Справа № 1311/2-1145/11
Головуючий у 1 інстанції: Бакай І.А.
Провадження № 22-ц/783/333/14
Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Курій Н.М.,

суддів:
Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за секретаря
Данилик І.І.,

з участю ОСОБА_2, його представника -
ОСОБА_3,

представників ОСОБА_4 - ОСОБА_5, адвоката
ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Кам'янка-Бузького районного
суду львівської області від 24 вересня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_2, з участю третіх осіб -
приватного нотаріуса ОСОБА_8 про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Кам'янка-Бузького районного
суду Львівської області від 24 вересня
2013 року вищезазначений позов
задоволено.

Суд визнав недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Кам'янка-Бузького районного
нотаріального округу ОСОБА_8 та
зареєстрований у реєстрі за № 990.

Суд стягнув з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_7
судові витрати, пов'язані із
проведенням повторної комплексної
судової психолого-психіатричної
(посмертної) експертизи в сумі 3212,55 грн.
та в доход держави судовий збір у
розмірі 51,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2
подав на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
на основі неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Апелянт зазначає, що ухвалою
Кам'янка-Бузького районного суду
Львівської області від 20 серпня 2009 року
відкрито провадження № 2-843/2009 й у
подальшому реєстраційний номер справи
судом не змінювався. Апелянт наголошує
на тому, що судом першої інстанції не
перевірено та не досліджено того, чи
позивачка ОСОБА_7 зверталася до
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини після
смерті свого брата ОСОБА_9 Також,
апелянт зазначає, що суд не перевірив, а
позивач не довів, що у ОСОБА_9 немає
спадкоємців першої черги - дружини та
доньки. Апелянт вказує, що експертиза з
приводу здатності розуміти значення
своїх дій та керувати ними ОСОБА_9 у
момент складання та підписання
спірного договору купівлі-продажу
призначена та проведена із порушеннями
норм матеріального та процесуального
права, оскільки проведена за
неналежними документами, із порушенням
прав ОСОБА_9 На думку апелянта, суд
першої інстанції неправомірно не взяв
до уваги висновки первинної
експертизи. Ухвалюючи рішення, суд
першої інстанції, на думку апелянта,
вийшов за межі позовних вимог, оскільки
позов обґрунтовувався позивачем з
посиланням на статті 215, 321 та 226 ЦК
України, а рішення суду ґрунтується на
застосуванні статті 225 ЦК України. На
думку апелянта, позивач не мала права
на позов, оскільки її інтереси
оспорюваним договором не зачіпаються,
а крім того, на час укладення договору
купівлі-продажу апелянт ОСОБА_2 не знав
про наявність будь-яких захворювань у
ОСОБА_9, так само не знав і нотаріус,
який, перевіривши дієздатність,
посвідчив договір, а тому підстав для
визнання недійсним договору - немає.

Апелянт просить рішення суду першої
інстанції скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
відповідно до ст.303 ЦПК України
законність та обґрунтованість
оскарженого рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, апеляційний
суд вважає, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити, а рішення
залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Як установлено та досліджено у
судовому засідання судом першої та
апеляційної інстанції 06 червня 2006 року
між ОСОБА_9 як продавцем та ОСОБА_2 як
покупцем укладений договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.
Договір посвідчений приватним
нотаріусом Кам'янка-Бузького районного
нотаріального округу ОСОБА_8 та
зареєстровано у реєстрі за № 990 (т.1 а.с.
53, 54).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер, про що видане
свідоцтво про смерть від 22.08.2008 р. (т.1
а.с.7).

Звертаючись у суд з позовом про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири від 06.06.2006 р.,
позивачка ОСОБА_7 обґрунтовувала його
тим, що ОСОБА_9 є її братом, за життя брат
хворів на психічне захворювання, через
що не міг усвідомлювати значення своїх
дій та керувати ними при підписанні
договору купівлі-продажу.

Як встановлено судом першої інстанції
та досліджено судом апеляційної
інстанції, позивачка ОСОБА_7 01 жовтня 2008
року підписала заяву, якою прийняла
спадщину після смерті свого брата
ОСОБА_9 Підпис на заяві засвідчений
приватним нотаріусом Кам'янка-Бузького
районного нотаріального округу ОСОБА_10
та нотаріальна дія зареєстрована у
реєстрі за № 1598 (т.1 а.с. 10 ).

Відповідно до витребуваної судом
апеляційної інстанції копії спадкової
справи ОСОБА_9, заява про прийняття
спадщини подана в Кам'янка-Бузьку
державну нотаріальну контору 22 травня
2009 року (т.2 а.с. 57). Разом із заявою про
прийняття спадщини, спадкоємицею
ОСОБА_7 подано державному нотаріусу
рішення Кам'янка-Бузького районного
суду Львівської області від 28 квітня 2009
року у справі № 2-655/2009 про визначення
останній додаткового строку для подачі
заяви про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_9 в межах шести місяців з
моменту набрання рішенням законної
сили (т. 2 а.с. 59). Згадане вище рішення
суду набрало законної сили 08 травня 2009
року.

Державному нотаріусу спадкоємцем
ОСОБА_7 також було надано рішення
Кам'янка-Бузького районного суду
Львівської області від 24 грудня 2008 року
(набуло законної сили 04 січня 2009 року) у
справі № 2-0-129/2008 про встановлення
факту, що ОСОБА_7 була сестрою ОСОБА_9 (т.
2 а.с.70).

Дослідженням копії спадкової справи
(т.2 а.с. 56-70) апеляційним судом
установлено, що інші особи про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9
із заявами до Кам'янка-Бузької
державної нотаріальної контори не
зверталися.

Відповідно до статті 1262 ЦК України,
позивач ОСОБА_7 є спадкоємцем другої
черги за законом.

У відповідності до частини 1 статті 1269
ЦК України, спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК
України). За позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК України). Якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 ЦК України, не
подав заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її (ч.1
ст.1272 ЦК України).

Згідно з частиною 3 статті 1223 ЦК
України, право на спадкування виникає у
день відкриття спадщини. У
відповідності до частини 5 статті 1268 ЦК
України, незалежно від часу прийняття
спадщини, вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Ураховуючи положення наведених норм, у
позивачки ОСОБА_7 є конкретний
матеріальний інтерес у збереженні та
отриманні спадкового майна після
смерті ОСОБА_9 й цей інтерес підлягає
захисту.

Частиною 1 статті 215 ЦК України
визначено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 Цивільного кодексу
України.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 203
Цивільного кодексу України, особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

У постанові Верхового Суду України від
25 квітня 2012 р. у справі № 6-25ЦС12
прийнятій за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 335 ЦПК
України, правові висновки в якій є
обов'язковими для застосування судами
зазначено, що відповідно до статей 215 та
216 ЦК України, вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним та
про застосування наслідків його
недійсності може бути заявлена як
однією зі сторін правочину, так і іншою
заінтересованою особою, права та
законні інтереси якої порушено
вчиненням правочину.

З огляду на це, позивач ОСОБА_7 має право
на позов про визнання недійсним
договору купівлі-продажу квартири від
06 червня 2006 року, укладеного між ОСОБА_9
та ОСОБА_2.

Підставою для звернення ОСОБА_7 в суд із
позовом було те, що ОСОБА_9 на час
укладення спірного правочину не
усвідомлював значення своїх дій та не
міг керувати ними, при цьому позивачка
обґрунтовувала недієздатність тим, що
за час життя ОСОБА_9 поводився
неадекватно. На підставі ухвали
Кам'янка-Бузького районного суду від 28
березня 2007 року, постановленої у справі
про визнання ОСОБА_9 недієздатним,
проводилася амбулаторна
судово-психіатрична експертиза. Справу
суд по суті не розглянув, а провадження
у справі закрив у зв'язку із смертю
ОСОБА_9

Про нездатність розуміти значення
своїх дій та керувати ними ОСОБА_9
підтвердили свідки, допитані у суді
першої інстанції, а саме - ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15

За таких обставин, керуючись статтями
143 - 145 ЦПК України, суд першої інстанції
правомірно призначив у справі
комплексну судову
психолого-психіатричну (посмертну)
експертизу. Порушення норм
процесуального права, які би призвели
до неправильного вирішення справи,
колегією суддів апеляційного суду не
встановлено. Проведена у справі
експертиза є первинною, а не повторною,
як зазначено в ухвалі суду про
призначення експертизи та висновках
експерта, оскільки у справі за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору, експертиза була
проведена тільки одна за ухвалою від 11
липня 2011 року. Наявний у справі акт № 330
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи не може розцінюватися як
висновок експерта, оскільки зазначена
експертиза призначалася та була
проведена у іншій цивільній справі за
позовом про визнання ОСОБА_9
недієздатним.

Проте, зазначена неточність в ухвалі
суду про призначення експертизи від 11
липня 2011 року та у висновках експертів
№ 170 від 17 лютого 2012 року не призвела до
неправильного вирішення справи.

Порушень судом норм процесуального
прав, які би призвели до неправильного
вирішення справи при збиранні та
дослідженні доказів, зокрема,
направлення письмових доказів та
матеріалів цивільної справи для
проведення експертизи - колегією
суддів апеляційної інстанції не
встановлено.

З огляду на те, що актом № 170 комісійної
комплексної судової
психолого-психіатричної посмертної
експертизи від 17 лютого 2012 року
встановлено, що ОСОБА_9 у момент
складення та підписання договору
купівлі-продажу квартири від 06.06.2006 р.
не був здатний розуміти значення своїх
дій та керувати ними, суд першої
інстанції правильно дійшов висновку,
що спірний договір необхідно визнати
недійсним.

Такий висновок експертизи
узгоджується із іншими доказами,
здобутими та перевіреними у справі,
узгоджується із показаннями свідків,
тому підстав неприйняття висновку до
уваги немає.

Що стосується оцінки письмового доказу
- копії акту № 330 амбулаторної
судово-психіатричної експертизи, то
необхідно зазначити, що вона
проводилася у іншій справі, за позовом
про визнання ОСОБА_9 недієздатним. При
її проведенні не була врахована уся
медична документація, яка
досліджувалася експертами при дачі
висновку № 170 від 17 лютого 2012 року. При
дослідженні та дачі висновку № 330
участь в комісії не приймав психолог,
не бралися до уваги показання свідків,
дослідження проводилося амбулаторно, а
не стаціонарно, що свідчить про
поверхневість дослідження. Враховуючи
наведене, суд першої інстанції
правильно не взяв до уваги акт № 330
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи.

Згідно з частиною 2 статті 213 ЦПК
України, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, яка правова норма
підлягає застосуванню до спірних
правовідносин (п. 4. ч. 1 ст. 214 ЦПК
України). Підставою позову є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги,
а не самі по собі посилання позивача на
певну норму закону, оскільки із
положення наведених вище норм закону
слідує, що тільки суд вирішує, яку
правову норму необхідно застосовувати.

Ураховуючи наведене, необґрунтованими
є також посилання апелянта на те, що
рішення суду є незаконним, оскільки
позов обґрунтовувався позивачем з
посиланням на статті 215, 321 та 226 ЦК
України, а рішення суду ґрунтується на
застосуванні статті 225 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на законі та на висновки
суду першої інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За наведених вище обставин, колегія
суддів доходить висновку, що суд першої
інстанції дав належну оцінку всім
обставинам і доказам у справі в їх
сукупності та ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстави
для його скасування відсутні й
апеляційну скаргу на оскаржене рішення
необхідно відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1
ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кам'янка-Бузького районного
суду Львівської області від 24 вересня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Курій Н.М.

Судді:
Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.