Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 квітня 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді
Колесніченко О.В.,

при секретарі
Голобородько О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року позивач звернулася до
суду з позовом до відповідача про
розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що з 14 липня 2007 року
перебуває з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, від якого
сторони мають малолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак сімейне
життя з відповідачем не склалося через
сварки на побутовому ґрунті, прояв до
неї зневаги відповідача, зокрема, і у
присутності дитини, що стало підставою
втрати почуття любові та поваги один до
одного, припинення шлюбних відносини,
ведення спільного господарства та
окремого проживання з середини літа 2013
року. Вважає, що подальше спільне життя
з відповідачем, як подружжя, примирення
і збереження шлюбу неможливе, а тому
просила шлюб розірвати.

Ухвалою суду від 26 грудня 2013 року
сторонам надавався строк для
примирення у чотири місяці, а
провадження на цей час зупинялося,
після чого ухвалою суду від 28 квітня 2014
року провадження у справі відновлено.

Будучи належним чином повідомленим про
час та місце розгляду справи позивач в
судове засідання не з'явилася, подавши
через канцелярію суду заяву про
розгляд справи у її відсутності,
наполягаючи на задоволенні позовних
вимог з наведених у позові підстав,
зазначивши, що примирення з
відповідачем не відбулося та спільне
проживання і ведення господарства з
ним припинені з 15 липня 2013 рокуровича.

Відповідач, будучи належним чином
повідомленим про час та місце розгляду
справи в судовому засіданні 26 грудня 2013
року, в судове засідання після
відновлення провадження у справі не
з'явився, причин неявки суду не
повідомив та про розгляд справи у його
відсутності не клопотав.

На підставі неявки осіб, які беруть
участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197
ЦПК України фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється, і журнал судового
засідання не ведеться.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах
справи письмові докази, вважає за
необхідне ухвалити рішення про
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України
дружина та чоловік зобов'язані
спільно піклуватися про побудову
сімейних відносин між собою та іншими
членами сім'ї на почуттях взаємної
любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України
передбачено, що кожен з подружжя має
право припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних
відносин, примушування до їх
збереження, в тому числі примушування
до статевого зв'язку за допомогою
фізичного або психічного насильства,
є порушенням права дружини, чоловіка
на свободу та особисту недоторканність
і може мати наслідки, встановлені
законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1
з 14 липня 2007 року перебувають у шлюбі,
зареєстрованому Індустріальним
відділом реєстрації актів цивільного
стану Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, актовий запис №439, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб,
залученим до матеріалів справи в копії
(а.с. 5). Сторони є батьками народженої у
цьому шлюбі дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується свідоцтвом про
народження, копія якого долучена до
матеріалів справи (а.с. 6).

Сімейне життя не склалося з причин з
причин непорозуміння на побутовому
ґрунті, різних характерів, що стало
підставою втрати почуття любові та
поваги один до одного, припинення
шлюбних стосунків, ведення спільного
господарства та окремого проживання з
15 липня 2013 року. Спір з приводу поділу
сумісного майна подружжя відсутній, як
і врегульовано за спільною згодою
сторін питання проживання малолітньої
дитини ОСОБА_3 з матір'ю (відповідачем).

Вирішуючи справу, суд зважає на
особливий характер сімейних відносин
та їх об'єктивну недоступність для
оточуючих, при цьому, бере до уваги
наявність у подружжя малолітньої
дитини, враховує також її інтереси та
зазначає про те, що задля охорони її
інтересів є кращим проживання в повній
родині, проте зауважує, що зазначені
вище та дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, категоричне
заперечення позивача проти збереження
шлюбу, вочевидь свідчать про те, що
подальше спільне життя сторін як
подружжя і збереження шлюбу буде
суперечити їхнім інтересам, що мають
істотне значення, тому позовні вимоги є
обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст.
104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України,
їх шлюб необхідно розірвати.

Враховуючи клопотання позивача суд
вважає за можливе віднести судові
витрати на її рахунок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-64, 88, 209, 214, 215, 218, 222
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 01 березня 2010 року
Індустріальним відділом реєстрації
актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, актовий запис №439 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1
прізвище - ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Індустріальний районний суд міста
Дніпропетровська. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.В. Колесніченко