Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року Фрунзенський
районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Шевченко Г.С.,

за участю секретаря - Рало Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2,
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра», третя особа:
Фрунзенський відділ державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції, про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із вказаним позовом та просила
визнати таким, що не підлягає виконанню
і скасувати виконавчий напис, вчинений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 29 травня
2013 року, зареєстрований в реєстрі за №
3242.

В обґрунтування своїх вимог зазначила,
що виконавчий напис не підлягає
виконанню, з наступних підстав:

1. Визначена у виконавчому написі сума
не є безспірною, оскільки строк, за який
провадиться стягнення за виконавчим
написом, - з 05.09.2006 року по 24.10.2012 року,
тобто нотаріус вчинив виконавчий напис
в порушення п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів» поза
межами строку позовної давності.

2. 28.02.2013 року ПАТ «КБ «Надра» звернулося
до Фрунзенського районного суду м.
Харкова із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором від 05.09.2006 року
станом на 18.02.2013 року в загальній сумі 289
296,80 грн. ОСОБА_1, у свою чергу,
звернулася із зустрічним позовом до
банку про визнання кредитного договору
недійсним. Справа зараз на стадії
розгляду.

3. Дії нотаріуса по встановленню
гривневого еквіваленту є незаконними.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «КБ
«Надра» позов не визнала та зазачила,
що строк позовної давності не
пропущений, оскільки переривався
періодичними платежами ОСОБА_1
Позивачка суму заборгованість не
оспорює, тому, підстав для задоволення
позову немає. Також вказала, що Закон
України «Про нотаріат» не містить
заборони нотаріусу визначати
заборгованість у гривневому
еквіваленті.

Відповідач приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 позовні
вимоги не визнала, надала суду письмові
заперечення, у яких зазначила, що
позивачка не обґрунтувала відсутності
заборгованості або наявності боргу в
меншому розмірі, не вказала сум, що нею
були сплачені, не підтвердила факт
погашення заборгованості, отже, ніяк не
спростувала розмір заборгованості,
зазначений у виконавчому написі.
Вчинення виконавчого напису 29.05.2013 р.
Здійснено з дотриманням вимог чинного
законодавства, в межах строків
позовної давності. Встановлення
гривневого еквіваленту у виконавчому
написі вважає правомірним. Просила
розглянути справу за її відсутності.

Представник третьої особи
Фрунзенського ВДВС ХМУЮ при вирішенні
спору посилався на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши
письмові докази, приходить до
наступного висновку.

Судом встановлено та не
оспорюється сторонами те, що 05 вересня
2006 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1
було укладено кредитнийдоговір №
6/4/2006/840-К1231, відповідно до якого Банк
наддав Позичальнику кредит у сумі 11 500,00
доларів США. У той же день ВАТ «КБ
«Надра» та ОСОБА_1 з метою забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором уклали договір іпотеки,
згідно якого Позичальником передано
Банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості ОСОБА_1 за кредитним
договором № 6/4/2006/840-К1231 від 05.09.2006 року,
станом на 24.10.2012 року позивачка має
заборгованість перед Банком в розмірі
13 368,75 доларів США (загальна
заборгованість) та 15 707,36 грн. (комісія).
(а.с. 66-68)

Порядок вчинення нотаріусом
виконавчих написів встановлюється
ст.ст. 87, 88 Закону України «Про
нотаріат», Порядком вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженим наказом Міністерства
юстиції України від 22.02.2012 № 296/5,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595.

Статтею 88 Закону України «Про
нотаріат» передбачені умови вчинення
виконавчих написів, згідно яких
нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо
подані документи підтверджують
безспірність заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається
виконавчий напис, законом встановлено
інший строк давності, виконавчий напис
видається у межах цього строку.

Відповідно до ст. 87 цього Закону
перелік документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що виконавчий напис
нотаріусом був вчинений на підставі
документів, що підтверджують
безспірність порядку стягнення,
перелік яких затверджений постановою
КМУ від 29.06.1999 р. № 1172: нотаріально
посвідченого договору іпотеки від
05.09.2006 р., розрахунку заборгованості за
кредитним договором від 05.09.2006 р. станом
на 24.10.2012 р. в межах строку позовної
давності та інших документів.

Посилання представника позивача на те,
що нотаріус не мав права вчиняти
виконавчий напис від 29.05.2013 року за
строк, що настав раніше, ніж 30.05.2010 року,
оскільки на цей час сплинув строк
позовної давності, спростовуються
матеріалами справи, зокрема
розрахунком заборгованості за
кредитним договором, з якого
вбачається, що останній платіж був
здійснений ОСОБА_1 31.08.2011 року.

Щодо встановлення нотаріусом у
виконавчому написі гривневого
еквіваленту, суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Згідно ст. 89 Закону України «Про
нотаріат» у виконавчому написі повинні
зазначатися суми, що підлягають
стягненню, або предмети, які
підлягають витребуванню, в тому числі
пеня, проценти, якщо такі належать до
стягнення.

Відповідно до вимог ст. 533 ЦК України
грошове зобов'язання має бути виконане
у гривнях. Якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

Таким чином, встановлення у
виконавчому написі гривневого
еквіваленту відповідає вимогам
чинного законодавства.

Щодо доводу позивача про те, що на
розгляді Фрунзенського районного суду
м. Харкова знаходиться справа за
позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Надра» про
визнання кредитного договору
недійсним, то Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у пункті 7 постанови від 30.03.2012
року № 5 роз'яснив, що зобов'язання
припиняється з підстав, передбачених
договором або законом (частина перша
статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема,
зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Наявність виконавчого напису
нотаріуса, вчиненого за невиконання
кредитного договору, за відсутності
реального виконання боржником свого
зобов'язання, не свідчить про
припинення договірних правовідносин
сторін й не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання ним
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання процентів
за користування кредитом і пені,
передбачених договором за несвоєчасну
сплату кредиту.

З урахуванням викладеного, суд не
знаходить підстав для визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню та його скасування.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2,
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра», третя особа:
Фрунзенський відділ державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції, про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги через Фрунзенський
районний суд м. Харкова. Особами, які
брали участь у справі, але не були
присутніми у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення може
бути подана апеляційна скарга протягом
10 днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя -