Номер провадження: 22-ц/785/3788/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Громіка
Р.Д.

суддів - Панасенкова
В.О., Драгомерецького М.М.

при секретарі - Горновій
А.О.

розглянувши апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на ухвалу судді Суворовського
районного суду м. Одеси від 28 січня 2014
року про відмову у відкритті
провадження за зустрічною позовною
заявою ОСОБА_2 до Одеського державного
університету внутрішніх справ про
визнання договору оренди нежилого
приміщення №111/82 від 10.07.2008 року з
додатками недійсним,

встановила:

В провадженні Суворовського
районного суду міста Одеси знаходиться
цивільна справа за позовом Одеського
державного університету внутрішніх
справ до ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні майном шляхом
зобов'язання звільнити приміщення.
Ухвалою суду від 02 грудня 2013 року
провадження по справі відкрито.

27.01.2014 року до суду надійшла
зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до
Одеського державного університету
внутрішніх справ про визнання договору
оренди нежилого приміщення №111/82 від
10.07.2008 року з додатками недійсним.

Ухвалою від 28.01.2014р. у відкритті
провадження за цією зустрічною
позовною заявою було відмовлено.

Будучи незгодним з ухвалою суду,
ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу,
в якій ставиться питання про
скасування вказаної ухвали у зв'язку з
порушенням судом норм процесуального
права при її винесенні, та направлення
справи до того ж суду першої інстанції
для продовження розгляду.

Заслухавши доповідача,
розглянувши матеріали справи і доводи,
викладені в апеляційній скарзі, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню за таких підстав.

Суд першої інстанції,
обґрунтовуючи свої висновки щодо
відмови у відкритті провадження вказав
на те, що з урахуванням суті спору, що
виник між суб'єктами господарських
правовідносин при укладанні і
виконанні господарських договорів,
його вирішення віднесено законом до
юрисдикції господарських судів, а тому
зустрічний позов не може бути
розглянутий в порядку цивільного
судочинства.

Однак, судова колегія не може
повністю погодитися з такими
висновками суду першої інстанції,
вважає їх помилковими та
необґрунтованими виходячи з
наступного.

Згідно ст. 2 ГПК України
господарському суду не надано право
порушувати справи за позовними заявами
фізичних осіб, а господарські суди
вирішують господарські спори у порядку
позовного провадження.

Отже, суддя посилаючись на ст. 2
ГПК відмовив у відкритті провадження у
справі за зустрічним позовом не
зважаючи на те, що ОСОБА_2 є фізичною
особою, і за ст. 3 ЦПК України йому
надано право на звернення до суду за
захистом у цивільному судочинстві.

У пункті 3 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визнання
підсудності цивільних справ», вказано,
що оскільки згідно зі статтею 16 ЦПК не
допускається об'єднання в одне
провадження вимог, які підлягають
розгляду за правилами різних видів
судочинства, якщо інше не встановлено
законом, суд відкриває провадження у
справі в частині вимог, які належать до
цивільної юрисдикції, і відмовляє у
відкритті провадження у справі щодо
вимог, коли їх розгляд проводиться за
правилами іншого виду судочинства.
Разом із тим суд також має врахувати, що
в порядку цивільного судочинства
підлягають розгляду справи у разі, якщо
однією зі сторін є фізична особа, а
вимоги взаємопов'язані між собою і
окремий їх розгляд неможливий.

Крім того, у ст. 1 ГК України
визначено, що цей Кодекс визначає
основні засади господарювання Україні
і регулює господарські відносини, що
виникають у процесі організації та
здійсненні господарської діяльності
між суб'єктами господарювання, а також
між цими суб'єктами та іншими
учасниками відносин у сфері
господарювання. А, за ст. 8 цього кодексу
- Держава, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування не є
суб'єктами господарювання.

Виходячи з наведеного вбачається,
що ОСОБА_2, як фізична особа,
позбавлений можливості звернутися за
захистом своїх прав до господарського
суду, а тому він правомірно звернувся
за захистом своїх прав саме в порядку
цивільного судочинства.

Таким чином, судова колегія
приходить до висновку, що винесена
ухвала Суворовського районного суду м.
Одеси від 28 січня 2014 року не може
вважатися законною та обґрунтованою, і
тому вона підлягає скасуванню з
направленням матеріалів до того ж суду
для продовження розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 311, 315, 317,
319, 324-325 ЦПК України судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного
суду м. Одеси від 28 січня 2014 року -
скасувати, справу направити до того ж
суду першої інстанції для подальшого
розгляду по суті.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та подальшому
оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Д.
Громік

Судді
М.М. Драгомерецький

В.О. Панасенков