Єдиний унікальний номер 205/1246/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Скрипник К.О.,

при
секретарі
Олексієнко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про
встановлення факту проживання однією
сім»єю без реєстрації шлюбу,
заінтересована особа - Державна
податкова інспекція у Ленінському
районі м. Дніпропетровська, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця 12 лютого 2014 року звернулася до
суду з вказаною заявою в якій
посилалася на те, що на початку 1990 року
вона познайомилася з ОСОБА_2, з яким
близько року зустрічалася, після чого
розпочали проживати разом. З 1991 року
знаходились у фактичних шлюбних
відносинах, проживали однією сім`єю,
вели спільне господарство, мали
спільний бюджет. Реєструвати шлюб не
поспішали, оскільки у цьому не було
потреби та й питання щодо реєстрації
шлюбу не виникало. За час проживання
однією сім`єю придбали житловий
будинок АДРЕСА_1 де і проживали з 2000
року. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер,
заявниця займалася його похованням,
несла витрати, пов`язані з цим, отримала
свідоцтво про його смерть. Після його
смерті відкрилася спадщина на
домоволодіння АДРЕСА_1 розташованого
на земельній ділянці площею 800 кв.м. За
життя ОСОБА_2 склав заповіт, згідно
якого все майно заповів заявниці. У
зв`язку з чим, заявниця звернулася до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, спадкові права
заявниці були оформлені, тому
підтверджувати в судовому засіданні
факт сумісного проживання не було
необхідності. Проте, встановлення
факту проживання однією сім`єю
чоловіка та дружини та підтвердження
першого ступеня споріднення необхідно
надати до державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Дніпропетровська, для підтвердження
того, що заявниця відноситься до першої
черги спадкування за законом,
відповідно до ст. 1261 ЦК України.
Заявниця просила встановити факт
проживання однією сім`єю як чоловіка і
дружини без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з
ОСОБА_2 з 1991 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
встановити між ними наявність першої
ступені споріднення.

Представник заявниці у судовому
засіданні підтримав заявлені вимоги та
просив задовольнити. В обґрунтування
вимог, посилався на обставини,
викладені у заяві.

Заінтересована особа у судове
засідання не з`явилася, про день і час
проведення слухання справи
сповіщалася належним чином, про
причини неявки не повідомила,
письмових заяв не надходило.

Суд, вислухавши пояснення представника
заявниці, свідка, вивчивши матеріали
справи, вважає, що заявлені вимоги не
підлягають задоволенню по наступних
підставах.

При розгляді даної справи суд бере до
уваги Постанову Пленуму Верховного
Суду України №11 від 21 грудня 2007 р. «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України,
суд розглядає справи проживання однією
сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

В ході судового розгляду встановлено,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_2, який
за життя склав заповіт, посвідчений 31
березня 2009 року приватним нотаріусом
ДМНО ОСОБА_3, згідно якого все своє
майно, де б воно не було та з чого б воно
не складалося заповів ОСОБА_1 (а.с.46).

Згідно матеріалів спадкової справи,
заведеної приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
вбачається, що після смерті ОСОБА_2,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, з заявою
про прийняття спадщини 26.01.2012 року
звернулася ОСОБА_1, якій 14 листопада 2012
року видано свідоцтво про право на
спадщину за заповітом (а.с.7,41-72).

Як пояснив в судовому засіданні
представник заявниці, встановлення
факту проживання однією сім'єю та
підтвердження першого ступеня
споріднення необхідно надати до
державної податкової інспекції у
Ленінському районі м.
Дніпропетровська, для підтвердження
того, що заявниця відноситься до першої
черги спадкування за законом,
відповідно до ст. 1261 ЦК України, щоб не
сплачувати податок, у в зв'язку з
отриманням спадщини.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема, звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Тобто, при вирішенні спору про
встановлення факту проживання однією
сім"єю, мають враховуватись усі вище
перераховані докази в сукупності.
Причому, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень ( ст. 58, ч. 1 ст. 60 ЦПК
України).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України,
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

На підтвердження позовних вимог,
позивачка подала довідку за підписом
голови квартального комітету № 7 від
08.01.2014 року, згідно якої вбачається, що
ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 з
2001 року по теперішній час. За даною
адресою з 2001 року та до ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 та сином
ОСОБА_5 (а.с.5). Однак, до вказаної довідки
суд ставиться критично, оскільки вона
не може свідчити, що ОСОБА_1 з ОСОБА_2
проживала як подружжя, однією сім»єю,
вели спільне господарство і таке інше.

Інших належних та допустимих
доказів, які б підтверджували вимоги,
зокрема, сімейні фотографії, листи,
квитанції, тощо суду не надано.

В судовому засіданні був допитаний
свідок з боку заявниці ОСОБА_6, однак з
наданих свідчень не можливо
встановити, що заявниця проживала
однією сім`єю з ОСОБА_2 саме з 1991 року.

Разом з тим, регулювання майнових
відносин між жінкою та чоловіком, які
проживають однією сім»єю без
реєстрації шлюбу, визначено Сімейним
кодексом України, який набрав чинності
з 01 січня 2004 року, а тому відносини, які
виникли між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з
1991 року по 01 січня 2004 року не
регулюються ст.74 СК України.

Отже, в судовому засіданні
представником заявниці не доведено та
судом не встановлено, що заявниця разом
з померлим проживали разом однією
сім»єю, що вони вели спільне
господарство та мали спільний сімейний
бюджет, тобто, не встановлено, що їх
відносини носили усталений характер,
що притаманний подружжю, на одних
показаннях свідка рішення суду
грунтуватись не може.

Крім того, суд звертає увагу,
що проживання жінки та чоловіка однією
сім`єю без реєстрації шлюбу хоча і
створює для них певні майнові права та
обов`язки, але не наділяє її статусом
подружжя, а тому права на спадкування у
першій черзі вони мати не можуть.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК
України: кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу;
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі;
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення
у справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір; доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто, аналізуючи здобуті по
справі докази, суд приходить до
висновку, що вимоги ОСОБА_1 про
встановлення факту проживання однією
сім»єю без реєстрації шлюбу є
недоведеними та такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 82, 212-215, 256,
259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
встановлення факту проживання однією
сім»єю без реєстрації шлюбу,
заінтересована особа - Державна
податкова інспекція у Ленінському
районі м. Дніпропетровська - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги.

Суддя
К.О. Скрипник