Справа № 346/1820/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2014 року
м. Коломия

Коломийський міськрайонний
суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючого-судді
Хільчука І.І.,

секретаря
Олексюк Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в залі суду в м. Коломия
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2014 року позивач звернувся з
даним позовом до суду, мотивуючи його
тим, що житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
в АДРЕСА_1, належав на праві власності
колгоспного двору, головою якого був -
ОСОБА_3.

Станом на 01 липня 1990 року у даному
житловому будинку проживали: голова
двору - ОСОБА_3 та його дружина - ОСОБА_2.
Оскільки на час ліквідації колгоспних
дворів в господарстві проживало їх
двоє, то кожному з них належить по 1/2
частині житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
в АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що в
книзі реєстрації актів про смерть від 27
грудня 2011 року зроблено актовий запис
за № 17. Після його смерті відкрилась
спадщина, яка складається з 1/2 частини
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1

Померлий залишив заповіт, який 29
листопада 2010 року посвідчений
секретарем Ліснослобідської сільської
ради та зареєстрований в реєстрі за №
49, яким все своє майно заповів йому, що
підтверджується довідкою
Ліснослобідської сільської ради № 114
від 15 березня 2012 року.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв
по заповіту він, подавши заяву про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори 06 червня 2012 року.

З метою оформлення спадщини після
смерті ОСОБА_3 він звернувся до
державного нотаріуса в Першу
Коломийську районну державну
нотаріальну контору із заявою про
прийняття спадщини та видачу свідоцтва
про право на спадщину. У відповідності
до п.п. 4.18 Глави 10 Розділу II Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, нотаріус витребувала подати
правовстановлюючий документ на
будинковолодіння та документ, що
містить оцінку нерухомого майна
померлого. Однак отримати свідоцтво
про право на спадщину він не взмозі, в
зв'язку з із тим, що право власності
зареєстровано за померлим головою
колгоспного двору ОСОБА_3, а іншим
членам колгоспного двору їх частки не
виділено, та згідно ст. 346 ЦК України
право власності на частку померлого
голови двору припинилося з моменту
його смерті.

Оскільки він фактично прийняв
спадщину, то просить суд визнати за ним
право власності на спадкове майно, а
саме: житловий будинок та господарські
будівлі і споруди, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1

Позивач подав до суду заяву про розгляд
справи без його участі, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Відповідачка також подала до суду
заяву про розгляд справи без її участі,
проти позову не заперечує та
відмовляється від своєї частки в майні
колгоспного двору.

З'ясувавши обставини, на які позивач
посилається як на підставу своїх вимог,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок
з господарськими будівлями та
спорудами в АДРЕСА_1, належав на праві
власності колгоспного двору, головою
якого був - ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про право особистої
власності на жилий будинок від 15
вересня 1987 року /а.с.6/, випискою із
інвентаризаційної справи
Коломийського МБТІ від 15 лютого 2013 року
№ 45439 /а.с.7/ та довідкою
Ліснослобідської сільської ради № 114
від 15 березня 2012 року /а.с.11/.

Станом на 01 липня 1990 року у даному
житловому будинку проживали: голова
двору - ОСОБА_3 та його дружина - ОСОБА_2,
що підтверджується довідкою
Ліснослобідської сільської ради №114
від 15 березня 2012 року.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 із
змінами "Про судову практику у справах
за позовами про захист права приватної
власності" передбачено, що право
власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглось після
його припинення, мають ті члени двору,
котрі станом до 15 квітня 1991 року не
втратили частку в його майні. Розмір
частки члена двору визначається
виходячи з рівності часток усіх його
членів, включаючи неповнолітніх та
непрацездатних.

Таким чином, оскільки на час ліквідації
колгоспних дворів в господарстві
проживало їх двоє, то кожному з них
належить по 1/2 частині житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами в АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що в
книзі реєстрації актів про смерть від 27
грудня 2011 року зроблено актовий запис
за № 17 /а.с.12/. Після його смерті
відкрилась спадщина, яка складається з
1/2 частини житлового будинку,
господарських будівель та споруд, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

Померлий залишив заповіт, який 29
листопада 2010 року посвідчений
секретарем Ліснослобідської сільської
ради та зареєстрований в реєстрі за №
49, яким все своє майно заповів позивачу
/а.с.14/.

ОСОБА_1 прийняв по заповіту спадщину
після смерті ОСОБА_3, подавши 06 червня
2012 року заяву про прийняття спадщини до
нотаріальної контори /а.с.16/.

З метою оформлення спадщини після
смерті ОСОБА_3 позивач звернувся до
державного нотаріуса в Першу
Коломийську районну державну
нотаріальну контору із заявою про
прийняття спадщини та видачу свідоцтва
про право на спадщину. У відповідності
до п.п. 4.18 Глави 10 Розділу II Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, нотаріус витребувала подати
правовстановлюючий документ на
будинковолодіння та документ, що
містить оцінку нерухомого майна
померлого. Однак отримати свідоцтво
про право на спадщину він не взмозі, в
зв'язку з із тим, що право власності
зареєстровано за померлим головою
колгоспного двору ОСОБА_3, а іншим
членам колгоспного двору їх частки не
виділено, та згідно ст. 346 ЦК України
право власності на частку померлого
голови двору припинилося з моменту
його смерті /а.с.23/.

Відповідно до ст. 346, 347 ЦК України особа
може відмовитись від права власності
на майно, заявивши про це, або вчинивши
інші дії, які свідчать про її відмову
від права власності.

ОСОБА_2 відмовляється від своєї частки
в майні на користь позивача /а.с.19/ та не
заперечує щодо визнання права
власності на житловий будинок в-цілому
за ним.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою.

Оскільки позивач фактично прийняв
спадщину, а відповідачка не заперечує
проти позову та відмовляється від
своєї частки в майні, то суд приходить
до висновку, що необхідно визнати за
ОСОБА_1 право власності на спадкове
майно, а саме: житловий будинок та
господарські будівлі і споруди, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

На підставі ст.,ст. 16, 328, 346, 347, 392, 1222, 1234,
1268 ЦК України, п. 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 1995
року № 20 із змінами "Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності" та
керуючись ст.,ст. 130, 197 ч.2, 214-216, 218, 294 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
спадкове майно, а саме: житловий
будинок та господарські будівлі і
споруди, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Коломийський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Оригінал рішення зберігається в
матеріалах справи № 346/1820/14-ц.

Суддя: Хільчук І. І.