Придніпровський районний суд
номер справи 711/858/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року Придніпровський
районний суд м.Черкаси в складі :

головуючого - судді Бассак Т. Є.

при секретарі : Мелещенко О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Черкаси
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання спільним майном
подружжя: померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4
квартири АДРЕСА_1, визнання права
власності в порядку спадкування на 3/8
частин квартири та визнання частково
недійсним договору довічного
утримання від 25.12.2008 року , укладеного
між ОСОБА_4 та ОСОБА_2,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання права
власності в порядку спадкування на 3/8
частин квартири та визнання частково
недійсним договору довічного
утримання від 25.12.2008 року, укладеного
між ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

В ході судового розгляду справи
29.04.2014 року позивач збільшив позовні
вимоги, доповнивши позов вимогами про
визнання спільним майном подружжя:
померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартири
АДРЕСА_1.

Свій позов мотивує тим, що
рішенням міськвиконкому від 10.10.1986 року
за гр.ОСОБА_4 була закріплена
двокімнатна кооперативна квартира
АДРЕСА_1 на склад сім»ї 2 чол. У
відповідності до реєстраційного
посвідчення від 22 липня 1992 року дана
квартира зареєстрована за гр.ОСОБА_4
ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_3 визнані
власниками вказаної квартири.

09.04.2004 року ОСОБА_3 підписав
заповіт, за яким все майно, що
належатиме йому на день смерті
заповів ОСОБА_1. 09.04.2004 року ОСОБА_4
підписала заповіт, за яким все майно,
що належатиме їй заповіла ОСОБА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_3 помер. Після
смерті відкрилася спадщина, яка
складається як зазначено в позові , із ?
частини квартири АДРЕСА_1 на ? грошових
вкладів у ПАТ КБ «Приватбанк». ОСОБА_4
успадкувала після смерті свого
чоловіка ? майна, як дружина та ? майна,
як обов»язкову частку у спадщині.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Після
її смерті він дізнався, що 25 грудня 2008
року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було
укладено договір довічного утримання,
згідно якого ОСОБА_4 передала у
власність ОСОБА_2 двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1.

Позивач, як спадкоємець за
заповітом, має право на 3/8 частин
зазначеної квартири, а договір
довічного утримання, як вважає позивач
підлягає до часткового визнання
недійсним.

В судовому засіданні представник
позивача за довіреністю ОСОБА_5
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, його
представники за довіреністю ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 заперечуючи проти позову
пояснили, що згідно реєстраційного
посвідчення, виданого Черкаським
об»єднаним бюро технічної
інвентаризації від 22.07.1992 року
кооперативна квартира АДРЕСА_1,
зареєстрована на праві власності за
ОСОБА_4, а після 25.12.2008 року вказана
квартира на праві власності належить
відповідачу ОСОБА_2 в силу договору
довічного утримання. Посилання в
позові на те, що ОСОБА_4 успадкувала
після смерті свого чоловіка - ОСОБА_3 ?
частину майна на праві спільної
сумісної власності до якого входить
і зазначена квартира не
підтверджується жодними обставинами,
адже право власності у ОСОБА_4 на
квартиру виникло задовго до смерті її
чоловіка і не пов»язано із
спадкуванням.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача за довіреністю
ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_2, його
представників за довіреністю ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, покази свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9,
дослідивши матеріали інвентарної
справи по квартирі АДРЕСА_1, копії
спадкової справи після померлого
ОСОБА_3, цивільної справи, приходить до
висновку, що позовні вимоги до
задоволення не підлягають, виходячи з
наступного.

Відповідно до положень
ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази надаються сторонами та
іншими особами, що беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

В судовому засіданні
встановлено, що рішенням
міськвиконкому від 10.10.1986 року за
гр.ОСОБА_4 була закріплена двокімнатна
кооперативна квартира АДРЕСА_1 на
склад сім»ї 2 чол.

Згідно реєстраційного
посвідчення, виданого Черкаським
об»єднаним бюро технічної
інвентаризації від 22.07.1992 року
кооперативна квартира АДРЕСА_1,
зареєстрована на праві власності за
ОСОБА_4.

09.04.2004 року ОСОБА_3 склав заповіт, за
яким все майно, що належатиме йому на
день смерті заповів ОСОБА_1.

09.04.2004 року ОСОБА_4 склала заповіт,
за яким все майно, що належатиме їй
заповіла ОСОБА_1. Зазначений заповіт
скасований 04.04.2006 року(витяг про
реєстрацію в Спадковому реєстрі №
4411928).

13 листопада 2006 року ОСОБА_4 склала
заповіт за яким все майно, що
належатиме їй заповіла ОСОБА_2.

Згідно свідоцтва про смерть гр.
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом від 18.10.2006 року
(зареєстровано в реєстрі за № 2-1488 )
ОСОБА_4 належить право власності на ?
частку у спільному майні подружжя -
грошові вклади в ощадбанку № 220 в
м.Черкаси.

Згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом від 18.10.2006 року
(зареєстровано в реєстрі за № 2-1489)
ОСОБА_4 належить право власності на ?
частки майна ОСОБА_3 - грошові вклади в
ощадбанку № 220 в м.Черкаси.

25 грудня 2008 року між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 було укладено договір
довічного утримання, згідно якого
ОСОБА_4 передала у власність ОСОБА_2
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_2
зобов»язався довічно повністю
утримувати ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про смерть
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.

Враховуючи норми чинного
законодавства і зокрема положення
ст..ст.182, 334 ЦК України основною умовою
для визначення статусу нерухомого
майна є державна реєстрація прав на
нього.

Згідно реєстраційного
посвідчення, виданого Черкаським
об»єднаним бюро технічної
інвентаризації від 22.07.1992 року
кооперативна квартира АДРЕСА_1,
зареєстрована на праві власності за
ОСОБА_4.

ОСОБА_3 при житті не скористався
своїм правом щодо поділу майна
подружжя, а саме : квартири АДРЕСА_1 і
квартира не була поділена між
подружжям при житті , а навпаки 22.07.1992
року була зареєстрована на праві
власності за ОСОБА_4.

За таких обставин позовна вимога
щодо визнання спільним майном
померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартири, її
поділ не підлягає до задоволення.

13 листопада 2006 року ОСОБА_4 склала
заповіт за яким все майно, що
належатиме їй заповіла ОСОБА_2.

25 грудня 2008 року між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 було укладено договір
довічного утримання, згідно якого
ОСОБА_4 передала у власність ОСОБА_2
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_2
зобов»язався довічно повністю
утримувати ОСОБА_4

Підстав для визнання зазначеного
договору довічного утримання
недійсним суд не вбачає.

За результатами судового
розгляду суд приходить до висновку, що
позовні вимоги до задоволення не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 212, 213, 215, 223
ЦПК України, на підставі ст.ст. ст..ст.182,
334,748,1234 ЦК України, , суд,-

вирішив :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання спільним майном
подружжя: померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4
квартири АДРЕСА_1, визнання права
власності в порядку спадкування на 3/8
частин квартири та визнання частково
недійсним договору довічного
утримання від 25.12.2008 року, укладеного
між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене
шляхом подачі апеляційної скарги до
Апеляційного суду Черкаської області в
10-денний строк з дня його проголошення.

Головуючий
Т.Є.Бассак