Броварський міськрайонний суд
№ справи 361/1844/13-ц
№ провадження 2/361/588/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 року Броварський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючої судді
Білик Г.О.

при секретарі
Гончар О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду м.Бровари
цивільну справу за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
в користуванні житлом та своїм майном
за місцем реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_2 про зобов'язання не
чинити йому перешкод у користуванні
жилим приміщенням, площею 11,7 кв.м. та
підсобними приміщеннями в квартирі
АДРЕСА_1 та його майном за місцем
реєстрації.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
він 27 грудня 1996 року був зареєстрований
у АДРЕСА_1, як член сім'ї співвласника
квартири ОСОБА_3, що доводиться йому
матір'ю, якій на той час належало 3/8
частини вказаної квартири. З дня свого
вселення до квартири, він почав
користуватись разом з ОСОБА_3
ізольованою кімнатою площею 11,7 кв.м.,
вони брали участь у витратах на
утримання будинку, прибудинкової
території та сплачували комунальні
платежі.

Як стверджує позивач, згодом в дану
квартиру вселилась сім'я ОСОБА_2, який
набув, право власності на частину
вказаної квартири за договором
дарування. І з того часу їх з матір'ю
життя у вказаній квартирі стало
«нелегким», між сім'ями виникали
постійні конфлікти. А 26 вересня 2002 року
повернувшись до квартири, вони виявили
на сходовій клітині металеву
перегородку, що була замкнута на замок
та перекривала вхід до їхньої та
сусідньої квартир. Внаслідок таких дій
відповідача, позивач був позбавлений
можливості користуватись квартирою та
особистими речами, які там залишилися.
Перелік майна міститься в додатках до
позовної заяви (а.с. 109-110).

Всі його намагання вирішити вказаний
спір, шляхом звернення до працівників
міліції, прокуратури,
житлово-експлуатаційної організації м.
Бровари, інших установ та посадових
осіб виявилися марними, а тому він
звернувся до суду із вказаним позовом з
метою захисту своїх житлових прав.

В судовому засіданні представник
позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_3, позовні вимоги підтримала,
просила їх задовольнити , пояснення
надала аналогічні викладеним в тексті
позовної заяви.

Представник відповідача за зустрічним
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4, проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_1
заперечувала в повному обсязі та
просила відмовити в їх задоволенні,
посилаючись на те, що відповідно до
рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 27 грудня 2004
року було припинено право власності
ОСОБА_3 на 3/8 частини квартири АДРЕСА_1,
а власником всієї квартири став ОСОБА_2
А тому, усунення перешкод у
користуванні ОСОБА_1 спірною кімнатою
буде порушувати його права, як власника
квартири. Крім того, зауважила, що на
час вселення у грудні 1999 року квартира
була вільна від будь-яких речей
позивача за зустрічним позовом.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, повно і всебічно з'ясувавши
обставини в справі, об'єктивно
дослідивши докази, що мають юридичне
значення для розгляду справи та
вирішення спору по суті, суд приходить
до наступних висновків.

Судом було встановлено, що згідно
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 14.04.1995 року ОСОБА_3 була
власником 3/8 частини квартири АДРЕСА_1.
З 1996 року, за її згоди, в даній квартирі
зареєстрований її син - позивач за
зустрічним позовом ОСОБА_1, що
підтверджується довідкою форми №3,
виданої «ЖЕК №1» від 20 квітня 2004 року
№882.

Згідно рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 27 грудня 2004 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа -
ОСОБА_1 про припинення права на частку у
спільному майні та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 ОСОБА_6
про визнання договорів дарування
недійсними позов задоволено: припинено
право ОСОБА_3 на 3/8 частини квартири
АДРЕСА_1, зі сплатою грошової
компенсації на належну їй частку в
розмірі 47 308 грн.; визнано ОСОБА_2
власником всієї квартири, а зустрічний
позов залишено без задоволення.

Відповідно до ст.156 ЖК України члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

В ході розгляду справи судом було
встановлено, що питання про право
користування ОСОБА_1 спірним жилим
приміщенням відповідно до норм
житлового та цивільного законодавства
(ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК
України) не вирішувалось, тобто його
право на користування житлом зі зміною
власника не припинилось.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи та було встановлено в ході
розгляду справи, ОСОБА_1 дійсно
чинились перешкоди у користуванні ним
жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1. В
суді був підтверджений факт
встановлення металевої перегородки на
сходовій клітині, що перекрила вхід до
житла позивача за зустрічним позовом
та не надання ключів від неї. Дані
обставини також підтверджується
неодноразовими скаргами позивача та
його представника до органів міліції,
житлово-експлуатаційної організації м.
Бровари та інших органів та посадових
осіб, що наявні в матеріалах справи.

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку щодо
обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1
про усунення перешкод у користуванні
жилим приміщенням, площею 11,7 кв.м. та
підсобними приміщеннями в квартирі
АДРЕСА_1,

При цьому , суд не бере до уваги
послання представника відповідача за
зустрічним позовом на те, що ОСОБА_2, як
повноправний власник квартири, може не
допускати ОСОБА_1 до спірної квартири,
так як його право на користування
спірним житлом не було припинено у
встановленому законом порядку.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11
грудня 2003 року «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Отже, у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном, власник
має право вимагати усунення
відповідних перешкод, зокрема, шляхом
зняття особи з реєстрації місця
проживання, пред'явивши разом з тим
одну із таких вимог: 1) про позбавлення
права власності на житлове приміщення;
2) про позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.

Проте право ОСОБА_1 на користування
жилим приміщенням за місцем своєї
реєстрації у спірному житлі залишилось
незмінним з моменту вселення, а тому
він має право безперешкодно ним
користуватись ним і на даний час, так як
згідно ст. 9 Житлового Кодексу ніхто
не може бути виселений із займаного
житлового приміщення або обмежений у
користуванні ним інакше як із підстав в
порядку передбачений законом.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 05лютого 2007
року, що набрало законної сили, по
справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_7 про вселення,
встановлення порядку користування
жилим приміщенням, відшкодування
моральної та матеріальної шкоди було
встановлено те, що на момент вселення
відповідача ОСОБА_2, до квартири
АДРЕСА_1, в ній не залишалося особистих
речей відповідачів.

За таких обставин, з урахуванням того,
що позивачем та його представником, в
порушення норм ст. 60 ЦПК України, не
було надано суду належних та
допустимих доказів того, що вказане в
додатках до позовної заяви майно, яким
нібито перешкоджає користуватись
відповідач, дійсно залишалось у
спірному житловому приміщенні. А тому,
суд приходить до висновку щодо
необґрунтованості позовних вимог
ОСОБА_1 про усунення перешкод в
користуванні його майном за місцем
його реєстрації.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 11, 16, 405, ЦК України; ст.ст. 116, 156, 71, 72
ЖК України; ст. 7 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання» від 11 грудня 2003 року;
ст.ст. 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зобов'язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1
перешкод у користуванні жилим
приміщенням, площею 11,7 кв.м. та
підсобними приміщеннями в квартирі
АДРЕСА_1 та його майном за місцем
реєстрації, - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди
ОСОБА_1 в користуванні житловою
кімнатою площею 11,7 кв.м. та підсобними
приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1.

В іншій частині позову, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Броварський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Г. О. Білик