Номер провадження 2/522/1349/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 17» квітня 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - судді Суворової О.В.

при секретарі - Бондаренко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2, у якій просив суд
з'ясувати, чи має право ОСОБА_2
забороняти йому користуватись сходами,
чи є у ОСОБА_2 проект демонтажу та
проект відновлення сходів, чи є у
ОСОБА_2 документи на право власності на
сходи, які докази його вимог щодо
відновлення евакуаційного ходу за його
рахунок є у ОСОБА_2, зобов'язати ОСОБА_2
відшкодувати йому моральну шкоду у
розмірі 1 гривні, а також відшкодувати
судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що відповідач
перешкоджав йому у вивантаженні
будівельних матеріалів через запасний
евакуаційний вихід його квартири по
сходам, які відповідач вважав своєю
власністю. Звернення до органів
міліції результатів не дали. Крім того,
відповідачем була розповсюджена
інформація про те, що позивач добивався
відновлення запасного евакуаційного
виходу з його квартири за рахунок
відповідача. У зв'язку із цим позивач
був вимушений звернутись до суду.

Ухвалою суду від 17 квітня 2014 позовні
вимоги у частині відшкодування
моральної шкоди було залишено без
розгляду.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав, просив позов
задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти
задоволення позову заперечував, просив
відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, суд
вважає, що рішення у справі необхідно
постановити із відмовою у задоволенні
позову. Судом встановлені наступні
фактичні обставини на підставі наявних
у матеріалах справи доказів.

8 липня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Портофранківського ВМ Приморського РВ
ОМУ ГУМВС України в Одеській області із
скаргою про те, що відповідач
перешкоджав йому у вивантаженні
будівельних матеріалів через запасний
евакуаційний вихід його квартири по
сходам, які відповідач вважав своєю
власністю.

З висновку по розгляду матеріалу ЖЄО №
7401 від 27 липня 2013 року, складеного
дільничним інспектором міліції
Портофранківського ВМ Приморського РВ
ОМУ ГУМВС України в Одеській області,
вбачається, що в ході розгляду
зазначених матеріалів був опитаний
ОСОБА_2, який пояснив, що між ним та
ОСОБА_1 виникли неприязні стосунки,
тому що ОСОБА_1 вимагає, щоб ОСОБА_2
відновив сходи за свої кошти до
третього поверху аварійного виходу
ОСОБА_1, від чого ОСОБА_2 відмовляється.

З листа Портофранківського ВМ
Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області № 467/ від 7 жовтня 2013
року вбачається, що в ході перевірки
встановлено, що сходи, які розташовані
між лівостороннім та правостороннім
флігелями будинку АДРЕСА_1 , перебували
в аварійному стані, були в подальшому
демонтовані та відремонтовані за
власні кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з входом
до квартир НОМЕР_1 та НОМЕР_2 відповідно.
Також перевіркою встановлено, що
ОСОБА_1 в ремонті сходів ніякої участі
не приймав, у зв'язку із чим ОСОБА_2
заперечував проти того, щоб ОСОБА_1
вивантажував та завантажував
будівельні матеріали по цим сходам.

Судом також встановлено, що рішенням
апеляційного суду Одеської області від
13 травня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до КП «ЖКС «Порто-Франківський»
про визнання бездіяльності незаконною,
зобов'язання відновити пожежну драбину
до 3-го поверху будинку АДРЕСА_1,
стягнення моральної шкоди, було
зобов'язано КП «ЖКС
«Порто-Франківський» відновити
пожежну драбину до 3-го поверху будинку
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України,
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України,
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: 1)
визнання права; 2) визнання правочину
недійсним; 3) припинення дії, яка
порушує право; 4) відновлення становища,
яке існувало до порушення; 5) примусове
виконання обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Таким чином, вимоги щодо з'ясування
певних обставин, заявлені у якості
позовних вимог у порядку цивільного
судочинства не є належним способом
захисту прав та не відповідає меті
судового захисту у порядку цивільного
судочинства.

Суд зауважує, що з'ясування таких
обставин, збирання відповідних доказів
є конкретною процесуальною дією, яка
може бути здійснення в порядку
забезпечення доказів.

Так, у відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 133 ЦПК
України, особи, які беруть участь у
справі і вважають, що подання потрібних
доказів є неможливим або у них є
складнощі в поданні цих доказів, мають
право заявити клопотання про
забезпечення цих доказів. До
клопотання про забезпечення доказів
додається документ про сплату судового
збору.

Способами забезпечення судом доказів є
допит свідків, призначення експертизи,
витребування та (або) огляд доказів, у
тому числі за їх місцезнаходженням. У
необхідних випадках судом можуть бути
застосовані інші способи забезпечення
доказів.

За заявою заінтересованої особи суд
може забезпечити докази до
пред'явлення нею позову.

Збирання та надання до суду доказів у
відповідності до ст. 60 ЦПК України є
процесуальним обов'язком сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
здійсненню якого згідно, зокрема, ст. 10
ЦПК України суд сприяє за допомогою
відповідних процесуальних механізмів,
а не шляхом винесення рішення по суті
справи, яке повинно мати конкретний
матеріально-правовий характер.

Таким чином, вимоги позивача, які
заявлені ним як спосіб захисту
порушеного (невизнаного, оспорюваного)
права не мають матеріально-правового
характеру, є необґрунтованими та
такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 11, 58-60, 209, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

О.В.Суворова

17.04.2014