Справа № 165/78/14-ц
Провадження № 2/165/87/14
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд
Волинської області в складі:

головуючого судді
Василюка А.В.,

при секретарі
Навроцькій М.Р.,

за участю представників
позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивача
ОСОБА_1 в суді ОСОБА_3,

відповідача
ОСОБА_4,

представника відповідача
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Нововолинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про
припинення права власності на частку у
спільному майні зі сплатою грошової
компенсації вартості цієї частки, - суд,

встановив:

13 січня 2014 року позивач ОСОБА_6
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4
про припинення права власності на
частку у спільному майні зі сплатою
грошової компенсації вартості цієї
частки.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та
відповідач ОСОБА_4 успадкували після
смерті матері ОСОБА_7 належну останній
двохкімнатну квартиру за адресою:
АДРЕСА_1, а тому їй та ОСОБА_4 на праві
спільної часткової власності належить
по 1/2 вищевказаного нерухомого майна.
Зазначає, що відповідач проживає в
вищевказаній квартирі і чинить їй
перешкоди в користуванні належній їй
частині майна. Крім того, він не
погоджується на жодні запропоновані
нею варіанти поділу та не реагує на її
письмові звернення. Вона, попри те, що
не користується своєю власністю,
змушена сплачувати половину
комунальних платежів. Крім того,
поділити спірну квартиру на два
ізольовані приміщення неможливо, так
як квартира двохкімнатна і вхід в одну
з житлових кімнат проходить з кухні
квартири. Відповідачу ОСОБА_4, крім 1/2
частки у спірній квартирі на праві
приватної власності належить частина
нерухомого майна - квартири за адресою:
АДРЕСА_2. Оскільки спільне володіння і
користування нерухомим майном є
неможливим і припинення права
власності відповідача на належну йому
частину квартири не завдасть істотної
шкоди його інтересам, тому є всі
підстави для припинення права
власності останнього у спільному майні
- 1/2 частини квартири за адресою:
АДРЕСА_1 із сплатою йому грошової
компенсації вартості його частки.
Також просить стягнути з ОСОБА_4 в свою
користь судові витрати по справі.

У судовому засіданні представники
позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 позов
підтримали з підстав наведених у ньому.
ОСОБА_1 вказав на те, що його дружина -
позивач неодноразово пропонувала
відповідачу врегулювати спір
добровільно, однак ОСОБА_4 не
погоджувався на жодні варіанти поділу,
крім як придбати йому взамін
однокімнатну квартиру. Вказав, що
останній здійснює перешкоди у
користуванні спільним майном, змінив
замки та не впускає співвласника в
квартиру. З заявою про вселення до суду
позивач не зверталася, однак вона не
користується спірним майном і постійно
проживає в АДРЕСА_5. Представник
позивача ОСОБА_2 вказав, що відповідач
вагався стосовно того чи продавати
належну йому частку спірної квартири.
Всіляко перешкоджав забирати речі
позивачу та експерту у проведенні
судової будівельно-технічної
експертизи. Вважає, що у зв'язку з
неприязними стосунками сторін
вирішувати питання про вселення
позивача недоцільно. Представники
позивача просять позов задоволити в
повному обсязі та стягнути з
відповідача в користь позивача
понесені ним судові витрати.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 позов
підтримала з підстав наведених у ньому,
вказала, що позивач позбавлена
можливості користуватися квартирою,
так як відповідач чинить їй перешкоди,
не пускає в квартиру, поселив в ній
свого сина та не дає ключі. Крім того,
відповідач є співвласником іншого
нерухомого майна, а тому припинення
права власності на його частку не
завдасть шкоди його інтересам.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4
та його представник ОСОБА_5 позов не
визнали, відповідач пояснив, що кілька
разів мав намір відчужити квартиру,
вперше за 24 тисячі доларів США, а вдруге
за 30 тисяч доларів США, однак ці
варіанти не влаштовували позивача.
ОСОБА_6 пропонувала йому гроші за
належну частку в сумі 11 тисяч доларів
США, однак коли він погодився позивач
вказала на те, що грошей в неї вже немає.
Дійсно ключі від квартири знаходяться
в нього, однак він не перешкоджає
позивачу користуватися належним їй
майном. Зазначив, що він є одним з
чотирьох співвласників квартири, що по
АДРЕСА_2 і погоджується на спільний
продаж квартири за адресою: АДРЕСА_1.
Представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 вказала на
те, що право власності відповідача на
частку у спільному майні може бути
припинене лише за його згодою і лише у
тому випадку, коли частка відповідача є
незначною. Крім того необхідна
сукупність усіх вимог, передбачених ч.1
ст.365 ЦК України, тому у задоволенні
позову слід відмовити.

Заслухавши пояснення представників
позивача, представника ОСОБА_1 ОСОБА_3,
відповідача та його представника,
дослідивши письмові докази у справі у
їх сукупності, суд прийшов до висновку,
що позов підставний і підлягає до
задоволення частково у зв'язку з
наступним.

В судовому засіданні встановлено,
що квартира за адресою: АДРЕСА_1
належить на праві спільної часткової
приватної власності позивачу ОСОБА_6 та
відповідачу ОСОБА_4, а саме кожному з
них належить по 1/2 частині
вищевказаного нерухомого майна -
двохкімнатної квартири загальною
площею 43,8 кв.м і 27,7 кв.м. житловою
площею, що підтверджується копією
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно (а.с.6) та копією
технічного паспорта (а.с.7-8).

Позивач ОСОБА_6, відповідно до
копії свідоцтва про право на спадщину
за заповітом (а.с.7) набула права
власності на 1/2 частину спірного майна
на підставі спадкування за заповітом
після смерті спадкодавця ОСОБА_7, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.11).

Крім вищевказаної квартири,
відповідачу на праві приватної
власності належить інше нерухоме
майно. Зокрема, ОСОБА_4 є співвласником
квартири за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.14), що
було також підтверджено останнім у
судовому засіданні.

Висновком судової
будівельно-технічної експертизи №42
від 11 березня 2014 року визначено
вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 в
розмірі 169792,34 грн. (а.с.42-48).

Копією пропозиції (а.с.9) та
поштовим повідомленням про вручення
поштового відправлення (а.с.10)
підтверджується, що позивач зверталася
до відповідача щодо мирного
врегулювання питання володіння та
розпорядження спільним майном.

В судовому засіданні встановлено,
що позивач несе половину витрат по
утриманню спірної квартири, сплачує
комунальні платежі (а.с.16-24), однак
позбавлена можливості реально
користуватися належною їй частиною
майна, оскільки ключів у спільній
квартирі у неї немає, і у ній проживає
син відповідача, про що останній не
заперечив в судовому засіданні.

Сторони погодилися в судовому
засіданні з тим, що спірна двохкімнатна
квартира поділу в натурі не підлягає,
спільне проживання у даній квартирі
неможливе через неприязні стосунки
позивача та відповідача

Відповідно до ст.365 ЦК України, яка
регулює можливість припинення права на
частку у спільному майні за вимогою
інших співвласників, право особи на
частку у спільному майні може бути
припинене за рішенням суду на підставі
позову інших співвласників, якщо:
частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування
майном є неможливим; таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї. Суд
постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

З правової конструкції вказаної статті
вбачається, що для припинення права
особи на частку в спільному майні
достатньо однієї із зазначених
підстав, наявності всіх підстав в
сукупності законом не вимагається.

Задоволюючи позов, суд бере до уваги те,
що спірна квартира є неподільною,
спільне володіння і користування
вищевказаним майном між позивачем
ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_4 є
неможливим, а також те, що таке
припинення частки відповідача у
спірній квартирі не завдасть істотної
шкоди його інтересам та інтересам
членам його сім'ї, оскільки він має у
приватній спільній сумісній власності
інше придатне для проживання житлове
приміщення - квартиру за адресою:
АДРЕСА_2, що відповідає вимогам п.4 ч.1
ст.365 ЦПК України.

Визначаючи вартість 1/2 частки
спірної квартири, належної
відповідачу, суд покладає в основу
рішення висновок судової
будівельно-технічної експертизи №42
від 11 березня 2014 року, де визначено
вартість нерухомого майна - 169792 грн.,
який не викликає у суду сумніву в його
правильності.

Отже, вартість 1/2 частки спірної
квартири, що підлягає до стягнення з
позивача в якості грошової компенсації
складає 84896 грн. із розрахунку 169792 грн. :
2.

Ухвалюючи рішення про припинення права
ОСОБА_4 на 1/2 частку у спірній квартирі,
суд враховує те, що попередньо
позивачем ОСОБА_6 внесено вартість цієї
частки на депозитний рахунок суду
згідно квитанції №50/66 від 19 квітня 2014
року ВАТ "Державного ощадного банку"
Нововолинського ТВБВ №100020 ОБ,
розрахунковий рахунок №0983 ГУ
ДКСУ у Волинській області, отримувач
Територіальне управління державної
судової адміністрації у Волинській
області (а.с.67).

Доводи відповідача та його
представника на заперечення позовних
вимог є необґрунтованими, а тому суд їх
до уваги не приймає.

Вимоги щодо стягнення з
відповідача в користь позивача 700 грн.
витрат на правову допомогу до
задоволення не підлягають, оскільки
договір про надання правової допомоги
між позивачем ОСОБА_6 та адвокатом
ОСОБА_3 у матеріалах справи відсутній.
Договір про представництво в суді був
укладений між представником позивача
ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_3 (а.с.31), а 700
грн. ОСОБА_3 було сплачено позивачем
ОСОБА_6 за оформлення позовної заяви та
її представництво в суді (а.с.69). Дані
обставини підтверджуються також і
розрахунком витрат на правову допомогу
(а.с.70).

Оскільки суд позов задоволює, тому
судові витрати понесені відповідачем
(а.с.71-72) залишає за останнім.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд
стягує з відповідача в користь
позивача судовий збір в сумі 848,96 грн. та
1400 грн. витрат на проведення судової
будівель-технічної експертизи, що були
понесені позивачем і підтверджуються
документально (а.с. 1, 61,66).

Керуючись ст.10, ст.11, ст.60, ст.88, ст.212,
ст.213, ст.214, ст.215, ст.218 ЦПК України, на
підставі ст. 355, ст.356, ст.365 Цивільного
кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Припинити право власності на 1/2
(одну другу) частку квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_4, стягнувши на його
користь із ОСОБА_6 вартість цієї частки
в розмірі 84896 (вісімдесят чотири тисячі
вісімсот дев'яносто шість) грн. внесену
нею на депозитний рахунок суду згідно
квитанції №50/66 від 19 квітня 2014 року ВАТ
"Державного ощадного банку"
Нововолинського ТВБВ №100020 ОБ,
розрахунковий рахунок №0983 ГУ
ДКСУ у Волинській області, отримувач
Територіальне управління державної
судової адміністрації у Волинській
області, визнавши за ОСОБА_6 право
власності на цю 1/2 (одну другу) частку
спірної квартири.

Стягути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6
848 (вісімсот сорок вісім) грн. 96 коп.
сплаченого останньою судового збору та
1400 (одну тисячу чотириста) грн. витрат
на проведення судової
будівельно-технічної експертизи, а
всього 2248 (дві тисячі двісті сорок
вісім) грн 96 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Волинської області
через Нововолинський міський суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом.

Суддя
А.В. Василюк