Справа № 421/4609/13-ц
Провадження № 2/421/135/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

24 березня 2014 р. Первомайський
міський суд Луганської області

в складі: судді Мазки
Н.Б.

при секретарі
Жиляковій Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Первомайську
Луганської області цивільну
справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
майна спільною сумісною власністю,
визнання права на ? частину квартири,
поділ квартири,

В с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом, який уточнювала, до
ОСОБА_2 про визнання майна спільною
сумісною власністю, визнання права на ?
частину квартири, поділ квартири,
посилаючись на те, що з 22 березня 1986 р.
вони перебували у шлюбі, який
зареєстровано відділом реєстрації
актів цивільного стану Первомайського
міського управління юстиції у
Луганській області, від якого мають
двох доньок ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ІНФОРМАЦІЯ_1.

У 2005 р. між ними погіршилися
відносини, а 11 березня 2005 р. шлюб було
офіційно розірвано.

Під час перебування у шлюбі, а саме
у 1994 р., ними у кредит за спільні кошти
придбана квартира за адресою: АДРЕСА_1,
коли вони обидва працювали, разом
збирали гроші на придбання квартири,
разом виплачували кредит, а після
разом, за спільні кошти робили ремонт у
квартирі. При цьому довіряли одне
одному, тому спільно вирішили, що право
власності на спірну квартиру буде
оформлено на відповідача. Після
остаточного розрахунку за квартиру
відповідачу у бюро технічної
інвентаризації м.Первомайська
Луганської області було видано
Реєстраційне посвідчення, згідно якого
він є власником спірної квартири.

Під час розірвання шлюбу між ними
не було спору про поділ майна, що є
об'єктом їхньої спільної сумісної
власності. Позивачка разом з дітьми
залишилась мешкати у спірній квартирі,
а відповідач переїхав, та став мешкати
за адресою: АДРЕСА_2.

Увесь цей час вона, позивачка
мешкала та продовжує мешкати у спірній
квартирі. Хоча право власності на
квартиру зареєстровано на відповідача,
але квартира фактично була придбана за
їхні сумісні кошти, та за час
перебування у шлюбі, а тому є їхньою
спільною сумісною власністю. Таким
чином, позивачка має право бути
співвласником спірної квартири, яке у
неї виникло ще при покупці квартири та
продовжується і по теперішній час.

Позивачка просить:

- визнати квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, об'єктом спільної
сумісної власності її та ОСОБА_2;

- визнати за нею право власності на ?
частинку квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1;

- визнати за відповідачем право
власності на ? частинку квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1;

- стягнути на її користь з відповідача
кошти витрачені на оплату судового
збору у розмірі 266 гр.

Позивачка її представник в
судове засідання не з'явилась, надали
заяви про розгляд справи у їх
відсутність, позов підтримали, просили
його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надав заяву про розгляд
справи у його відсутність, позов визнав
повністю.

Позов підлягає задоволенню за
наступних підстав.

Встановлено, що згідно
реєстраційного посвідчення БТІ від 29
серпня 1994 р. квартира, розташована за
адресою: АДРЕСА_1, зареєстрована за
ОСОБА_2 (а.с.11).

Згідно технічного паспорту квартири,
розташованій за адресою: АДРЕСА_1, її
власником вказаний ОСОБА_2 (а.с.12-14).

Згідно свідоцтву про розірвання шлюбу
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвали шлюб 11
березня 2005 р. (а.с.15).

Між сторонами склалися правовідносини,
які регулюються вимогами ст. 60 СК
України, яким передбачено, що майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Крім того, згідно до вимог ст.61 СК
України об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя є житло.

Статтею 63 СК України встановлено, що
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними. Дружина, чоловік
розпоряджаються майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, за взаємною згодою.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено,
що дружина і чоловік мають право на
поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю.

Об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Згідно ст.355 ЦК України майно, що є у
власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд визнає їх
достовірними, а позов таким, що
підлягає задоволенню, оскільки
достовірно встановлено, що спірна
квартира дійсно є спільною сумісною
власністю сторін, надбаною під час їх
шлюбу, у зв'язку з чим вони мають рівні
права на володіння, користування,
розпорядження квартирою.

Керуючись вимогами ст..ст.60, 61, 63, 69 СК
України, ст.ст.355, 368 ЦК України,
ст.ст.212-214 ЦПК України, суд,

В
и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, об'єктом спільної
сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, право власності
на ? частину квартири розташованої, за
адресою: АДРЕСА_1. .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частину квартири розташованої, за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
кошти витрачені на оплату судового
збору у розмірі 266 гривен 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку на
апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному суді Луганської області
через Первомайський міський суд
Луганської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
судового рішення.

Суддя