Провадження № 2/217/167/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року Авдіївський
міський суд Донецької області в складі
головуючого судді: Соболєвої І.П., при
секретарі: Сильчевій Ю.С., за участю
позивача ОСОБА_1, представника
відповідача ОСОБА_2, у відкритому
судовому засіданні в залі суду міста
Авдіївка із застосуванням технічних
засобів "Оберіг" цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Авдіївської
міської ради про визнання права
власності на майно за спадщиною, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з
позовом до відповідача, в якому просила
визнати за нею право власності в
порядку спадкування за законом на
житловий будинок з ганком, навісом,
господарськими спорудами та будівлями,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, що
залишився після смерті батька ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Позовні вимоги
обґрунтувала тим, що після смерті
батька відкрилась спадщина у вигляді
зазначеного будинку. У встановлений
законом строк вона звернулась до
нотаріусу з заявою про прийняття
спадини, однак позбавлена можливості
отримати свідоцтво про право на
спадщину, оскільки батько при житті не
зареєстрував своє право власності на
будинок.

Позивач в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 до судового
засідання не з'явився, хоча про день,
час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2,
яка діє на підставі довіреності, в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала. Заперечення проти позову
обґрунтувала тим, що позивачем не
надано доказів того, що будинок введено
в експлуатацію.

Вислухавши позивача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи в їхній сукупності,
суд дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

На підставі рішення виконавчого
комітету Авдіївської міської ради № 73
від 12 квітня 1962 року та договором про
надання у безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального жилого будинку на
праві особистої власності, укладений
між ОСОБА_4 та виконкомом Авдіївської
міської ради 19 квітня 1962 року, ОСОБА_4 в
1964 році було збудовано будинок за
адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, виданим 04 лютого 2013 року
відділом ДРАЦС реєстраційної служби
Авдіївського міського управління
юстиції у Донецькій області.

Згідно із ст. 1261 Цивільного кодексу
України у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Зі спадкової справи № 28/2013 щодо майна
ОСОБА_4 вбачається, що єдиними його
спадкоємцями є діти ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Позивач у встановлений ст..1270 ЦК
України строк звернулась до нотаріуса
з заявою про прийняття спадщини.

ОСОБА_3 з заявою про прийняття
спадщини до нотаріуса не звертався,
приватним нотаріусом Авдіївського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
в провадженні якої знаходиться
спадкова справа, були вжиті заходи для
повідомлення спадкоємця про
можливість заявити свої права на
спадщину, про що свідчить повідомлення
від 16.05.2013 року № 170/02-14 та оголошення в
газеті «Авдеевский вестник», як
містяться в спадковій справі.

Згідно з ч.1 ст.1272 ЦК України якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_3
вважається таким, що не прийняв
спадщину, яка залишилась після смерті
батька, тому позивач ОСОБА_1 є єдиним
спадкоємцем майна ОСОБА_4

Позивач не має можливості отримати
свідоцтво про право на спадщину,
оскільки право власності на житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, не зареєстровано, що
підтверджується листом директора КП
«БТІ» Ясинуватської міської ради від
28.10.2013 року, надісланим приватному
нотаріусу ОСОБА_5

Згідно зі ст. 1 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно. Частина 2
статті 3 цього Закону визначає, що
державна реєстрація гарантує
достовірність зареєстрованих прав на
нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з ч. 4 цього Закону права
на нерухоме майно та їх обтяження, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав та їх
обтяжень була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або якщо на момент
виникнення прав та їх обтяжень діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

На момент виникнення у ОСОБА_4 права
на спірне майно (1964 рік - рік побудови
будинку) діяв ЦК УРСР 1963 року, який не
пов'язував момент виникнення права
власності на нерухоме майно з його
реєстрацією в органах БТІ.

Відповідно до п.23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.05.2008р. №7 «Про судову практику у
справах про спадкування», у разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

Оскільки позивач у встановленому
законом порядку прийняла спадщину
після смерті батька, який побудував
будинок на законних підставах, у видачі
свідоцтва їй відмовлено, тобто
порушено її цивільне право на
отримання спадщини, яке згідно до
ст.16 ЦК України підлягає судовому
захисту шляхом визнання права на
спадкове майно, що узгоджується із
правовою позицією Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ викладеному у листі від
16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування».

На підставі вищевикладеного суд
прийшов до висновку, що за позивачем
необхідно визнати в порядку
спадкування за законом право власності
на житловий будинок з господарськими
спорудами та будівлями, розташований
за адресою: АДРЕСА_1, який залишився
після смерті батька ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 213-215
ЦПК України, ст.ст.16, 1261, 1270, 1272 ЦК
України, ст.. 128 ЦК УРСР 1963 року, ст. 1, 3, 4
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», п.23 постанови
пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про
спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
Авдіївської міської ради про визнання
права власності на майно за спадщиною -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
право власності в порядку спадкування
за законом на житловий будинок з ганком
і навісом (А-1, а), господарськими
спорудами та будівлями: літньою кухнею
(Б), погребом з шийкою (б), убиральнею (В),
гаражем (Г), сараєм (Д), огорожею і
ворітьми, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, що залишився після смерті
батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вступна та резолютивна частини
рішення проголошені 23 квітня 2014 року,
повний текст рішення складений 28
квітня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
через Авдіївський міський суд
Донецької області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. У разі
якщо рішення було ухвалено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя: