Справа № 135/1932/13-ц
Ладижинський міський суд
Вінницької області в складі
головуючого судді Патраманського І.О.,
за участю секретаря Марченко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду, цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог: орган
опіки і піклування Ладижинської
міської ради про звернення стягнення,-
Позивач звернувся в суд з позовною
заявою і просив в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
відповідно до службового
розпорядження НБУ від 14.03.2013 року
складає 355203.54 грн. звернути стягнення
на квартиру загальною площею 30.10 кв.м.
житловою площею 15.90 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом
продажу вказаного предмету іпотеки.
Просив виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4, які зареєстровані та
проживають у вищезазначеній квартирі
(предмет іпотеки), а також стягнути
судові витрати.
На обґрунтування позову повідомив, що
відповідно до укладеного договору №
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 15.00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 05.03.2028
року. Згідно додаткової угоди до
05.03.2008 року кредитний договір
переведено з валюти гривня в валюту
Долар США. Розмір кредиту після
проведення конвертації з урахуванням
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 14.04 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Відповідно до умов зазначеного
договору погашення заборгованості
повинно здійснюватися в наступному
порядку: щомісяця в період сплати
Позичальник повинен надавати Банку
грошові кошти (щомісячний платіж) для
погашення заборгованості за Кредитом,
яка складається із заборгованості за
Кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати. У порушення
зазначених норм закону та умов
договору ОСОБА_2 зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав, що призвело до збитків ПАТ КБ
«ПриватБанк», які мають вираз у
залученні ПАТ КБ «ПриватБанк» вільних
коштів до страхового резерву,
створеного в забезпечення
простроченої заборгованості
позичальника та нести витрати по
сплаті податків та інших обов'язкових
платежів з цих коштів. У зв'язку з
зазначеними порушеннями зобов'язань за
кредитним договором ОСОБА_2 станом на
Долар США, яка складається з
США - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 2195.24 Долар США -
заборгованість по комісії за
- пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, а також
штрафи відповідно до Договору: 31.29
Долар США - штраф (фіксована частина);
2115.46 Долар США грн., - штраф (процентна
складова). В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач 05.03.2008
від 05.03.2008 (надалі - договір іпотеки).
Згідно з договором іпотеки ОСОБА_2
надав в іпотеку нерухоме майно, а саме:
квартиру загальною площею 30.10 кв.м.,
житловою площею 15.90 кв.м, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1. Майно
належить ОСОБА_2 на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу
квартири. Обумовлена сторонами
договору іпотеки ціна предмету іпотеки
дорівнює 112000 грн. 00 коп.
Представник позивача у судове
засідання не з'явився, однак подав до
суду заяву про розгляд справи у його
відсутність, позовні вимоги підтримав
у повному обсязі та просив суд їх
задовольнити, проти ухвалення заочного
рішення не заперечував.

Відповідачі, будучи належним чином
повідомлені про час і місце проведення
судового засідання, в судове засідання
не з'явилися, будь-якого повідомлення
про причини неявки не надали.

Представник органу опіки і піклування
Ладижинської міської ради у судове
засідання не з'явився, однак подав до
суду заяву про розгляд справи у його
відсутність, позовні вимоги не
підтримав.

За цих обставин, суд на підставі ч. 4 ст.
169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи
думку представника позивача, який не
заперечував проти розгляду справи у
відсутність відповідача, визнав
можливим провести заочний розгляд
справи та ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у
зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснювалося.
Дослідивши докази, суд вважає, що
позов обґрунтований і підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором,
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти; кредитний
договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст.ст. 525-526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору, одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.

Згідно положень ч.1
ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України,
виконання зобов'язання забезпечується,
зокрема, неустойкою, яка визначається
як пеня та штраф і є грошовою сумою чи
іншим майном, які боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання. Сплата
неустойки є правовим наслідком у разі
порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК
України). Відповідно до
ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.
Відповідно до
ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.
Відповідно до ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до
ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до
ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень. Судом
встановлено, що відповідно до
укладеного договору №VIL0G0 від
05.03.2008 року ОСОБА_2 05.03.2008 року отримав
кредит у розмірі 84000 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 15.00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 05.03.2028 року. Згідно
додаткової угоди до укладеного
договору № VIL0G0 від 05.03.2008 року
кредитний договір переведено з валюти
гривня в валюту Долар США. Розмір
кредиту після проведення конвертації з
урахуванням винагороди банку складає
18083.41 Долар США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 14.04 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Відповідно до умов
зазначеного договору погашення
заборгованості повинно здійснюватися
в наступному порядку: щомісяця в період
сплати Позичальник повинен надавати
Банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
Кредитом, яка складається із
заборгованості за Кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати.
Згідно наданого позивачем
розрахунку суми боргу по кредитному
договору № VIL0G0 від 05.03.2008 року
видно, що станом на 14.03.2013 року
заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» становить 44456,01 Долар США,
яка складається з наступного: 18019.83
Долар США - заборгованість за кредитом;
10334.31 Долар США - заборгованість по
процентам за користування кредитом;
2195.24 Долар США - заборгованість по
комісії за користуванням кредитом;
11759.88 Долар США - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором, а
також штрафи відповідно до Договору:
31.29 Долар США - штраф (фіксована
частина); 2115.46 Долар США грн., - штраф
(процентна складова).
ОСОБА_2 не оскаржує даний розрахунок та
зазначену суму заборгованості за
кредитним договором.

В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач 05.03.2008
року уклали договір іпотеки № VIL0G0
від 05.03.2008 (надалі - договір іпотеки).
Згідно з договором іпотеки ОСОБА_2
надав в іпотеку нерухоме майно, а саме:
квартиру загальною площею 30.10 кв.м.,
житловою площею 15.90 кв.м, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1. Майно
належить ОСОБА_2 на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу
квартири. Обумовлена сторонами
договору іпотеки ціна предмету іпотеки
дорівнює 112000 грн. 00 коп.

Таким чином, згідно
Договору іпотеки квартири від 05.03.2008
року звернення стягнення та реалізація
предмету іпотеки здійснюється
відповідно до вимог чинного
законодавства та умов цього Договору.

Відповідно до ст. 589 ЦК
України, у разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави; за рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК
України, звернення стягнення на
предмет застави здійснюється за
рішенням суду, якщо інше не встановлено
договором бо законом; Заставодержатель
набуває право звернення стягнення на
предмет застави в разі, коли
зобов'язання не буде виконано у
встановлений строк (термін), якщо інше
не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 591 ЦК
України, реалізація предмета застави,
на який звернене стягнення,
провадиться шляхом його продажу з
публічних торгів, якщо інше не
встановлено договором або законом;
порядок реалізації предмета застави з
публічних торгів встановлюється
законом.
Згідно ч. 2 ст. 592 ЦК
України, заставодержатель має право
вимагати дострокового виконання
зобов'язання, забезпеченого заставою, а
якщо його вимога не буде задоволена, -
звернути стягнення на предмет застави
у випадках встановлених договором.

Відповідно до ст. 7
Закону України «Про іпотеку», за
рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо
передбачене умовами договору, що
обумовлює основне зобов'язання; якщо
інше не встановлено законом або
іпотечним договором, іпотекою також
забезпечуються вимоги
іпотекодержателя щодо відшкодування:
витрат, пов'язаних з пред'явленням
вимоги за основним зобов'язанням і
зверненням стягнення на предмет
іпотеки; витрат на утримання і
збереження предмета іпотеки; витрат на
страхування предмета іпотеки; збитків,
завданих порушенням основного
зобов'язання чи умов іпотечного
договору.
Згідно ст. 12 Закону
України «Про іпотеку», у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків,
встановлених іпотечним договором,
іпотекодержатель має право вимагати
дострокового виконання основного
зобов'язання, а в разі його невиконання
- звернути стягнення на предмет
іпотеки.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону
України «Про іпотеку», у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки; право
іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки також
виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону; звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону України
«Про іпотеку», дії щодо продажу
предмета іпотеки та укладання договору
купівлі-продажу здійснюються
іпотекодержателем від свого імені, на
підставі іпотечного договору, який
містить застереження про задоволення
вимог іпотекодержателя, що передбачає
право іпотекодержателя на продаж
предмета іпотеки, без необхідності
отримання для цього будь-якого
окремого уповноваження іпотекодавця.

Згідно ст. 39 Закону України «Про
іпотеку», у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються: загальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні; спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають
задоволенню з вартості предмета
іпотеки; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої
реалізації; одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет
іпотеки суд за заявою
іпотекодержателя виносить рішення
про виселення мешканців за наявності
підстав, передбачених законом, якщо
предметом іпотеки є житловий будинок
або житлове приміщення.
Відповідно до ст. 40
Закону України «Про іпотеку»,
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей; виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом.
Згідно ст. 109 ЖК УРСР,
громадянам, яких виселяють з жилих
приміщень, одночасно надається інше
постійне жиле приміщення, за винятком
виселення громадян при зверненні
стягнення на жилі приміщення, що були
придбані ними за рахунок кредиту
(позики) банку чи іншої особи,
повернення якого забезпечене
іпотекою відповідного жилого
приміщення; звернення стягнення на
передане в іпотеку жиле приміщення є
підставою для виселення всіх громадян,
що мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом.
При цьому,
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було дотримано
вимоги ст. ст. 35, 40 Закону України «Про
іпотеку» щодо попередження про
виселення, що підтверджується
Повідомленням № 30.1.0.0/2-ЕТ9 від 01.02.2013
року та підтвердженням про вручення
даного повідомлення.
Вищезазначені
факти підтверджується сукупністю
доказів.

З копії кредитного договору № VIL0G0
від 05.03.2008 року видно, що ОСОБА_2 уклав
даний договір з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»,
яким відповідно до п.1.1. Кредитор
зобов'язується надати Позичальникові
кошти в сумі 84000.00 (вісімдесят чотири
тисячі гривень 00 коп.), а Позичальник
зобов'язується прийняти, належним
чином використати та повернути Кредит
в сумі 84000.00 (вісімдесят чотири тисячі
гривень 00 коп.), сплатити відсотки за
користування Кредитом в розмірі 15,00
(п'ятнадцять)% річних, а також інші
платежі в порядку, на умовах та в
строки, визначені цим договором, а
також сплатити винагороду за надання
фінансового інструменту у розмірі 0,00%
від суми наданого кредиту у момент
надання кредиту. Відповідно до п.1.3
Кредит надається строком погашення не
пізніше 05.03.2028 р. на придбання у
власність окремої квартири з метою
постійного проживання за договором
купівлі-продажу № 1-209 від 29.02.2008 р.,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п.8.1 Додаткової угоди до
кредитного договору № VIL0G0 від
05.03.2008 року видно, що Банк зобовязується
надати Позичальникові кредитні кошти,
на придбання нерухомості, на строк з
07.08.2008 р. по 05.03.2028 р. включно, у виглядді
строкового кредиту у розмірі 18083,41
доларів США.

З розрахунку суми боргу по кредитному
договору № VIL0G0 від 05.03.2008 року
видно, що станом на 14.03.2013 року
заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» становить 44456,01 Долар США.

З копії додаткової угоди до кредитного
договору № VIL0G0 від 05.03.2008 року
видно, що ОСОБА_2 уклав даний договір з
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та взяв на себе
обов'язок виконувати умови договору.

З копії іпотечного договору договору №
VIL0G0 від 05.03.2008 року видно, що
ОСОБА_2 уклав даний договір з ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та взяв на себе обов'язок
виконувати умови договору.

З копії Повідомлення № 30.1.0.0/2-ЕТ9 від
01.02.2013 видно, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
надсилав ОСОБА_2 вимогу про дострокове
виконання умов кредитного договору. З
копії повідомлення про отримання листа
видно, що ОСОБА_2 отримав дане
повідомлення 10.03.2013 року.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що
Іпотекодержатель ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
набув правових підстав для реалізації
свого права звернути стягнення на
предмет іпотеки, а тому позов у цій
частині та у частині виселення
відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 з житлового приміщення підлягає
задоволенню.

Разом з тим, згідно положень ст. 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється на
підставі, зокрема, судового рішення,
яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на
житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
про виселення, про визнання особи
безвісно відсутньою або оголошення її
померлою, а тому винесення судом
рішення про зняття з реєстрації місця
проживання особи за наявності рішення
про виселення не є необхідним, а тому
позов підлягає частковому задоволенню.

Суд приймає ці докази до уваги, так як
вони зібрані з дотриманням закону на не
суперечать один одному.

Аналізуючи зібрані по справі докази в
їх сукупності, суд дійшов до висновку,
що відповідач ОСОБА_2 належним чином не
виконує свої зобов'язання відповідно
до умов кредитного договору № VIL0G0
від 05.03.2008 року, який він уклав з
позивачем, у зв'язку з чим у нього
виникла заборгованість, тому суд
вважає вимоги позивача обґрунтованими,
і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд
вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2
на користь Публічного акціонерного
товариства КБ «ПРИВАТБАНК» судовий
збір у розмірі 3554,70 грн.

На підставі ст. ст. 6, 10, 60, 88, 197, 208, 212-215, 215,
224-226, ЦПК України, керуючись ст. ст. 509, 526,
527, 530, 536, 546, 549, 610, 611, 624, 625, 629, 1050, 1054, 1055, ЦК
України, ст. 109 ЖК УРСР, ст.ст. 7, 12, 33, 38,39,40
Закону України «Про іпотеку», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № VIL0G0 від
05.03.2008 року, в розмірі 44456.01 Долар США, що
за курсом 7.99 відповідно до службового
розпорядження НБУ від 14.03.2013 року
складає 355203.54 грн.:

Звернути стягнення на квартиру
загальною площею 30.10 кв.м. житловою
площею 15.90 кв.м., яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки (на
підставі договору іпотеки № VIL0G0
від 05.03.2008 р.) ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ
ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК
«ПРИВАТБАНК» (49094 м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від імені
Відповідача договору купівлі -продажу
будь-яким способом з іншою о
собою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з проведенням
дій щодо коригування технічної
документації відповідно до поточного
стану нерухомості, її перепланування
та перебудови, з проведенням дій щодо
оформлення та з отриманням дублікатів
правовстановлюючих, документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх
передбачених нормативно - правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки.

Виселити ОСОБА_1, 1986 року народження,
ОСОБА_2, 1972 року народження, ОСОБА_3, 2005
року народженя та ОСОБА_4, 2009 року
народження, які зареєстровані та
проживають у квартирі (предмет
іпотеки), розташованій за адресою:
АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного
обліку у територіальному органі
державної міграційної служби України,
до повноважень якого входять питання
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб, компетенція якого
територіально поширюється на адресу
вказаної квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства КБ
«ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі
3554,70 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
Ладижинським міським судом за
письмовою заявою відповідачів, поданою
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
протягом десяти днів після його
оголошення до апеляційного суду
Вінницької області через Ладижинський
міський суд Вінницької області.

Суддя