УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Червинської М.Є.,
Лесько А.О., Черненко
В.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання права власності та
поділ майна подружжя за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду Львівської області від 17 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання
права власності та поділ майна
подружжя, та з урахуванням уточнень
просив суд визнати об'єктом права
спільної сумісної власності сторін
магазин площею 184,3 кв.м, склад площею 46,0
кв.м та вбиральню, які знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1; приміщення магазину
«1-2» площею 55,4 кв.м, в м. в АДРЕСА_2;
магазин площею 670,4 кв.м в АДРЕСА_3, а
також визнати за ним та відповідачем
право власності по 12 ідеальній
частині зазначеного нерухомого майна.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що з
18 липня 1995 року він перебував у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем,
який на даний час розірваний. Він є
засновником МПП «Левант». Під час
перебування у шлюбі, згідно договорів
купівлі-продажу, у яких покупцем
виступило МПП «Левант», придбане
нерухоме майно, яке відповідно до норм
СК України як майно, яке набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності. Оскільки
на даний час сторони не можуть
досягнути згоди щодо поділу спільного
майна, позивач просив позов
задовольнити.

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 13 вересня
2013 року позов ОСОБА_4 задоволено.
Визнано об'єктом права спільної
сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5
магазин площею 184,3 кв.м, склад площею 46,0
кв.м та вбиральню літ. «В», які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.;
приміщення магазину «1-2», площею 55,4
кв.м, яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2; магазин площею 670,4 кв.м, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.
Визнано за ОСОБА_4 право власності на
Ѕ ідеальну частину магазину
площею 184,3 кв.м, Ѕ ідеальну частину
складу площею 46,0 кв.м та Ѕ частину
вбиральні літ. «В», які знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1; Ѕ ідеальну частину
приміщення магазину площею 55,4 кв.м, яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; Ѕ
ідеальну часину магазину площею 670,4
кв.м, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_3. Визнано за ОСОБА_5 право
власності на Ѕ ідеальну частину
магазину площею 184,3 кв.м, Ѕ
ідеальну частину складу площею 46,0 кв.м
та Ѕ частину вбиральні літ. «В», які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1; Ѕ
ідеальну частину приміщення магазину
площею 55,4 кв.м, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2; Ѕ ідеальну часину
магазину площею 670,4 кв.м, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 17 грудня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
судового рішення в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Стаття 57 СК України визначає перелік
видів особистої приватної власності
одного із подружжя та підстави її
набуття.

Підстави набуття права спільної
сумісної власності подружжя (тобто
перелік юридичних фактів, які
складають підстави виникнення права
спільної сумісної власності на майно
подружжя) визначені в ст. 60 СК України.

За змістом цієї норми майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловіку на праві спільної
сумісної власності.

Таким чином, належність майна до
спільної сумісної власності подружжя
визначається не тільки фактом
придбання його під час шлюбу, але і
спільністю участі подружжя коштами або
працею в набутті майна. Тобто,
застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК
України) та визнаючи право спільної
сумісної власності подружжя на майно,
суд повинен встановити не тільки факт
набуття майна під час шлюбу, але й той
факт, що джерелом його набуття є
спільні сумісні кошти або спільна
праця подружжя.

Апеляційний суд, на підставі доказів,
наданих сторонами й належним чином
оцінених судом (ст. 212 ЦПК України),
відмовляючи в позові обґрунтовано
виходив із того, що нерухоме майно
придбане МПП «Левант», засновником
якого є позивач, хоча й придбане під час
перебування останнім у любі із ОСОБА_5,
але не за спільні кошти подружжя, а за
кошти, що одержані підприємством
внаслідок здійснення господарської
діяльності.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення суду, не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 17 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
М.Є. Червинська

А.О. Лесько

В.А. Черненко