Справа № 267/447/14-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2014 року
м.
Макіївка

Гірницький районний суд м.
Макіївки Донецької області в складі:

головуючого судді
Коцюбинської Ю.Д.
при
секретарі Мирошниченко
О.Л.

за участю:

позивача
ОСОБА_1

представника
відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Макіївці справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа:
Пролетарська селищна рада м. Макіївки
Донецької області, про визнання
недійсними договору дарування та
розписки,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із вищезазначеним позовом з якого
вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її
батько - ОСОБА_4. Після його смерті
відкрилась спадщина, яка складається з
грошових вкладів та ? частки будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Інші
? частки будинку належать ОСОБА_3,
колишній дружині батька. Відповідачка
перешкоджає їй в отриманні свідоцтва
про право на спадщину, шляхом утримання
у себе правовстановлюючого документу
на будинок. 21 червня 2013 року при
розгляді справи про визнання права
власності на спадкове майно за її
позовом, відповідачка надала суду
договір дарування від 21 липня 1980 року,
укладений між нею та ОСОБА_4, згідно з
яким останній подарував ОСОБА_3 належну
йому ? частку будинку АДРЕСА_1, а також
розписку, підписану ОСОБА_4 про
отримання ним грошей за подаровану
частку будинку. Даний договір
дарування не завірений нотаріально, а
лише посвідчений Пролетарською
селищною радою м. Макіївки. У неї є
сумніви щодо правомірності укладеного
договору від 21 липня 1980 року та
розписки. Підписи, поставлені в
договорі та в розписці, не співпадають
з підписами, які її батько ставав в
інших документах. Відповідачка
скориставшись незадовільним станом
здоров'я ОСОБА_4, підробила його підпис.
Просила по справі призначити
почеркознавчу експертизу, визнати
недійсними договір (дарування),
посвідчений 21 липня 1980 року секретарем
Пролетарської селищної ради м.
Макіївки та розписку від 21 липня 1980
року про отримання грошей від ОСОБА_3 за
? частку будинку АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала та суду пояснила, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_4
Після його смерті відкрилась спадщина,
яка складається з грошових вкладів та ??
частки будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1. Інші ? частки будинку
належать ОСОБА_3, колишній дружині
батька. Відповідачка перешкоджає їй в
отриманні свідоцтва про право на
спадщину, шляхом утримання у себе
правовстановлюючого документу на
будинок. 21 червня 2013 року при розгляді
справи про визнання права власності на
спадкове майно за її позовом,
відповідачка надала суду договір
дарування від 21 липня 1980 року,
укладений між нею та ОСОБА_4, згідно з
яким останній подарував ОСОБА_3 належну
йому ? частку будинку АДРЕСА_1, а також
розписку, підписану ОСОБА_4 про
отримання ним грошей за подаровану
частку будинку. Даний договір
дарування не завірений нотаріально, а
лише посвідчений Пролетарською
селищною радою м. Макіївки. Про
існування вказаного договору
дарування від 21.06.1980 р. їй було відомо і
раніше. Фактично батько продав належну
йому частину будинку ОСОБА_3, а договір
дарування оформили, щоб не витрачати
зайві гроші. Батько знав про існування
договору, а тому в договорі та розписці
навмисно неправильно поставив свій
підпис. Просила визнати недійсними
договір (дарування), посвідчений 21
липня 1980 року секретарем Пролетарської
селищної ради м. Макіївки та розписку
від 21 липня 1980 року про отримання
грошей від ОСОБА_3 за ? частку будинку
АДРЕСА_1.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
суду пояснив, що ОСОБА_4 добровільно
подарував ОСОБА_3 ? частку будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується договором дарування,
який підписав власноручно, просив
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Представник третьої особи -
Пролетарської селищної ради м.
Макіївки Донецької області, у судове
засідання не з'явився, згідно листа
просив справу розглянути у його
відсутність, рішення прийняти на
розсуд суду.

Вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, вивчивши
матеріали справи і дослідивши надані
докази, суд у межах заявлених позовних
вимог установив наступне.

Судом встановлено, ОСОБА_4 та ОСОБА_3
перебували у шлюбі, який було
розірвано, що підтверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу,
виданим 27.03.1987 р. Гірницьким селищним
РАЦСом м. Макіївки. (а. с. 12)

Відповідно до договору, посвідченого 21
липня 1980 року Пролетарською селищною
радою, ОСОБА_4 подарував ОСОБА_3 ? частку
будинку АДРЕСА_1. Договір зареєстровано
в КП «БТІ м. Макіївки». (а. с. 13)

Згідно свідоцтва про смерть, виданого
13.03.2010 року Відділом реєстрації актів
цивільного стану Харцизького міського
управління юстиції Донецької області,
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 79
років. (а. с. 10)

Рішенням Гірницького районного суду м.
Макіївки Донецької області від 21
червня 2013 року, яке набрало законної
сили 8 жовтня 2013 року, в задоволенні
позову ОСОБА_1 про визнання права
власності на спадкове майно - ? частку
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, відмовлено, з тієї причини, що
на момент смерті спадкодавця зазначене
майно йому не належало. (а. с. 8)

Так, відповідно до ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно до ч. 1 ст. 235 ЦК України, удаваним
є правочин, який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили.

Відповідно до ст. 717 ЦК України, за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Із розписки, яка була підписана ОСОБА_4,
ОСОБА_3 та двома свідками, вбачається,
що ОСОБА_4 21 липня 1980 року отримав від
ОСОБА_3 6000,00 рублів за належну йому ?
частку будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1. (а. с. 14)

Судом встановлено, що нерухоме майно
ОСОБА_4 передано ОСОБА_3 не безоплатно,
отже договір дарування є удаваним, і
суд розцінює укладений договір між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як договір купівлі -
продажу.

Згідно до ч. 2 ст. 235 ЦК України, якщо буде
встановлено, що правочин був вчинений
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили,
відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Під час укладення договору ОСОБА_4
усвідомлював наслідки, які настануть
після здійснення правочину.

Після настання наслідків договору
дарування протягом тридцяти років
ОСОБА_4 не оспорював договір та не
звертався до суду з позовом про
визнання його недійсним.

Більш того, з січня 2008 року ОСОБА_4 не
мешкав у спірному будинку, що
підтверджується заочним рішення
Гірницького районного суду м. Макіївки
Донецької області від 7 квітня 2009 року,
яке набрало законної сили 17.04.2009 р. (а. с.
9)

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Позивач ОСОБА_1 не є стороною договору
дарування, її права при здійсненні
правочину не були порушені, на момент
укладення угоди вона була повнолітньою
особою і не мала жодних прав на будинок,
а тому ОСОБА_1 взагалі не має підстав
для звернення до суду із позовом про
визнання договору, укладеного 21.07.1980 р.
між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, недійсним.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 215, 717 ЦК України, керуючись ст. ст. 10,
11, 209,212,214-223, 256 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа: Пролетарська селищна рада
м. Макіївки Донецької області, про
визнання недійсними договору
дарування та розписки відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу до Апеляційного суду Донецької
області через Гірницький районний суд
м. Макіївки Донецької області протягом
десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ