майно, яке Районній раді не
належало.

Районною радою не оскаржувався ні
статут 1996 року ні дії Фонду державного
майна щодо приватизації Товариства.

Колегією суддів критично
оцінюються доводи районної ради, що
спірне майно є майном колгоспів,
суб'єктів не державної форми власності,
оскільки такі доводи спростовуються
довідкою Головного управління
статистики в Тернопільській області у
якій відображена історія
перереєстрації ВАТ "Монастириське АТП -
16151", де станом до 30.05.1996 року - момент
проведення приватизації форма
власності вказана державна, а після -
приватна і перший запис про державну
форму власності проведено районною
радою (а.с. 156-160 т.1).

Доводи районної ради, що права
ОСОБА_1 не порушено і він не має права на
спірне майно спростовуються
протоколом №1 загальних зборів
акціонерів ВАТ "Монастириське АТП-16151"
від 18.12.2010 року (а.с. 3-7 т.1).

Колегія суддів вважає
передчасними вимоги ОСОБА_1 про
визнання права власності на спірне
майно, оскільки за умови подання у
відповідні органи необхідних
документів, та за їх згоди, він зможе
оформити за собою право власності.

Враховуючи те, що фактичні
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судом
першої інстанції не встановлені,
рішення суду не відповідає вимогам ст.
213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, що в силу ст.309 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Монастириського
районного суду від 15 квітня 2013 року та
додаткове рішення Монастириського
районного суду від 14 серпня 2013 року
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати рішення Монастириської
районної ради від 16 травня 2008 року №176
про визнання права комунальної
власності територіальних громад сіл,
селища, міст Монастириського району на
будівлі та споруди колишньої
"Монастириської міжгосподарської
шляхобудівельної пересувної
механізованої колони №11" за
Монастириською районною радою.

Визнати недійсним і скасувати
свідоцтво про право власності
Монастириської районної ради на
нежитлові будівлі, будівлі та споруди
по вул.Шевченка (вул.Леніна), буд. 150,
м.Монастириська, Монастириського
району, Тернопільської області
САВ№883261 від 06.06.2008 року.

Скасувати державну реєстрацію
права власності Монастириської
районної ради на нежитлові будівлі,
будівлі та споруди по вул.Шевченка
(вул.Леніна), буд. 150, м.Монастириська,
Монастириського району,
Тернопільської області проведену на
підставі свідоцтва про право власності
САВ№883261 від 06.06.2008 року виданого
Монастириською районною радою.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку шляхом подачі
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.О. Загорський