Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/2060/14
Головуючий у 1 інстанції: Сидоренко Ю.В.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Бондаря М.С.

Суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської
А.В.

При секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі
територіального відокремленого
безбалансового відділення № 10007/0265
філії Запорізького обласного
управління Акціонерного Товариства
«Державний ощадний банк України» на
рішення Василівського районного суду
Запорізької області від 18 березня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі
територіального відокремленого
безбалансового відділення № 10007/0265
філії Запорізького обласного
управління Акціонерного Товариства
«Державний ощадний банк України» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору: Приватне
підприємство «Зернодар», про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
виселення з житлового приміщення зі
зняттям з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2013 року ПАТ «Державний
ощадний банк України» в особі ТВБВ №
10007/0265 філії Запорізького обласного
управління Акціонерного Товариства
«Державний ощадний банк України»
звернулося до суду з позовом, який в
подальшому уточнили, до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, про звернення стягнення
на предмет іпотеки, виселення з
житлового приміщення зі зняттям з
реєстраційного обліку.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначає, що 27.07.2007 року між ВАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі філії Орджонікідзевське
відділення № 7717 м.Запоріжжя та
Приватним підприємством «Зернодар»
був укладений Договір відновлювальної
кредитної лінії № 10, згідно з умовами
якого Банк надав Позичальнику ПП
«Зернодар» кредит в розмірі 650000
гривень зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 18,00
% на рік.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за договором
відновлювальної кредитної лінії № 10
від 27.07.2007 року, між Банком та ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_7 був укладений іпотечний
Договір, відповідно до умов якого Банку
було передано належне ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на праві власності нерухоме майно, а
саме: квартира, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 та нежитлові будівлі,
що знаходяться в АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 та
належать ОСОБА_7

Станом на 23.05.2013 року у ПП «Зернодар»
перед AT «Ощадбанк» існує
заборгованість по кредиту в розмірі - 430
778,92 грн., яка позичальником ПП
«Зернодар» не погашається,
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконуються.

Позивач вимушений звернутися до
суду з даним позовом, в якому просить:
звернути стягнення на предмет іпотеки
за іпотечним договором від 27 липня 2007
року - квартиру, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про
право власності на житло, для
погашення боргових зобов'язань перед
ПАТ «Державний ощадний банк України» в
сумі 430778 гривень 92 копійки, з них:
заборгованість за кредитом в розмірі
284900,00 гривень, заборгованість за
відсотками в сумі 79244,19 гривень, пеня за
непогашення в строк основного боргу за
кредитом - 52136,70 гривень, пеня за
непогашення в строк процентів - 14498,03
грн.;

Визначити спосіб реалізації предмета
іпотеки - шляхом застосування
процедури продажу предмета іпотеки
установленої ст.38 Закону України «Про
іпотеку». Виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1 зі
зняттям з реєстраційного обліку в
Управлінні державної міграційної
служби України у Запорізькій області;
судові витрати покласти на
відповідачів.

Заперечуючи проти позову відповідачі
ОСОБА_3, ОСОБА_4 зазначили, що оскільки
юридична особа Приватне підприємство
«Зернодар» була ліквідовано, про що
свідчить запис про припинення
юридичної особи внесеного до Єдиного
державного реєстру 16.12.2013 року, тому на
час розгляду справи зобов"язання
боржника перед банком припинено
відповідно до вимог ст. 609 ЦК України у
зв'язку з припиненням основного
зобов"язання, відповідно до ст. ст. 17
Закону України «Про іпотеку» припинив
свою дію іпотечний договір.

Рішенням Василівського районного суду
Запорізької області від 18 березня 2014
року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі територіального відокремленого
безбалансового відділення № 10007/0265
філії Запорізького обласного
управління Акціонерного Товариства
«Державний ощадний банк України»
подало апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просять рішення
суду скасувати, та ухвалити нове, яким
позов задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, що
27.07.2007 року між ВАТ «Державний ощадний
банк України» в особі філії
Орджонікідзевське відділення № 7717
м.Запоріжжя та Приватним підприємством
«Зернодар» був укладений Договір
відновлювальної кредитної лінії № 10,
згідно з умовами якого Банк надав
Позичальнику ПП «Зернодар» кредит в
розмірі 650000 гривень зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 18,00 % на рік. , а позичальник -
повернути кредитні кошти та сплатити
проценти за користування кредитом на
умовах передбачених договором, у строк
до 27 липня 2010 року.

В забезпечення виконання
зобов'язань за договором
відновлювальної кредитної лінії № 10
від 27.07.2007 року, між Банком та ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_7 був укладений іпотечний
Договір, відповідно до умов якого Банку
було передано належне ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на праві власності нерухоме майно, а
саме: квартира, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 та нежитлові будівлі,
що знаходяться в АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 та
належать ОСОБА_7

Відповідно до ст.ст. 11, 629 ЦК
України договір є однією з підстав
виникнення зобов'язань та є
обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться
(ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України).

Статтею 530 ЦК України встановлено
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що станом на
23.05.2013 року у ПП «Зернодар» перед AT
«Ощадбанк» існує заборгованість по
кредиту в розмірі - 430 778,92 грн. з них:
заборгованість за кредитом в розмірі
284900,00 гривень, заборгованість за
відсотками в сумі 79244,19 гривень, пеня за
непогашення в строк основного боргу за
кредитом - 52136,70 гривень, пеня за
непогашення в строк процентів - 14498,03
грн.;

Відповідно до ст. 572 ЦК України в
силу застави кредитор (
заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником ( заставодавцем)
зобов"язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставного майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (
право застави).

Іпотека є застава нерухомого
майна, що залишається у володінні
заставодавця або третьої особи ( ч. 1 ст.
575 ЦК України)

Аналогічні положення передбачені
приписами ст. 1 Закону України "Про
іпотеку», що іпотека - це вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодаржатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника.

Іпотека має похідний характер
від основного зобов'язання і є дійсною
до припинення основного зобов'язання
або до закінчення строку дії
іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону
України "Про іпотеку").

Водночас судом встановлено, що
Постановою господарського суду
Запорізької області від 10.05.2011 року
Приватне підприємство «Зернодар»
визнано банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру ( а.с. 101).

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 11.12.2013 року по
справі № /11, яка залишена без змін
постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 12.02.2014 року
ліквідаційний баланс банкрута
приватне підприємство «Зернодар» та
звіт ліквідатора затверджені, банкрут
приватне підприємство «Зернодар»
-ліквідовано, провадження у справі
припинено ( а.с. 243-248).

Згідно довідки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 19.12.2013
року, державною реєстраційною службою
України 16.12.2013 року внесений запис про
припинення юридичної особи -
приватного підприємства «Зернодар», у
зв"язку з визнанням його банкрутом ( а.с.
240-242).

Юридична особа є такою, що
припинилася, з дня внесення до Єдиного
державного реєстру запису про її
припинення (ч. 2 ст. 104 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 609 ЦК
України зобов'язання припиняється
ліквідацією юридичної особи (боржника
або кредитора), крім випадків, коли
законом або іншими
нормативно-правовими актами виконання
зобов'язання ліквідованої юридичної
особи покладається на іншу юридичну
особу, зокрема за зобов'язаннями про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

В силу ч. 1 ст. 17 Закону України "Про
іпотеку" іпотека припиняється у разі
припинення основного зобов'язання або
закінчення строку дії іпотечного
договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК
України право застави припиняється у
разі припинення зобов"язання,
забезпеченого заставою.

Частина 3 с. 6 ЦК України
передбачає, що сторони в договорі
можуть відступити від положень актів
цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд. Сторони в договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо вказано про це, а також у
разі, якщо обов"язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їх змісту або
із суті відносин між сторонами.

З правового аналізу зазначених
норм права слідує, що припинення
юридичної особи у зв'язку з визнанням
її банкрутом, є підставою до припинення
іпотеки, яка має похідний характер від
основного зобов'язання і є дійсною до
припинення основного зобов'язання,
оскільки зобов'язання за кредитним
договором припиняються. При цьому,
ураховуючи імперативний характер
норми п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України,
зазначення в договорі застави інших
умов, за яких право застави у разі
припинення основного зобов"язання
залишається дійсним, слід вважати
нікчемним.

Отже, посилання апелянта на п. 4.4
розділу 4 договору іпотеки від 27.07.2007
року, що право застави припиняється при
виконанні зобов"язання у повному
обсязі є неприйнятними.

Зазначена правова позиція
викладена в постанові Верховного Суду
України від 11.09.13 у справі № 6-52цс13, яка
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковою для всіх судів України.

З вказаних обставин правильно
виходив суд першої інстанції
відмовляючи в задоволенні позову.

Враховуючи викладене, судом
першої інстанції на підставі
встановлених фактичних обставин,
з'ясовано дійсні права і обов'язки
сторін та правильно застосовано
матеріальний закон, що регулює спірні
правовідносини.

Доводи апеляційної скарги про те,
що на час звернення позивача з позовом
до суду юридичну особу Приватне
підприємство «Зернодар» не було
припинено, тому відсутні правові
підстави до припинення правовідносин
сторін за договором іпотеки № 1358 від 27
липня 2007 року, не заслуговують на увагу
суду, оскільки на час винесення рішення
судом першої інстанції юридичну особу
Приватне підприємство «Зернодар» вже
було припинено, що стало обґрунтованою
підставою до застосування судом
вказаних вище відповідних правових
наслідків.

Зазначена правова позиція
викладена в ухвалі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 вересня 2013 року у справі №
6-26357св13.

Суд дав оцінку наявним у справі
доказам за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, і
прийшов до обґрунтованого висновку про
відмову у задоволенні позову, в зв'язку
з чим підстав для зміни чи скасування
законного та обґрунтованого судового
рішення колегія суддів не вбачає, а
інші доводи апеляційної скарги є
неспроможними та не спростовують
висновків суду

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі
територіального відокремленого
безбалансового відділення № 10007/0265
філії Запорізького обласного
управління Акціонерного Товариства
«Державний ощадний банк України»
-відхилити.

Рішення Василівського районного суду
Запорізької області від 18 березня 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте вона
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: