Справа № 1308/3197/2012
Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський
Провадження № 22-ц/783/2579/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області
в складі: головуючого - Берези
В.І., суддів - Бойко С.М., Штефаніци
Ю.Г., за участю секретаря судового
засідання: Брикайло М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
рішення Жовківського районного
суду Львівської області від 20 січня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення шкоди,-

встановила:

оскаржуваним рішенням позов
задоволено частково. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, прож.
АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_6, ІПН НОМЕР_2 та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, прож. АДРЕСА_1,
паспорт НОМЕР_7, ІПН - не встановлено, на
користь ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, прож.
АДРЕСА_2, паспорт НОМЕР_8, ІПН НОМЕР_5 - 300
/триста/ грн. моральної шкоди. В решті
позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржили відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Просять рішення в
частині задоволених позовних вимог
скасувати та ухвалити нове, яким у цій
частині позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначають про те, що в оскаржуваній
частині рішення є необґрунтоване, а
висновки суду не відповідають
обставинам справи. Постанови
апеляційного суду від 12.08.2011р. та 26.07.2012
р., винесені за наслідками розгляду
скарг на постанови Жовківського
районного суду Львівської області,
предметом розгляду за якими було
вирішення питання про притягнення їх
до адмінвідповідальності за вчинення
адмінправопорушення, є
неправосудними. У висновку
апеляційного суду не вказується про
пошкодження дверей саме
відповідачами. Апеляційним судом не
доведено факту заподіяння позивачу
майнової та моральної шкоди. Інцидент
позивачем був спровокований, тому
відповідачі не нанесли жодної
моральної шкоди в розмірі 300 грн. Під
час інциденту позивач не отримав
каліцтва чи інших ушкоджень. Своїми
негативними вчинками позивач сам
принизив свою честь та гідність.
Апелянти не мали упередженого і
умисного наміру жодним чином завдати
позивачу будь-яких душевних страждань,
оскільки дочка позивача попередила про
загрозу написання апелянтам на роботу
чергового наклепницького звернення
позивачем і його дружиною, та якби
вона не зателефонувала, вони б не
поїхали 26.12.2010 р. в с. Малі Підліски. Їх
дії були спрямовані на усунення
небезпеки їхнім правам.

Перевіривши у межах доводів
апеляційної скарги та пред`явлених
позовних вимог законність і
обґрунтованість рішення суду
першої інстанції, заслухавши
пояснення представника відповідача
ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_2, які
підтримали апеляційну скаргу,
розглянувши справу без участі
позивача, який повідомлений про
розгляд справи, однак до суду не
з`явився без поважних причин, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги.

Як видно з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції -
постановою Апеляційного суду
Львівської області від 12.08.2011р. у справі
№33-512/11 встановлено, що 03.01.2011 року
відносно ОСОБА_2 складено протокол про
адміністративне правопорушення за ст.
173 КпАП України, згідно якого ОСОБА_2
26.12.2010 року, близько 23 години в АДРЕСА_2
обзивала нецензурними словами ОСОБА_5
та ОСОБА_6, погрожувала фізичною
розправою, пошкодила двері, чим
порушила громадський порядок та спокій
громадян. Відтак, ОСОБА_2 визнано винною
в скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.173
КУпАП, а справу провадженням закрито у
зв'язку з закінченням на момент
розгляду справи про адміністративне
правопорушення строків, передбачених
статтею 38 КУпАП. На думку суду,
об'єктивна сторона правопорушення є
образливе ставлення до громадян та
інших діях, що порушують громадський
порядок і спокій громадян.

Крім того, постановою Апеляційного
суду Львівської області від 26.07.2012 р. у
справі №33-3/2012 встановлено, що 03.01.2011
року відносно ОСОБА_3 складено протокол
про адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 173 КпАП України, згідно
з яким ОСОБА_3 26.12.2010 року, близько 23
години в АДРЕСА_2 обзивав нецензурними
словами ОСОБА_5, погрожував фізичною
розправою, пошкодив двері, чим порушив
громадський порядок та спокій
громадян. Відтак, ОСОБА_3 визнано винним
в скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.173
КУпАП, а справу закрито у зв'язку з
закінченням на момент розгляду справи
про адміністративне правопорушення
строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
На думку суду, об'єктивна сторона
правопорушення є образливе ставлення
до громадян та інших діях, що порушують
громадський порядок і спокій громадян.

Апелянти оспорюють рішення суду лише в
частині стягнення 300 грн. моральної
шкоди, в іншій частині рішення суду не
оспорюється.

Задовольняючи частково позовні вимоги
про стягнення моральної шкоди, суд
першої інстанції зазначив про те, що
вчинення відповідачами ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 173
КУпАП, потерпілим від якого є позивач
ОСОБА_5, не підлягає доказуванню,
оскільки їхня вина доведена
постановами Апеляційного суду
Львівської області від 12.08.2011 р. та від
26.07.2012 p., якими встановлено, що дії 26.12.2010
року ОСОБА_2, та ОСОБА_3 були обумовлені
неприязними стосунками з ОСОБА_6 та
ОСОБА_5, відбувались у пізній час, а саме
біля 23 год., такі такими діями
порушували громадський порядок і
спокій сім'ї ОСОБА_5 та ОСОБА_6, тому суд
прийшов до висновку про наявність в
діях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ознак дрібного
хуліганства.

Суд першої інстанції зазначив про те,
що оскільки об'єктивна сторона
правопорушення, передбаченого ст. 173
КУпАП, полягає у нецензурній лайці в
громадських місцях, образливому
ставленні до громадян та інших діях, що
порушують громадський порядок і спокій
громадян, такими діями 26.12.2010 року було
порушено нормальні життєві зв`язки та
ритм життя сім`ї позивача, відповідачі
спричинили позивачу моральну шкоду.

З висновком суду погоджується і
колегія суддів.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, яка зокрема полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів сім'ї. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних і душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, а також із
врахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 «Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової шкоди)», особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, із знищенням чи
пошкодженням її майна, у душевних
стражданнях, які особа перенесла у
зв'язку з протиправною поведінкою щодо
неї самої чи членів її сім'ї. Згідно зі
ст. 1167 ЦК України, моральна шкода,
завдана фізичній особі неправомірними
діями, відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини.

Винні дії відповідачів встановлені
постановами Апеляційного суду
Львівської області від 12.08.2011 р. та від
26.07.2012 p., та відповідачі визнані
винуватими у вчиненні правопорушення,
передбаченого ст.173 КУпАП України, а
отже суд першої інстанції вірно
зазначив про неправомірність дій
відповідачів та наявність заподіяної
моральної шкоди. Визначений розмір
морального відшкодування у 300 грн.
проти суми відшкодування у розмірі 2000
грн., про який просив позивач,
відповідає, на думку колегії суддів,
визначеному характеру вчиненого
діяння відповідачів, яке
характеризується умисною формою вини,
глибині фізичних та душевних страждань
позивача, а також вимогам розумності і
справедливості.

Враховуючи наведене, доводи
апеляційної скарги щодо відсутності
підстав задовольняти позовні вимоги в
частині відшкодування моральної шкоди
з визначенням розміру такої у 300 грн. на
увагу не заслуговують, оскільки судом
першої інстанції обґрунтовано та
вірно визначено таке відшкодування,
рішення суду відповідає вимогам
закону і зібраним по справі доказам,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, відтак, підстав
для її задоволення немає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст. 308, ст.ст.
314, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 20 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:
Береза В.І.

Судді:
Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.