Справа № 352/425/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1103/2014
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М.М.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Горейко М.Д., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря: Гавриляк ЄюМ.

сторін: позивачки ОСОБА_2, представника
ввідповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої дочки у зв'язку
з продовженням навчання та додаткових
витрат по оплаті навчання, за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
Тисменицького районного суду від 07
квітня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

20.02.2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що з ОСОБА_3 перебувала у
зареєстрованому шлюбі з 27.05.1995 року.
Рішенням Тисменицького районного суду
від 06.03.2013 року шлюб було розірвано. Від
шлюбу мають двох дітей. Дочка ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається на третьому
курсі медичного коледжу денної
(контрактної) форми навчання і потребує
коштів на утримання, що
підтверджується довідкою навчального
закладу. Позивач отримує заробітну
плату в розмірі 1413,47 грн., але її
заробітної плати недостатньо для
здійснення оплати за навчання дочки.
Відповідач на утримання дочки
матеріальної допомоги не надає.

Просила задовольнити позов, стягнути з
відповідача на її користь на утримання
дочки аліменти в твердій грошовій сумі
в розмірі 1 тисячу гривень щомісчяно, до
досягнення нею 23-річного віку чи до
закінчення нею медичного коледжу (2015
рік). Стягнути з відповідача на її
користь 10 050 грн. додаткових витрат по
оплаті навчання дочкм за період з 01.08.2011
року по 30.06.2014 року. Стягувати з
відповідача на її користь ? частину
витрат по оплаті за навчання дитини,
які будуть проведені за період
навчання з вересня 2014 року до
закінчення останньою коледжу чи до
досягнення 23-річного віку.

Рішенням Тисменицького районного суду
від 07.04.2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь
дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 000
грн. щомісчяно до закінчення нею
навчання, але не пізніше, ніж до
досягнення двадцяти трьох років,
починаючи з 20.02.2014 року. Стягнуто з
відповідача на користь позивачки 10 050
грн. додаткових витрат по оплаті
навчання неповнолітньої дочки, та
судовий збір.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій
посилається на те, що воно ухвалене з
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вказала, що до грудня 2012 року подружжя
проживало спільно, вело спільне
господарство, мало спільний бюджет та
витрати на утримання дітей несли разом.
Фактично в період 2011-2012 років оплата за
навчання дочки ОСОБА_5 здійснювалась із
спільного бюджету сім'ї.

Вважає, що навчання неповнолітньої
дитини в медичному коледжі до
досягнення нею 18 років не є особливою
обставиною в розумінні ст. 185 СК
України. Понесені витрати позивача на
оплату навчання дочки в коледжі не
вважаються додатковими витратами на
дитину, а могли лише бути підставою для
подачі відповідного позову про
збільшення розміру аліментів на
утримання дитини до 18 років. Проте, дані
обставини уже були враховані в рішенні
Апеляційного суду від 19.08.2013 року при
визначенні розміру аліментів на
утримання дочки ОСОБА_5 до досягнення
нею 18 років.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції сама позивачка підтвердила
той факт, що відповідач самостійно
сплачував частину грошових кштів за
навчання дитини. Відповідачем було
подану довідку про те, що він ніде не
працює, немає постійного та
достатнього для сплати аліментів
доходу.

Просив скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким зменшити розмір аліментів до 500
грн. на утримання дочки щомісчяно до
закінчення нею навчання, але не
пізніше, ніж до досягнення нею
23-річного віку. А в частині стягнення 10
050 грн. додаткових витрат по оплаті
навчання - відмовити. В решті рішення
залишити без змін.

Колегія суддів, вислухавши доповідача,
представника відповідача, позивачку,
перевіривши матеріали справи,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що повнолітня дочка
сторін ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, продовжує
навчання на денній контрактній формі
третього курсу медичного коледжу
Івано-Франківського національного
медичного університету. Дочка
перебуває на утриманні матері - ОСОБА_2.
Остання працює помічником вихователя у
Єзупільському навчальному комплексі
Тисменицького району, та отримує
заробітну плату в розмірі 1 500 грн.

У відповідності з вимогами ст.199 СК
України, батьки зобов'язані утримувати
своїх повнолітніх дітей, які
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги, до
досягнення ними двадцяти трьох років
за умови, що батьки можуть надавати
таку допомогу.

Згідно ст.182 СК при визначенні розміру
аліментів суд враховує стан здоров'я та
матеріальне становище дитини, стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина та інші обставини,
що мають істотне значення.

Сторони не заперечують тієї обставини,
що відповідач працює за межами України,
є працездатним. За таких обставин
колегія суддів приходить до висновку,
що відповідач взмозі сплачувати
аліменти в розмірі 1 000 гривень
щомісячно на час навчання дочки, до
завершення навчання, але не пізніше
досягнення нею 23 річного віку.

Щодо стягнення додаткових витрат в
сумі 10050 гривень, понесених позивачкою
на оплату навчання дочки, то колегія
суддів приходить до висновку, що позов
у цій частині підлягає до часткового
задоволення. Рішенням Тисменицького
районного суду від 06 березня 2013 року
шлюб між сторонами було розірвано( а.с.
5). Проживаючи в шлюбі, сторони вели
спільне господарство, спільно несли
витрати, в тому числі і на навчання
дочки. Рішенням апеляційного суду від 19
серпня 2013 року, розмір аліментів було
збільшено до одної тисячі гривень на
кожну дитину щомісячно.

Із врахуванням зазначених обставин
колегія суддів приходить до висновку,
що на користь позивачки слід стягнути
понесені нею витрати на навчання дочки
за липень-грудень 2013 року, що буде
складати 3350 гривень, оскільки понесені
витрати в сумі 6 770 гривень між ними слід
розподілити порівну.

Розглянувши справу в межах позовної
заяви та в межах поданої апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду першої
інстанції, в чатині стягнення
додаткових витрат на навчання дитини
слід змінити, а у частині стягнення на
її утримання аліментів на час навчання,
слід залишити без зміни.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.307, 308, 313, 314, 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Тисменицького районного суду
від 07 квітня 2014 року, в частині
стягнення додаткових витрат змінити,
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3 350
( три тисячі триста п»ятдесять) гривень
додаткових витрат.

В решті рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
П.І. Проскурніцький

Судді:
М.Д. Горейко

Л.В. Ясеновенко