АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/225/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1539/14
Головуючий у 1-й інстанції Кравець С.В.
Доповідач Триголов В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

головуючого - судді: Триголова В.М.,

суддів: Бондаревської С.М., Омельченко
Л.М.,

при секретарі: Коваль А.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Полтава цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "Приватбанк"

на рішення Машівського районного суду
Полтавської області від 27 березня 2014
року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И
Л А :

Рішенням Машівського районного суду
Полтавської області від 27 березня 2014
року у задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням
районного суду ПАТ КБ "Приватбанк"
подав апеляційну скаргу, в якій просить
його скасувати та ухвалити нове, яким
позов банку задовольнити повністю,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
доводи апеляційної скарги, приходить
до висновку, що скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 19.10.2007 між
Закритим акціонерним товариством
«ПриватБанк» (правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк») та
ОСОБА_1 укладений кредитний договір без
номера, що складається з Заяви
позичальника, Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам (далі Умови-1),
за умовами якого банк надав
позичальнику кредит в розмірі 1606, 8 грн.
терміном до 19.10.2008, з процентною ставкою
1% на місяць на залишок заборгованості
та щомісячною винагородою в розмірі 39,
37 грн. Щомісячний платіж складає 182, 26
грн. та сплачується з 5 по 10 число
кожного місяця (а.с. 6-9, 13-14).

Відповідно до п. 5.1 Умов-1, при
порушенні позичальником своїх
зобов'язань він сплачує пеню в розмірі
0, 5 % від суми простроченого платежу, але
не менше 1 грн. за кожен день
прострочення.

Пунктом 5.3 Умов-1 передбачений обов'язок
позичальника, у випадку порушення
зобов'язань більше ніж на 30 днів,
сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5% від
суми заборгованості.

З наданого позивачем розрахунку
вбачається, що станом на 14.02.2014
відповідач має заборгованість по
кредитному договору перед банком в
розмірі 19302, 92 грн., з яких:
заборгованість за кредитом - 1311, 57 грн.,
заборгованість за відсотками - 95, 23 грн.,
заборгованість з комісії - 329, 87 грн.,
заборгованість із пені - 17566, 25 грн., сума
задоволена рішенням суду - 2928, 58 грн., а
тому різниця складає - 16374, 34 грн. Крім
цього, штраф (фіксована частина) - 500
грн., штраф (відсоток від суми
заборгованості) - 818, 72 грн. (а.с. 5).

Разом з тим, як видно з матеріалів
справи, 25.09.2008 року за судовим наказом,
який набрав чинності 15.10.2008 року, по
даному кредитному договору з
відповідачки стягнуто заборгованість
в розмірі 2928, 58 грн. (а.с. 4). Вказана
заборгованість виникла станом на 10.09.2008
року та складається з: заборгованості
за кредитом - 1488, 34 грн., заборгованості
по процентам - 91, 59 грн., заборгованості
з комісії - 354, 33 грн., пені - 994, 32 грн.

З матеріалів наказаного провадження
вбачається, що позивачем до заяви про
видачу судового наказу про стягнення
зі ОСОБА_1 заборгованості за даним
кредитним договором, були додані Умови
надання споживчого кредиту фізичним
особам (далі Умови-2) в яких інакше
викладений Розділ 5 «Відповідальність
сторін».

Так, п.5.1 Умов-2 передбачено, що при
порушенні позичальником будь-якого
зобов'язання він сплачує пеню в розмірі
0, 15 % від суми простроченого платежу,
але не менше 1 грн. за кожен день
прострочення. В розділі 5 Умов-2 також
відсутній обов'язок позичальника
сплатити штраф та вказівка про
збільшення сторонами строку позовної
давності.

За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а якщо
у зобов'язанні встановлений термін
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей термін.

Згідно ч.1 ст. 1049 цього Кодексу,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Як убачається з наданого
позивачем розрахунку, заборгованість у
відповідача перед банком складає 1311, 57
грн., натомість з наказаного
провадження вбачається, що розмір цієї
ОСОБА_1, з 20.10.2008 року ця заборгованість
не збільшувалась, а тому суд прийшов до
вірного висновку, що повторному
стягненню вона не підлягає.

Заборгованість по процентам по
судовому наказу становила 91, 59 грн., по
даному позову складає 95, 23 грн. і з 20.10.2008
року ця сума є незмінною, а тому
різниця, яка підлягає сплаті за
процентами складає 3, 64 грн. (95,23-91,59).

Крім цього, як видно з розрахунку
заборгованості, станом на момент
видачі судового наказу комісія по
даному договору складала 354, 33 грн.,
після цього 06.10.2008 року була нарахована
в розмірі 39, 37 грн., і у грудні 2008 року
отримана в розмірі 63, 83 грн. і з цієї
дати по даний час є незмінною в розмірі
329, 87 грн. За таких підстав суд вірно
визначив, що заборгованість з комісії
стягненню не підлягає, оскільки її
розмір вже стягнуто за судовим наказом
у більшому розмірі.

Щодо вимог позивача про стягнення з
відповідачки пені в розмірі 17566, 25 грн.,
суд вірно виходиі зі змісту Умов-2, які
були надані позивачем до суду ще у 2008
році при видачі судового наказу, і саме
їх вірно прийняв як достовірний доказ,
оскільки вони були першоджерелом та
враховуючи, що розмір пені у них був
зазначений в розмірі 0, 15 % від розміру
заборгованості (п.5.1 Умов-2), а не в
розмірі 0, 5 % як вказано позивачем, а
тому саме його взяв за основу для
розрахунку. За таких обставин,
загальний розмірі пені, виходячи з 0, 15 %
від суми заборгованості складає 5323, 11
грн., від цієї суми слід відняти 994, 32
грн. стягнутих за судовим наказом, а
тому заборгованість з пені становить
4328, 79 грн.

Стосовно вимог позивача про стягнення
штрафів, що складаються з 500 грн. та
відсотку від суми позову, то місцевий
сду вірно прийшов до висновку, що вони
задоволенню не підлягають, оскільки не
були передбачені в Умовах-2, які були
першоджерелом при укладенні
кредитного договору між сторонами.

Виходячи з викладеного, суд вірно
визначив, що відповідач не виконала
свої зобов'язання щодо погашення
заборгованості за кредитним договором
внаслідок чого станом на 14.02.2014
утворилася заборгованість в розмірі
4332, 43 грн. (3, 64+4328, 79), яка складається з
комісії та пені.

Разом з тим, відповідно до п.5.5 Умов-1,
сторони визначили, що термін позовної
давності по вимогам про стягнення
кредиту, винагороди, пені та штрафів
складає 5 років.

З Умов-2, які були додані до судового
наказу і які суд визнав достовірним
доказом, таких умов передбачено не
було, і з їх змісту вбачається, що
Розділ 5 в них викладений іншим чином
ніж розділ 5 Умов-1. За таких обставин,
суд визнав недостовірними відомості
викладені у Розділі 5 Умов-1, і взяв за
основу при постановленні рішення
Умови-2 у Розділі 5 якого відсутні
посилання про збільшення строку
позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Так, з розрахунку наданого позивачем
вбачається, що останній платіж за даним
договором здійснено 25.11.2009 року, тобто
коли було сплачено пеню в розмірі 999, 71
грн., інші платежі позивачем у
розрахунку не відображені.

За таких обставин, враховуючи те, що
позивач звернувся до суду з даних
позовом зі спливом більше трьох років
(06.03.2014 року) з часу останнього платежу,
а тому до його вимог вірно судом
застосовано строк позовної давності,
про що було заявлено відповідачем, і у
задоволенні позову з цих підстав
відмовлено.

За таких обставин, судова колегія
суддів дійшла до висновку, що порушень
норм матеріального та процесуального
права, які б могли призвести до зміни чи
скасування рішення Машівського
районного суду Полтавської області від
27 березня 2014 року та задоволення
апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів -,

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк" - відхилити.

Рішення Машівського районного суду
Полтавської області від 27 березня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
В.М. Триголов

Судді:
С.М. Бондаревська

Л.М. Омельченко