АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

08 травня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі -
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 07 березня 2014 року,

встановила:

у липні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив
розірвати шлюб, укладений між ним та
відповідачем.

Відповідач ОСОБА_2 в жовтні 2013 р.
звернулась до суду з позовом, в якому
просила стягнути на її користь з ОСОБА_1
аліменти на утримання трьох
неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3,
дочок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі Ѕ
частини від усіх видів його заробітку
щомісячно.

Рішенням Дарницького районного суду
м.Києва від 07 березня 2014 року було
задоволено основний позов, а
зустрічний позов задоволено частково
та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання дітей в розмірі ј
частини від його заробітку (доходу).

Не погоджуючись із вказаним рішенням в
частині вирішення зустрічного позову,
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в
якій просить змінити рішення суду в
цій частині та збільшити розмір
аліментів до Ѕ частини від заробітку
відповідача, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Рішення суду в частині вирішення
основного позову сторонами по справі
не оскаржується, а тому судом
апеляційної інстанції не
переглядається.

Звертаючись до суду з даним
позовом, позивач ОСОБА_2 посилалась на
те, що з часу припинення сімейних
відносин з ОСОБА_1 - квітень 2013 р. у неї
на утриманні перебувають троє дітей.
Відповідач не надає достатньої
матеріальної допомоги на утримання
дітей, її заробіток становить близько
3 000 грн. на місяць, що не дозволяє їй
самостійно утримувати дітей, а тому
вона просила стягнути з відповідача
аліменти в розмірі Ѕ частини від його
заробітку (доходу).

Рішенням Дарницького районного суду
м.Києва від 07 березня 2014 року було
задоволено основний позов, а
зустрічний позов задоволено частково
та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання дітей в розмірі ј
частини від усіх видів його заробітку.

Задовольняючи зустрічні позовні
вимоги частково, суд першої інстанції
виходив з того, що визначення саме
такого розміру аліментів на утримання
дітей, що становить близько 10 000 грн. на
місяць і які надаються батьком дітей в
добровільному порядку, буде достатнім
для забезпечення їх утримання.

Однак повністю погодитись з таким
висновком суду першої інстанції не
можна, оскільки він не в повній мірі
відповідає встановленим по справі
обставинам.

Як видно з матеріалів справи, сторони
мають від шлюбу трьох дітей: син
ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1,
дочка ОСОБА_5, яка народилася
ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_4, яка
народилася ІНФОРМАЦІЯ_3

Після припинення сімейних відносин між
сторонами, ОСОБА_2 залишилась проживати
разом з дітьми в АДРЕСА_1.
Експлуатаційні витрати та оплату
комунальних послуг за проживання в
квартирі дітей ОСОБА_2 оплачує
самостійно.

Розглядаючи доводи позивача за
зустрічним позовом щодо
обґрунтованості розміру витрат
необхідністю оплачувати
факультативні заняття двох дітей,
відвідування молодшою дочкою дитячого
садочка, організацією літнього
відпочинку, лікування дітей, суд першої
інстанції зазначив у рішенні, що такі
витрати є додатковими витратами і
позивач не позбавлена права
звернутися з такими вимогами.

Однак зазначені витрати не можна
віднести до категорії додаткових
витрат на дитину, що викликані
особливими обставинами. Зазначені
апелянтом витрати на лікування дітей
свідчать про періодичні захворювання
на застуди, які не мають характеру
хронічних, однак також потребують
придбання лікарських засобів,
додаткового вживання вітамінних та
противірусних препаратів.

Це ж саме стосується витрат на оплату
факультативних занять, оплату за
відвідування дитячого садочка, послуг
репетиторів, яких також потребують
діти.

Також колегія суддів бере до уваги той
факт, що до розміру витрат на утримання
дітей мають входити витрати на
організацію їх відпочинку протягом
літніх місяців, що не може розглядатися
як додаткові витрати в відповідно до
ст. 185 СК України. Відповідач за
зустрічним позовом ОСОБА_1 визнав, що
літній відпочинок дітей цього року він
з ОСОБА_2 не погоджував, будь-яких
путівок не придбавав. Минулого року
дочки провели літні місяці на дачі за
містом, а він разом з сином ОСОБА_3
перебував протягом 10 днів на
відпочинку у Таїланді протягом зимових
канікул.

Колегія суддів не погоджується з
посиланням ОСОБА_1 на те, що обов'язок
по утриманню дітей покладається на
обох батьків рівною мірою, а тому
ОСОБА_2 повинна нарівні з ним брати
участь в утриманні дітей, оскільки на
утриманні у ОСОБА_2 залишилось троє
малолітніх дітей, що покладає на неї
підвищене навантаження щодо
приготування їжі, прибирання, прання та
прасування одягу, супроводження до
навчальних закладів та дитячого
садочка, на прогулянках та
забезпечення іншого догляду за
дітьми, двоє з яких ще не досягли
десятирічного віку. За таких обставин,
апелянт фактично позбавлена не тільки
вільного часу для власного відпочинку,
але і можливості здійснювати в повній
мірі підприємницьку діяльність з
метою отримання більшого прибутку.

Надані ОСОБА_1 докази щодо його участі у
вихованні та утриманні дітей, як то -
відвідування закладів громадського
харчування з одним зі старших дітей
протягом вихідних днів, оплата ним
абонементів для відвідування занять
спортом, придбання спортивного одягу
та ювелірних прикрас не можна визнати
як частину його витрат на утримання
дітей, оскільки не відноситься до
першочергових заходів щодо
забезпечення утримання дітей, куди
входить як щоденне харчування з
урахуванням особливих потреб дітей
різного віку, так і забезпечення їх
достатнім обсягом одягу та взуття.
Крім того, ОСОБА_1 визнав, що частина
придбаних продуктів харчування, про що
він додав до матеріалів справи чеки,
була призначена для нього особисто.
Однак всі суми він зазначив в своїх
розрахунках, як понесені ним на
утримання дітей.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що розмір аліментів,
які стягнуті з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 має становити 1/3 частину від
його заробітку (доходу), що не може
розглядатись як завищений. Відповідач
за зустрічним позовом має достатній
розмір заробітної плати для
забезпечення свого життя та надання
допомоги непрацездатним батькам з
урахуванням стягнутих аліментів.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції слід змінити в частині
визначення розміру аліментів.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 313-317 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 07 березня 2014 року змінити в
частині вирішення зустрічного позову
та визначити розмір аліментів - 1/3
частину.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [2]

08 травня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі -
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 07 березня 2014 року,

та керуючись ст.ст. 303, 304, 313-317 ЦПК
України,

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 07 березня 2014 року змінити в
частині вирішення зустрічного позову
та визначити розмір аліментів - 1/3
частину.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6214/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Басалаєва А.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6214/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Басалаєва А.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.