Єдиний унікальний номер 270/997/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/3643/2014
Головуючий у І інстанції Суханова А.В.
Єдиний унікальний номер 270/997/14-ц
Номер провадження 22ц/775/3643/2014Категорія
Доповідач Барков В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 рокум. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Маширо О.П.,

суддів Баркова В. М.,

Зайцевої С.А.,

при секретарі Сачко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Донецьку
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» в особі Донецького
головного регіонального відділення на
ухвалу Центрально-Міського районного
суду м. Макіївки Донецької області від
26 лютого 2014 року за поданням
Центрально-Міського відділу Державної
виконавчої служби Макіївського
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Центрально-Міського районного
суду м. Макіївки Донецької області від
26 лютого 2014 року відмовлено у
задоволенні подання
Центрально-Міського відділу Державної
виконавчої служби Макіївського
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_4.

На вищезазначену ухвалу суду від
публічного акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» в особі Донецького
головного регіонального відділення
надійшла апеляційна скарга в якій
апелянт просить зазначену ухвалу
скасувати та постановити нову, якою
задовольнити подання, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника публічного акціонерного
товариства «Брокбізнесбанк» Гребенчук
А.В., яка просила скаргу задовольнити,
дослідивши матеріали справи в межах
апеляційного оскарження та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що скаргу
необхідно задовольнити частково, а
оскаржувану ухвалу скасувати та
передати питання на новий розгляд з
таких підстав.

У відповідності з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 312
ЦПК України апеляційний суд скасовує
ухвалу і передає питання на новий
розгляд до суду першої інстанції, якщо
останній порушив порядок, встановлений
для його вирішення.

Як встановлено судом, на примусовому
виконанні у Центрально-Міському
відділі Державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції знаходиться виконавчий лист
виданий 14 серпня 2009 року
Ворошиловським районним судом м.
Донецька про стягнення з ОСОБА_4 на
користь публічного акціонерного
товариства «Брокбізнесбанк»
заборгованості у розмірі 568 231 грн. 62
коп.

Постановою державного виконавця
Центрально-Міського відділу Державної
виконавчої служби Макіївського
міського управління юстиції від 01
вересня 2011 року було відкрито
виконавче провадження № 28592525 по
примусовому виконанню вищевказаного
виконавчого листа.

26 лютого 2014 року Центрально-Міський
відділ Державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції звернувся до суду першої
інстанції з поданням про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_4 з посиланням на те, що
боржник ухиляється від виконання
рішення суду.

У відповідності до положень ст. 3771 ЦПК
України питання про тимчасове
обмеження боржника-фізичної особи або
керівника боржника-юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання,
зазначене в частині першій цієї статті,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Між тим, суд першої інстанції в
порушення вимог закону розглянув
подання без участі державного
виконавця.

Доказів належного його повідомлення
про час та місце розгляду справи
матеріали справи також не містять.

За таких обставин приймаючи до уваги,
що суд першої інстанції порушив
порядок, встановлений для вирішення
питання щодо розгляду подання
державного виконавця, оскаржувана
ухвала підлягає скасуванню з передачею
справи до суду першої інстанції для
вирішення питання про відкриття
провадження у справі.

Крім того, по за увагою суду залишилися
роз'яснення, викладені в листі
Верховного Суду України «Судова
практика щодо вирішення питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України» в якому зазначено, що за
змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону «Про
виконавче провадження» державний
виконавець під час здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Отже, з погляду значення
словосполучення "ухилення від
виконання зобов'язань, покладених
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1
ст. 6 Закону N 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11
Закону N 606-XIV, позначає з об'єктивної
сторони такі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків, тобто коли боржник свідомо
ухиляється від виконання - має змогу
виконати зобов'язання у повному обсязі
або частково, але не робить цього без
поважних причин. У зв'язку з цим і
здійснюється примусове виконання. Це
також є підставою для звернення з
поданням до суду щодо вирішення
питання про застосування до такої
особи тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання,
не може вважатися винною в ухиленні,
поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови "доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання".

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявність факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання. У зв'язку з цим з метою
всебічного і повного з'ясування всіх
обставин справи, встановлення дійсних
прав та обов'язків учасників спірних
правовідносин, суду належить з'ясувати,
чи дійсно особа свідомо не виконувала
належні до виконання зобов'язання в
повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно
зобов'язань протягом строку, про що
вказує державний виконавець в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням
про тимчасове обмеження у праві виїзду
громадянина за межі України факт
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника
від виконання покладених на нього
рішенням обов'язків у виконавчому
провадженні може свідчити невиконання
ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6
ст. 12 Закону N 606-XIV, зокрема, утримання
від вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення; надання
у строк, встановлений державним
виконавцем, достовірних відомостей про
свої доходи та майно, у тому числі про
майно, яким він володіє спільно з
іншими особами, про рахунки у банках чи
інших фінансових установах; своєчасна
явка за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Матеріали цивільної справи містять
лише подання державного виконавця,
виконавчий лист виданий
Ворошиловським районним судом м.
Донецька від 14 серпня 2009 року та
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 01 вересня 2011 року.

Оскільки ухвалу суду постановлено з
порушенням норм процесуального права
та без врахування вищенаведеного, що
призвело до неправильного вирішення
справи та перешкоджає суду апеляційної
інстанції дослідити нові докази чи
обставини, які не були предметом
розгляду в суді першої інстанції, вона
підлягає скасуванню з направленням
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. 304, 307, 312, 314-315 ЦПК України,
апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» в особі Донецького
головного регіонального відділення -
задовольнити частково.

Ухвалу судді Центрально-Міського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 26 лютого 2014 року - скасувати
та передати питання щодо розгляду
подання на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді