Справа № 132/4591/13-ц Провадження №
22-ц/772/1084/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Копчинський В. І.Категорія:
23Доповідач: Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2014 р. м. Вінниця Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області у складі:

головуючої: Шемети Т.М.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна
В.В.

при секретарі: Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Калинівського
районного суду Вінницької області від
11 лютого 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
СВК «Колос» , третя особа без
самостійних вимог на боці відповідача
відділ Держземагенства у
Калинівському районі, реєстраційна
служба Калинівського районного
управління юстиції, - про визнання
недійсним договору оренди землі та
повернення земельної ділянки, -

в с т а н о в
и л а :

13.12.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з
вказаним позовом та висував вимогу
визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки, укладений між ним та
СВК «Колос» та зареєстрований у
відділі Держкомзему у Калинівському
районі від 22.10.2012 року за № 05718,
витребувати земельну ділянку у
відповідача та повернути йому у
власність.

Рішенням Калинівського районного суду
Вінницької області від 11.02.2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим по справі
рішенням, ОСОБА_2 через свого
представника ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права, відсутність мотивації
прийнятого рішення, суперечність його
правовим позиціям Верховного Суду
України, просить зазначене рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким:
задовольнити позовні вимоги та
стягнути з відповідача понесені ним
судові витрати.

В судове засідання апеляційного суду
сторони по справі не з'явилися, про день
та час розгляду справи повідомлені
належним чином, подали заяви про
проведення розгляду у їх відсутність.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути закон ним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються,
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давнос ті, тощо), що
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження, які
правовідносини випливають із
встановлених обставин, яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судо чинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухва лене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказа ми, які були
досліджені в судовому засіданні.
Умовами обґрунтованості є повне і
всебічне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, доведеність тих
обставин, які суд вважає встановленими,
відповідність вис новків суду
обставинам справи.

Оскаржуване рішення суду відповідає
зазначеним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено і
не заперечується сторонами, що
відповідно до Державного акту на право
власності на земельну ділянку серія
ЯЛ № 290410 позивачу ОСОБА_2 належить
земельна ділянка площею 1,9468 га, яка
розташована Вінницька область,
Калинівський район Кіровська сільська
рада (за межами населеного пункту)
(а.с.7).

20 січня 2011 року між ОСОБА_2 та СВК
«Колос» був підписаний договір оренди
зазначеної земельної ділянки терміном
на 5 років та зареєстрований у
Вінницькій регіональній філії ДП
"Центр державного земельного кадастру
при державному комітеті України по
земельних ресурсах 22.10.2012 року за
реєстраційним номером 05718 (а.с.
27-28).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що зі змісту договору оренди
вбачається наявність усіх істотних
умов, передбачених ст. 15 Закону України
" Про оренду землі " від 06.10.1998 № 161-XIV,
сторонами було підписано акт
приймання-передачі земельної ділянки,
а її межі та місцезнаходження
встановлені кадастровим планом, що є в
державному акті на право власності на
земельну ділянку. Тобто, укладаючи
договір оренди, сторони дійшли всіх
істотних умов, договір виконується,
земельна ділянка використовується в
єдиному масиві, а тому виділення меж
конкретної земельної ділянки на
місцевості є неможливим.

Такий висновок суд є вірним, а
викладене в апеляційній скарзі його не
спростовує.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою
недійсності правочину є недодержання
саме в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені частинами 1, 2, 3, 4, 5 та 6
статті 203 цього Кодексу.

Дійсно, частиною 4 статті 15 Закону
передбачено, що невід'ємною частиною
договору оренди землі є:

- план або схема земельної ділянки, яка
передається в оренду;

- кадастровий план земельної ділянки з
відображенням обмежень (обтяжень) у її
використанні та встановлених
земельних сервітутів;

- акт визначення меж земельної ділянки
в натурі (на місцевості);

- акт приймання-передачі об'єкта
оренди;

- проект відведення земельної ділянки
у разі його розроблення згідно із
законом.

Позивач ОСОБА_2 підставами для визнання
укладеного договору оренди землі
недійсним зазначає відсутність
додатків до договору: плану або схеми
земельної ділянки, яка передається в
оренду, акту визначення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості).

Аналогічні доводи він виклав у
апеляційній скарзі.

Згідно статті 126 ЗК України, право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом.

-2-

Державний акт на право власності на
земельну ділянку містить план меж
земельної ділянки, в якому визначено
кадастровий номер земельної ділянки,
кадастровий план земельної ділянки, на
який наносяться: - межі земельної
ділянки з описом суміжних
землевласників і землекористувачів; -
поворотні точки меж земельної ділянки;
- лінійні проміри між точками по межах
земельної ділянки; - межі угідь та зон
обмежень щодо використання земельної
ділянки. (Наказ|Інструкція, Держкомзем,
від 04.05.1999, № 43 "Про затвердження
Інструкції про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право власності на
земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою та
договорів оренди землі".)

Таким чином, в державному акті, який
був доданий до оспорюваного договору
оренди, містяться план, кадастровий
план земельної ділянки з відображенням
обмежень (обтяжень) у її використанні
та встановлених земельних сервітутів,
а відсутність плану (схеми) земельної
ділянки як окремого документу-додатку
до договору не є передбаченою законом
підставою для визнання договору
недійсним.

Стосовно відсутності акту визначення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості), слід зазначити наступне:

Отримання особою державного акту на
право власності на земельну ділянку
(пай) свідчить про виділення такої
земельної ділянки в натурі (на
місцевості), що випливає із аналізу
норм закону України "Про порядок
виділення в натурі (на місцевості)
земельних ділянко власникам земельних
часток (паїв)" від 05.06.2003, № 899-IV. Таким
чином, з видачею державного акту
відбувається визначення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості).

Проект відведення земельної ділянки
має бути додатком до договору оренди у
випадках, передбачених Законом України
"Про оренду землі " (частина 4 статті 15
Закону в редакції, чинній на час
укладання договору). Згідно частини 4
статті 16 Закону України "Про оренду
землі " (в редакції, чинній на момент
укладення договору оренди), передача
земельної ділянки, межі якої визначено
в натурі (на місцевості), в оренду без
зміни її цільового призначення
здійснюється без розроблення проекту
її відведення. Відповідно до
державного акта позивача (а.с.7),
цільовим призначенням земельної
ділянки є ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Згідно п. 15 договору оренди, земельна
ділянка передається в оренду для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
тобто цільове використання земельної
ділянки залишилось незмінним, а тому
відсутність проекту відведення
земельної ділянки як додатку до
договору є правомірною.

Виходячи з того, що відповідно до
статті 15 Цивільного кодексу України та
статті 3 Цивільного процесуального
кодексу України у порядку цивільного
судочинства підлягає захисту саме
порушене право, суд повинен встановити
чи дійсно порушуються права
орендодавців у зв'язку з відсутністю в
договорах оренди умов, передбачених
статтею 15 Закону України від 6 жовтня 1998
року № 161-ХІV «Про оренду землі»,
визначити істотність цих умов, а також
з'ясувати у чому саме полягає порушення
їхніх законних прав (правова позиція,
висловлена Верховним Судом України в
постанові від 25 грудня 2013 року,справа №
6-94 цс 13).

В розглядуваній справі при укладенні
договору оренди землі сторони договору
досягли всіх його істотних умов,
оспорюваний договір виконувався і
позивачем, і відповідачем та
виконується на даний час, порушення
прав позивача як орендодавця відсутні,
а тому немає передбачених законом
підстав для визнання його недійсним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги є
безпідставними та необґрунтованим, а
рішення суду першої інстанції підлягає
залишенню без змін як таке, що
постановлене з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317,
319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Калинівського районного суду
Вінницької області від 11.02.2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до СВК «Колос»
про визнання недійсним договору оренди
землі та повернення земельної ділянки,
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча:
Т. М. Шемета

Судді:
М.В. Матківська

В.В. Сопрун