Справа № 2/489/1166/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 квітня 2014 року Ленінський
районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідача
Кравченка О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Миколаївської міської ради, третя
особа - Управління Держземагентства у
Миколаївському районі Миколаївській
області про визнання права власності
на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Миколаївської
міської ради про визнання права
власності на земельну ділянку.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 14
вересня 1998 року його мати ОСОБА_4
подарувала житловий будинок АДРЕСА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1 його мати померла.
Земельну ділянку, на якій розташований
зазначений житловий будинок, вона за
свого життя приватизувала та отримала
Державний акт на право власності на
землю.

Посилаючись на те, що внаслідок
переходу права власності на житловий
будинок до нього перейшло і право
власності на земельну ділянку, просив
суд визнати за ним право власності на
земельну ділянку, яка призначена для
обслуговування житлового будинку,
розташованого по АДРЕСА_1

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив позов задовольнити. Представник
відповідача проти позову не
заперечував.

Від третьої особи до суду
надійшла заява про розгляд справи за
відсутності їх представника.

Заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, вивчивши і
оцінивши в сукупності матеріали
цивільної справи, суд приходить до
наступного.

14 вересня 1998 року між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 укладено договір дарування, за
яким ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_3
прийняв в дар цілий житловий будинок
АДРЕСА_1 з відповідними господарськими
та побутовими будівлями і спорудами.
Договір дарування нотаріально
посвідчений 14 вересня 1998 року за № 2-690
та зареєстрований в МБТІ 18 червня 1999
року за реєстровим № 7247.

Як вбачається з матеріалів
справи, земельна ділянка розміром 0,0426
га, на якій зазначений житловий
будинок розташований на праві
приватної власності належить
відповідно до Державного акту на
право приватної власності на землю
серії ІІ-МК № 024134, виданого 7 квітня 1998
року на підставі рішення виконкому
Миколаївської міської ради народних
депутатів від 27 лютого 1998 року за № 140,
ОСОБА_4.

Земельну ділянку передано ОСОБА_4
для обслуговування індивідуального
житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

З 1998 року ОСОБА_3 користується
спірною земельною ділянкою. Підставою
набуття права власності на спірну
земельну ділянку позивач зазначає
перехід до нього з 1999 року права
власності на розташований на ній
об'єкт нерухомості.

За загальним правилом дії
цивільного законодавства у часі та
відповідно до ст. 5 ЦК України акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності та не мають зворотної
сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЗК України
1990 року, що був чинним до 1 січня 2002 року,
а тому при переході права власності на
будівлю і споруду разом з цими
об'єктами переходить у розмірах,
передбачених ст. 67 цього Кодексу, і
право власності або право користування
земельною ділянкою без зміни її
цільового призначення, якщо інше не
передбачено у договорі відчуження
будівлі та споруди.

Статтею 67 ЗК України 1990 року
передбачено, що розмір ділянок для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) повинен
бути не більше: у сільських населених
пунктах - 0,25 гектара, селищах міського
типу - 0,15 гектара, а для членів
колективних сільськогосподарських
підприємств і працівників радгоспів -
не більше 0,25 гектара, у містах - 0,1
гектара.

Таким чином при переході права
власності на будівлі та споруди за
цивільно-правовими угодами, укладеними
до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями
чинної до цієї дати ст. 30 ЗК України 1990
року до набувача від відчужувача
переходить належне йому право
власності або право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані будівлі та споруди, якщо
інше не передбачалось у договорі
відчуження. Після 31 грудня 2001 року в
таких випадках право власності на
земельну ділянку або її частину могло
переходити відповідно до ст. 120 ЗК
України 2001 року на підставі
цивільно-правових угод, а право
користування на підставі договору
оренди, укладених відповідно
відчужувачем або набувачем.

За такого суд приходить до висновку, що
позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до
Миколаївської міської ради про
визнання права власності на земельну
ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право
власності на земельну ділянку площею
0,0426 га, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, та надана для обслуговування
індивідуального житлового будинку.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення .

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Н.А. Спінчевська