Провадження № 2/752/486/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.04.2014 року Голосіївський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді -
Колдіної О.О.

з участю секретаря -
Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Сузір»я» до ОСОБА_1,
Приватного акціонерного товариства
«Українська транспортна страхова
компанія». 3-тя особа: Товариство з
обмежено відповідальністю «Три
ведмеді» про відшкодування витрат,
пов»язаних зі сплатою страхового
відшкодування, в порядку регресу-

в с т а н о
в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до
ПрАТ «Українська транспортна страхова
компанія», ОСОБА_1 про стягнення шкоди,
пов»язаної з виплатою страхового
відшкодування, та судових витрат у
справі.

Відповідно до заявлених вимог
позивач просив стягнути з ПрАТ
«Українська транспортна страхова
компанія» витрати, пов»язані з
відшкодуванням матеріального збитку з
урахуванням зносу на підставі ст.29
Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» в розмірі 5793,71
гривні та з ОСОБА_1 частину витрат,
пов»язаних з відшкодуванням
матеріального збитку в сумі 2186,29
гривень.

Позовні вимоги обгрунтовані
тим, що 31.01.2010 р. о 01 год. 30 хв по
вул.Паркова дорога, 20 в м.Києві сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Тайота» д.н.НОМЕР_4 під
керування водія ОСОБА_2 та автомобіля
«Лексус» д.н. НОМЕР_5 під керуванням
водія ОСОБА_1

Пошкоджений автомобіль «Тайота»
д.н. НОМЕР_4 був застрахований в ПрАТ
«Страхова компанія «Сузір»я» на
підставі Договору страхування №
НТЗ-09616 від 01.06.2009 р.

Винним у настанні даної
дорожньо-транспортної пригоди був
визнаний ОСОБА_1

В результаті
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль «Тайота» д.н. НОМЕР_4 зазнав
механічних пошкоджень і його власнику
заподіяно матеріальну шкоду. У
відповідності до Звіту № 5638 від 14.10.2010
р. вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля
«Тайота» в результаті пошкодження його
в дорожньо-транспортній пригоді, з
урахування коефіцієнту фізичного
зносу, складає 5793,71 гривень.

На підставі рахунку фактури
№ 10/03/25-0068 від 25.03.2010 р., Страхового акту
№ НТЗ- 09-616 від 05.04.2010 р., платіжного
доручення № 224 від 09.04.2010 р., відповідно
до умов Договору страхування ПрАТ «СК
«Сузір»я» виплатило за
відновлювальний ремонт автомобіля
«Тайота» д.н. НОМЕР_4 7980 гривень.

Позивач посилається на те, що
цивільно-правова відповідальність
власника транспортного засобу
«Лексус» була застрахована в ПрАТ
«Українська транспортна страхова
компанія», і в силу Закону України
«Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» 05.03.2012 р. ПрАТ « СК «Сузір»я»
звернулось до ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія» з
заявою про відшкодування збитків в
порядку регресу, однак на момент
звернення до суду зазначене
відшкодування не було виплачено.

Іншу частину збитків позивач
просить стягнути з особи винної у
настанні дорожньо-транспортної
пригоди на підставі ст.1187 ЦК України.

В судовому засіданні
представник позивача підтримав
позовні вимоги і обґрунтування позову
в повному обсязі та просив суд позов
задовольнити, з підстав, зазначених в
позовній заяві, посилаючись на те, що на
підставі Договору страхування
власнику пошкодженого транспортного
засобу «Тайота» було виплачено
страхове відшкодування, що становить
вартість відновлювального ремонту
транспортного засобу, і в силу положень
ст.993 ЦК України та ст..27 Закону України
«Про страхування» СК «Сузір»я набуло
право зворотної вимоги до особи, винної
у настанні даної дорожньо-транспортної
пригоди та до страхової компанії, де
була застрахована цивільно-правова
відповідальність власника
транспортного засобу «Лексус», водій
якого винен у настанні даної
дорожньо-транспортної пригоди.

Представник відповідача -
ПрАТ «Українська транспортна страхова
компанія» заперечувала проти
задоволення позову, посилаючись на те,
що позивачем був пропущений строк
звернення до суду з вимогами про
відшкодування шкоди в порядку регресу,
і просила суд на підставі ст.267 ЦК
України застосувати наслідки пропуску
строку позивачем позовної давності та
відмовити в позові в повному обсязі.

Крім того представник відповідача
зазначила, що вимоги позивача до ПрАТ
«Українська транспортна страхова
компанія» не є обґрунтованими в
частині розміру відшкодування, яке
пред»явлено до стягнення, оскільки не
враховано розмір франшизи, яка не
підлягає відшкодуванню Страховиком, а
також не вирішено питання про передачу
майна, яке підлягало заміні і має певну
цінність після проведення
відшкодування у разі задоволення
позову судом.

Відповідач ОСОБА_1
заперечував проти задоволення позову,
посилаючись на те, що цивільна-правова
відповідальність власника
транспортного засобу «Лексус» була
застрахована і в силу положень Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» відповідальність за завдані
збитки повинна нести Страхова компанія
в межах ліміту відповідальності, яка
згідно пред»явлених вимог, не
перевищує 25500 гривень.

Також ОСОБА_1 зазначив, що транспортний
засіб «Лексус» належить ТОВ «Три
ведмеді» з яким він перебував у
трудових відносинах на част настання
дорожньо-транспортної пригоди.

Представник третьої особи - ТОВ
«Три ведмедя» в ході розгляду справи
підтвердила, що ОСОБА_1 перебував з
Товариством у трудових відносинах на
час скоєння даної
дорожньо-транспортної пригоди, керував
транспортним засобом на підставі
довіреності. Будь-яких даних, що на час
ДТП він незаконно заволодів
транспортних засобом або не знаходився
при виконанні трудових обов»язків на
підприємстві немає.

Вислухавши сторони та
представника третьої особи,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

В ході розгляду справи
встановлено, що 31.01.2010 р. о 01 год. 30 хв по
вул.Паркова дорога, 20 в м.Києві сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Тайота» д.н. НОМЕР_4 під
керування водія ОСОБА_2 та автомобіля
«Лексус» д.н. НОМЕР_5 під керуванням
водія ОСОБА_1

Між ПрАТ «СК «Сузір»я» та ТОВ
«ВС Енерджі інтернейшнл Україна»,
власником транспортного засобу
«Тайота» д.н. НОМЕР_4», 01.06.2009 р. був
укладений договір № НТЗ-09-616
страхування засобів наземного
транспорту, яким був застрахований
транспортний засіб марки «Тайота»,
згідно з яким Страховик зобов'язався у
разі настання страхового випадку
відшкодувати збитки у межах страхової
суми у порядку та на умовах,
передбачених договором.

Відповідно до постанови
Печерського районного суду м.Києва від
25.02.2010 р. винним у настанні
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталась 31.01.2010 р., визнаний ОСОБА_1

В результаті
дорожньо-транспортної пригоди був
пошкоджений автомобіль «Тайота» д.н.
НОМЕР_4.

Відповідно до ст.16 Закону
України «Про страхування», договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою Страховик бере на себе
зобов»язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов»язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Згідно з ст.20 Закону України
«Про страхування», страховик
зобов»язаний ознайомити
страхувальника з умовами та правилами
страхування, протягом двох робочих
днів, як тільки стане відомо про
настання страхового випадку, вжити
заходів щодо оформлення всіх
необхідних документів для своєчасного
здійснення страхової виплати або
страхового відшкодування
страхувальнику, при настанні
страхового випадку здійснити страхову
виплату або виплату страхового
відшкодування у передбачений
договором строк, відшкодувати витрати,
понесені страхувальником при настанні
страхового випадку щодо запобігання
або зменшення збитків, якщо це
передбачено умовами договору, за
заявою страхувальника у разі
здійснення ним заходів, що зменшили
страховий ризик, або збільшення
вартості майна переукласти з ним
договір страхування, не розголошувати
відомостей про страхувальника та його
майнове становище.

Згідно з ст.629 ЦК України
договір є обов»язковий для виконання
сторонами.

Власник транспортного засобу
«Тайота» - ТОВ «ВС Енерджі Інтернейшнл»
звернулось до ПрАТ «СК «Сузір»я» з
заявою про виплату страхового
відшкодування на підставі Договору
страхування від 01.06.2009 р. № НТЗ-09-616.

СК «Сузір»я» була
визначена сума страхового
відшкодування відповідно до умов
Договору страхування на підставі
рахунку фактури № 10/03/25-0068 від 25.03.2010 р.,
Страхового акту № НТЗ- 09-616 від 05.04.2010 р.
в розмірі 7980 гривень та 09.04.2010 р.
зазначена сума була виплачена на
рахунок підприємства, де проводився
відновлювальний ремонт транспортного
засобу «Тайота» д.н. НОМЕР_4.

Відповідно до Звіту № 5638 від
14.10.2010 р. вартість матеріального
збитку, завданого власнику
пошкодженого транспортного засобу
«Тайота» становить 5793,71 гривень.

Статтею ст.993 ЦК України та
ст.27 Закону України «Про страхування»
передбачено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи
відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної особи або юридичної
особи, а також шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкода завдана не з її вини.

Згідно з ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об"єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до роз»ясень, що
містяться в Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ України
від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» особою, яка зобов'язана
відшкодувати шкоду, завдану джерелом
підвищеної небезпеки, є фізична або
юридична особа, що на відповідній
правовій підставі (право власності,
інше речове право, договір підряду,
оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування
транспортним засобом має посвідчення
водія на право керування транспортним
засобом відповідної категорії і
реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завдання шкоди (пункт 2.2 Правил
дорожнього руху України).

Не вважається особою, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, і не несе
відповідальності за шкоду перед
потерпілим особа, яка керує
транспортним засобом у зв'язку з
виконанням своїх трудових (службових)
обов'язків на підставі трудового
договору (контракту) із особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, якщо з нею
укладено цивільно-правовий договір.
Така особа, враховуючи характер
відносин, які між ними склалися, може
бути притягнута до відповідальності
роботодавцем лише у регресному порядку
відповідно до статті 1191 ЦК.

На особу, яка перебувала в
трудових відносинах на підставі
трудового договору (контракту) і
завдала шкоди життю чи здоров'ю у
зв'язку з використанням транспортного
засобу, що належить роботодавцю,
відповідальність за завдання шкоди
може бути покладена лише за умови, якщо
буде доведено, що вона заволоділа
транспортним засобом неправомірно
(частини третя і четверта статті 1187 ЦК).

Фізична чи юридична особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану її
працівником при виконанні трудових
(службових) обов'язків на підставі
трудового договору (контракту) чи
цивільно-правового договору, має право
зворотної вимоги (регресу) до такого
працівника - фактичного завдавача
шкоди - у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом (частина перша
статті 1191 ЦК).

Судом встановлено, що на час
дорожньо-транспортної пригоди
транспортний засіб «Лексус» д.н.
НОМЕР_5, яким керував ОСОБА_1, належав
ТОВ «Три ведмеді», з яким ОСОБА_1
знаходився у трудових відносинах, що не
оспорювалось в ході розгляду справи і
підтверджується копією трудової
книжки відповідача.

ОСОБА_1 керував транспортним
засобом на підставі довіреності,
виданої підприємством.

Будь-яких доказів, що на час
дорожньо-транспортної пригоди воді
ОСОБА_1 незаконно заволодів
транспортним засобом матеріали справи
не містять і про їх наявність не
заявлялось представником
підприємства.

Як закріплено ст.1192 ЦК України,
з урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов"язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Законом України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлений обов»язок
власників транспортних засобів
застрахувати свою відповідальність.

Судом встановлено, що
цивільно-правова відповідальність ТОВ
«Три ведмеді», як власника
транспортного засобу «Лексус», була
застрахована в ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія».

Страховим випадком за даним
Договором є подія, внаслідок якої
заподіяна шкода третім особам під час
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталась за участю забезпеченого
транспортного засобу і внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Відповідно до ст.22 Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров»ю, майну третьої особи.

Згідно з ст.12 зазначеного
Закону страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи.

Франшиза за полісом
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
ТОВ «Три ведмеді» становить 510 гривень,
а ліміт відповідальності страховика за
шкоду, заподіяну майну 3-х осіб
становить 25500 гривень.

З доказів, досліджених судом
в ході судового розгляду, вбачається,
що 05.03.2012 р. ПрАТ «СК «Сузір»я»
звернулось до ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія» з
заявою про виплату страхового
відшкодування в порядку регресу, однак
05.07.2012 р. отримало відповідь про
необхідність надання додаткових
документів.

На момент звернення позивача
до суду страхове відшкодування
виплачено з боку ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія» не
було.

В ході розгляду справи
представник ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія» подала
заяву про застосування судом наслідків
пропуску позивачем строку звернення
до суду з даними вимогами, оскільки
страхове відшкодування було виплачено
09.04.2010 р., а позивач звернувся до суду
04.07.2013 р.

Відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність- це у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
згідно з положеннями ч.4 ст.267 ЦК
України.

На підставі ч.1 ст.261 ЦК
України перебіг позовної давності
починається від дня коли особа
довідалась або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

При визначенні строку, з якого в
даному випадку повинна обраховуватись
позовна давність суд керується
роз»ясненнями Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ України
№ 4 від 01.03.2013 р., де зазначено, що при
вирішенні спорів про право зворотної
вимоги страховика суди повинні
розрізняти поняття "регрес" та
"суброгація". Наприклад, у випадку
суброгації відбувається лише заміна
осіб у вже наявному зобов'язанні
(заміна активного суб'єкта) зі
збереженням самого зобов'язання. У
такому разі страхувальник передає свої
права страховикові на підставі
договору і сприяє реалізації останнім
прийнятих суброгаційних прав. У
випадку регресу одне зобов'язання
замінює собою інше, але переходу прав
від одного кредитора до іншого не
відбувається.

При цьому регрес регулюється
загальними нормами цивільного права
(зокрема, статтею 1191 ЦК), а також
статтею 38 Закону № 1961-IV, а для
суброгації відповідно до статті 993 ЦК і
статті 27 Закону України "Про
страхування" встановлено особливий
правовий режим.

При суброгації перебіг строку
позовної давності починає
обчислюватися з моменту виникнення
страхового випадку, а при регресі - з
того моменту, коли страховик виплатив
страхове відшкодування.

Отже, на думку суду,
правовідносини, які виникли між СК
«Сузір»я» та ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія»
регулюються нормами ст.993 ЦК України та
ст.27 Закону України « Про страхування»
і є суброгацією, а тому строк позовної
давності повинен обчислюватись з
моменту виникнення страхового випадку,
тобто з 31.01.2010 року.

Як вбачається з матеріалів
справи позивач звернувся до
Голосіївського районного суду м.Києва
лише 04.07.2013 р.

Звернення з даним позовом до
інших судів, в саме 28.03.2013 р. до
Дарницького районного суду м.Києва та
24.05.2013 р. до Печерського районного суду
м.Києва, які також були пред»явлені з
пропуском встановленого законом
строку позовної давності, не є
підставою для його поновлення.

З врахуванням викладених
обставин, оцінюючи всі досліджені
судом докази в їх сукупності, та
керуючись нормами чинного
законодавства, яке регулює даний вид
правовідносин, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача до ПрАТ
«Українська транспортна страхова
компанія» не підлягають задоволенню в
зв»язку з пропуском позивачем строків
позовної давності при зверненні до
суду.

Не можуть бути задоволені
вимоги до відповідача ОСОБА_1, оскільки
відповідно до ст.1172 ЦК України юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
обов»язків.

Однак позивач наполягав на
своїх вимогах саме до ОСОБА_1

Крім того, суд бере до уваги,
що в силу положень ст..1194 ЦК України,
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати для повного
відшкодування завданої ним шкоди
зобов»язана виплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою.

Пред»явлена позивачем до
відшкодування сума, яка була виплачена
власнику транспортного засобу
«Тайота», не перевищує ліміт
відповідальності страховика.

Враховуючи викладені
обставини в їх сукупності, позовні
вимоги ПрАТ «СК «Сузір»я» не підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Питання щодо судових витрат суд
вирішує на підставі ст.88 ЦПК України, і
в зв»язку з відмовою у задоволенні
позову судові витрати не підлягають
стягненню.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209,
213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Сузір»я» до ОСОБА_1,
Приватного акціонерного товариства
«Українська транспортна страхова
компанія», 3-тя особа: Товариство з
обмежено відповідальністю «Три
ведмеді» про відшкодування витрат,
пов»язаних зі сплатою страхового
відшкодування, в порядку регресу -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з
моменту його проголошення до
Апеляційного суду м.Києва через
Голосіївський районний суд м.Києва.

Особи, які приймали участь у
розгляді справи, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: