Єдиний унікальний номер 205/2693/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року Ленінський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого
судді Скрипник К.О.

при секретарі
Олексієнко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВиВ:

Позивач 01 квітня 2014 року звернувся до
суду з позовом, в якому вказав, що він з
відповідачкою перебуває у
зареєстрованому шлюбі з 21 березня 2003
року. Від сумісного подружнього життя
мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Просить розірвати шлюб, у
зв'язку з тим, що шлюбно-сімейні
відносини припинені з вересня 2013 року.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав та просив задовольнити
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнала та не заперечувала проти
розірвання шлюбу.

Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК
України, у разі визнання позову
відповідачем суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню по
наступних підставах.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду.

Матеріалами справи встановлено, що
сторони перебувають у зареєстрованому
шлюбі з 21 березня 2003 року. Шлюб
зареєстрований відділом реєстрації
актів громадянського стану
Ленінського районного управління
юстиції м. Дніпропетровська, актовий
запис за № 194 /а.с.7/.

Відповідно до приписів ст.113 Сімейного
Кодексу України особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Встановлено, що при одруженні
відповідачка змінила своє прізвище на
«ОСОБА_2», і після розірвання шлюбу
бажає залишити дане прізвище.

Від шлюбу сторони мають
неповнолітню дитину - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.6/.

Як вбачається ст. 55 ч.1 СК України
дружина та чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім
того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України
кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини і примушення до
припинення шлюбних відносин,
примушення до їх збереження не може
мати місце, як передбачене ч.4 вказаної
статті.

Сімя розпалася остаточно і зберегти
її неможливо, оскільки в сім'ї немає
взаєморозуміння, почуття кохання
втрачено. Фактично шлюбно-сімейні
відносини та ведення спільного
домашнього господарства припинені з
вересня 2013 року. Подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу неможливо.
Майновий спір відсутній.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114
Сімейного кодексу України, у разі
розірвання шлюбу судом шлюб
припиняється у день набрання чинності
рішенням суду про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст.105, 110, 112 СК України,
ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 174, 212-215 ЦПК України, суд,
-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 21 березня 2003 року
відділом реєстрації актів
громадянського стану Ленінського
районного управління юстиції м.
Дніпропетровська, актовий запис за №
194. Від шлюбу мають неповнолітню дитину
- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2
залишити прізвище без змін.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги.

Суддя
К.О. Скрипник