Номер провадження 22-ц/775/2456/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючої Осипчук
О.В.

суддів Смєлік
С.Г., Ткачук С.С.

при секретарі
Біляєві М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду в місті Донецьку апеляційну
скаргу позивачки ОСОБА_1 на рішення
Краматорського міського суду
Донецької області від 05 лютого 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа Орган опіки та піклування
виконкому Краматорської міської Ради
про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В
И В :

Рішенням Краматорського міського суду
Донецької області 05 лютого 2014 року у
заявлені позовних вимог ОСОБА_1 про
позбавлення батьківських прав
відмовлено.

З вказаним рішенням позивачка не
погодилась та подала апеляційну
скаргу, яка разом з матеріалами справи
надійшла до апеляційного суду
Донецької області.

В своїй апеляційній скарзі апелянт
вважає рішення суду таким, що підлягає
скасуванню. Апелянт зазначила, що суд
першої інстанції ухвалюючи рішення
неправильно застосував до спірних
правовідносин ст. 6 СК України в якій
зазначено, що правовий статус дитини
має особа до досягненню нею віку
повноліття. При цьому суд аргументував
відмову у задоволенні її позовних
вимог тим, що її сину ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент ухвалення
рішення вже виконалось 18 років. З
такими висновками суду погодитися
неможливо, оскільки позовна заява до
суду з вимогами про позбавлення
батьківських прав була подана ще 12
серпня 2013 року. На момент досягнення
сином повноліття. справа знаходилася у
провадженні Краматорського міського
суду. Приймаючи до уваги вищевикладене,
просила про скасування рішення суду
першої інстанції, ухвалення нового
рішення із задоволенням її позовних
вимог.

ОСОБА_1 та представник органу опіки та
піклування виконкому Краматорської
міської Ради повідомлені належним
чином-телефонограмами № 1424,1426 про час
та місце розгляду справи в судове
засідання не з»явилися, що відповідно
до частини 2 ст. 305 ЦПК України не є
перешкодою у розгляді справи.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3 - адвокат
Подоприголов В.Є. заперечував проти
апеляційної скарги, просив її
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, учасника
судового засідання, перевіривши доводи
апеляційної скарги і дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд
дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 11.09
2013 року ОСОБА_1 звернулась до
Краматорського міського суду
Донецької області про позбавлення
батьківських прав ОСОБА_3, мотивуючи
свої вимоги тим, що з відповідачем вона
перебувала в шлюбі з 23.09.1995 року. В
період шлюбу в них народилась дитина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. З 2005 року вона та
відповідач разом не проживають, їх шлюб
розірвано. Відповідач, який є батьком
їх спільної дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
тривалий час ухиляється від виконання
своїх батьківських обов»язків, не
цікавиться життям дитини. В 2012 році
дитина виявила бажання змінити своє
прізвище з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4».
Просить суд, позбавити відповідача
батьківських прав відносно дитини
ОСОБА_4.

Згідно до свідоцтва про народження
НОМЕР_1 ( а.с.5 ) ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, у
графі батьки: батьком вказаний ОСОБА_3.

Із свідоцтва про зміну імені серія
НОМЕР_2 ( а.с.6 ) вбачається, що ОСОБА_4 29
грудня 1995 року змінив ім »я на ОСОБА_4
про що в Книзі реєстрації зміни імені
від 2012 року січня місяця 18 числа
зроблено відповідний актовий запис № 7.

Згідно діючого законодавства
позбавити особу батьківських прав
можливо лише відносно дитини.

Чинне законодавство - ст.ст.164, 165
Сімейного кодексу України передбачає
підстави позбавлення батьківських
прав відносно дитини.

Статтею 6 Сімейного кодексу України
передбачено, що правовий статус дитини
має особа до досягнення нею повноліття.
Малолітньою вважається дитина до
досягнення нею чотирнадцяти років.
Неповнолітньою вважається дитина у
віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти
років.

Згідно п.16 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 30 березня
2007 року № 3 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» особи можуть бути
позбавлені батьківських прав лише щодо
дитини, яка не досягла вісімнадцяти
років і тільки з підстав, передбачених
ст. 164 СК України.

Зважаючи на той факт, що ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 виповнилось 18 років, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що позов не може бути
задоволений, оскільки ОСОБА_4 втратив
статус дитини.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим,
тобто ухваленим у відповідності до
вимог процесуального судочинства та
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На думку апеляційного суду
оскаржуване судове рішення відповідає
вимогам процесуального і
матеріального закону, тому підстав для
його скасування немає.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи та зробив
правильні правові висновки про те, що
вимоги позивачки не можуть бути
задоволені.

Доводи апеляційної скарги про
те, що позивачка звернулася до суду
тоді, коли дитина ще була
неповнолітньою на правильність
висновків суду не впливають, тому
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити як безпідставну,
рішення суду як таке, що відповідає
вимогам закону, залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308,313-315 ЦПК України,
апеляційний суд.

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краматорського міського
суду Донецької області від 05 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді