РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17538/13-ц

пр. № 2/759/723/14

30 квітня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва

у складі: головуючого-судді
Петренко Н.О.

при секретарі
Довгаленко К.А., Литвиненко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: П`ята Київська державна
нотаріальна контора Головного
управління юстиції в м. Києві про
визнання заповіту недійсним

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом мотивуючи свої вимоги тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати сторін
ОСОБА_3, яка 06.06.1991р. уклала заповіт на
користь відповідачки ОСОБА_2 Вважає, що
ОСОБА_3 не мала наміру на оформлення
заповіту на відповідачку, не могла
вчинити цю дію за станом здоров`я. З
нотаріусів для оформлення заповіту
додому ніхто не приходив. З усього
вбачається що підпис в заповіті від
імені ОСОБА_3 кимось підроблено.
Просить визнати недійсним заповіт від
06.06.1991р., укладений від імені ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2.

Позивач та представники позивача в
судовому засіданні позов підтримали
та просили його задовольнити мотивуючи
тим, що відповідно до довідки № 59/1934 від
10.09.2013р. в провадженні СВ 3-го відділу
міліції з обслуговування мікрорайону
"Нивки" Шевченківського РУГУ МВС
України в м. Києві перебувають
матеріали кримінального провадження,
внесеного до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000934 від 19.01.2013р.
за ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358
КК України, щодо підроблення
документів. Під час розслідування
даного кримінального провадження було
встановлено, що в невстановлений
розслідуванням даті, часу та місті,
невстановлена особа підробила Заповіт
від імені ОСОБА_3 щодо заповідання
всього майна на ім`я ОСОБА_2 від 06.06.1991р.
Розслідування по даному кримінальному
провадженню триває.

Відповідачка та представники
відповідача в судовому засіданні
заперечували проти задоволення позову
посилаючись на те, що ще за життя її
матір ОСОБА_3 за власним бажанням
склала заповіт на користь ОСОБА_2
Згідно висновків почеркознавчої
експертизи, проведеної
Науково-дослідним
експертно-криміналістичним центром
ГУМВС України в м. Києві, яка
знаходиться в матеріалах
кримінального провадження, вирішити
питання щодо виконання рукописного
тексту та підпису на заповіті від імені
ОСОБА_3 від 06.06.1991р. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
не виявилось можливим. Матір
відповідачки за власним бажанням
запросила нотаріуса та за власною
волею підписала заповіт на користь
відповідачки. Просять відмовити в
задоволенні позову.

Представник третьої особи П`ятої
Київської державної нотаріальної
контори Головного управління юстиції в
м. Києві в судове засідання не з`явився,
про день та час слухання справи
повідомлений належним чином, причини
неявки суду невідомі.

Допитана в судовому засіданні у якості
свідка ОСОБА_4 пояснила, що вона є
сусідкою сторін, разом з ОСОБА_3
працювала в дитячому садочку та жила по
сусідству, додому до них не ходила. Була
присутня на похоронах чоловіка ОСОБА_3,
остання була неадекватна, сиділа в
кріслі та була безучасна. ОСОБА_3 жила
разом із сином та його сім`єю. Донька
заповідачки жила окремо в новому домі.
Свідок чула про те, що ОСОБА_3 зробила
заповіт на доньку.

Допитана в судовому засіданні у якості
свідка ОСОБА_5 пояснила, що вона жила
поряд та була на похоронах ОСОБА_6
ОСОБА_3 винесли на стулі в двір, вона
сиділа відсторонена та було видно, що
вона не розуміла що трапилося. На
поминках ОСОБА_3 за столом не була.
Свідок чула від самої відповідачки про
те, що у неї є заповіт від матері.

Допитаний в судовому засіданні у
якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що він
підтримував стосунки з родиною, був на
поминках 9 днів. ОСОБА_3 сиділа в кріслі,
не реагувала на привітання, погляд у
неї був відсторонений, було видно, що
вона нічого не розуміє та ні на кого не
реагує. На привітання не відповіла та
не впізнала свідка, хоча вони багато
років дружили. Стіл на 9 днів був
накритий у дворі. Позивач ОСОБА_1 є його
вихованцем.

Допитана в судовому засіданні у якості
свідка ОСОБА_8 пояснила, що вона є
подругою відповідачки ОСОБА_2, з братом
ніколи не спілкувалася. ОСОБА_3
останній раз бачила в день смерті її
чоловіка та на 9 днів. ОСОБА_3
привіталася, приймала співчуття та
говорила з людьми, було видно, що вона
розуміє що трапилося та що
відбувається навколо неї. Була один раз
в лікарні на Печерську, говорила про
село та рослини, які там ростуть. ОСОБА_2
постійно її доглядала та була з нею.
ОСОБА_3 хотіла додому виписатись,
побачити свої квіти. На 9 днів стіл був
накритий в домі і ОСОБА_3 сиділа в
кріслі осторонь.

Допитаний в судовому засіданні у
якості свідка ОСОБА_9 пояснив, що він є
чоловіком відповідачки. ОСОБА_3 бачив
на похоронах чоловіка, вона сиділа в
тіньку, її стан був задовільний, була
абсолютно нормальною, в кімнаті стояла
біля труни, говорила щось померлому та
була пригнічена горем. В якийсь день
приїхав на обід, в дворі стояли люди
(сусіди) і дружина сказала, що у мами
нотаріус спілкується з мамою. Брата
ОСОБА_1 та його дружину в той день не
бачив. Один раз провідував в лікарні,
просила щоб забрали додому. Свідок не
знає хто запрошував нотаріуса, про
наявність заповіту дізнався після
смерті ОСОБА_3 На похоронах і на 9 днів
накривався стіл у дворі.

Допитана в судовому засіданні у якості
свідка ОСОБА_11 пояснила, що вона є
нотаріусом та посвідчувала
оспорюваний заповіт. Обставин справи в
подробицях не пам'ятає, оскільки минуло
23 роки. Перед посвідченням заповіту
розмовляла з заповідачем та
переконалася в дієздатності
заповідача. Оспорюваний заповіт
посвідчувався на дому, оскільки
заповідачка хворіла. Виклик на дім
реєструвався в книзі викликів, хто
робив виклик не пам'ятає. При
посвідченні заповіту перевіряла
паспорт заповідача.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представників позивача, відповідача,
представників відповідача, пояснення
свідків, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Цивільного
кодексу України правочин, який
дієздатна фізична особа вчинила у
момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними, може бути визнаний
судом недійсним за позовом цієї особи,
а в разі її смерті - за позовом інших
осіб, чиї цивільні права або інтереси
порушені.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3
померла ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про смерть від 19.07.1991р.

06.06.1991р. державним нотаріусом П`ятої
Київської державної нотаріальної
контори був посвідчений заповіт від
імені ОСОБА_3, яка заповіла ОСОБА_2 все
своє майно, яке буде належати їй на день
її смерті, де б воно не знаходилось та з
чого б воно не складалося, взагалі все
те, на що вона буде мати право за
законом.

Згідно акту амбулаторної посмертної
комісійної судово-психіатричної
експертизи № 682 від 21.08.2013р. «на момент
составления и подписания завещания
06.06.1991г. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
обнаруживала признаки Органического
поражения головного мозга сосудистого
генеза с интеллектуально-мнестическим
снижением (согласно МКБ-10: F07.8), степень
выраженности которого определить не
представляется возможным. В связи с
тем, что на момент составления и
подписания 06.06.1991г. ОСОБА_3 обнаруживала
признаки Органического поражения
головного мозга сосудистого генеза с
интеллектуально-мнестическим
снижением, степень выраженности
которого определить не представляется
возможным - решить вопрос о том,
осознавала ли она тогда свои действия и
могла ли ими руководить - также не
представляется возможным.

Згідно ст.ст. 1233, 1234 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї
смерті. Право на заповіт має фізична
особа з повною цивільною дієздатністю.
Право на заповіт здійснюється
особисто.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Як вбачається з матеріалів справи
спадкодавець ОСОБА_3 на випадок своєї
смерті зробила розпорядження на все
своє майно на користь ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано доказів на
підтвердження своїх вимог, не надано
відомостей про стан кримінального
провадження щодо підроблення підпису
заповідача та на якій стадії воно
знаходиться, у зв'язку з чим вимоги
позивача не обґрунтовані на законі та
не підтверджені матеріалами справи, а
відповідно є такими, що не підлягають
задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
202, 215, 225, 1233,1234 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2, третя особа: П`ята Київська
державна нотаріальна контора
Головного управління юстиції в м. Києві
про визнання заповіту недійсним.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя: