Справа № 427/9961/13-ц
Провадження № 2/427/301/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2014 рокуСвердловський міський суд ,
Луганської області

у складі: головуючого судді
Олейнікової Г.М.

при секретарі
Поляковій І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Свердловська
справу за позовом Луганського
обласного комунального
спеціалізованого
теплозабезпечуючого підприємства
«Луганськтеплокомуненерго« до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
надані послуги по центральному
опаленню та гарячому
водопостачанню, -

В С Т А Н
О В И В :

Позивач звернувся з позовом і в
обгрунтування позовних вимог пояснив,
що Луганське обласне комунальне
спеціалізоване теплозабезпечуюче
підприємстві
«Луганськтеплокомуненерго» (далі -
ЛОКСТП «Луганськтеплокомуненерго») є
об'єктом спільно власності
територіальних громад області,
управління яким здійснює Луганська
обласна рада згідно рішення Луганської
обласної ради від 21.08.2003 № 9/31.

ЛОКСТП «Луганськтеплокомуненерго»
(далі - позивач) здійснювало свою
господарську діяльність з метою
теплопостачання житлового фонду,
державних бюджетних організацій,
комунально-побутових та інших
споживачів у м. Свердловськ, Луганської
області.

ЛОКСТП «Луганськтеплокомуненерго» до
квітня 2007 року надавало ОСОБА_1, як
абоненту, згідно облікового рахунку №
НОМЕР_1, який присвоєнні відповідно до
"Правил користування тепловою
енергією", котрі затверджені наказом
Міністерстві енергетики і
електрифікації СРСР від 6 грудня 1981
року № 310, послуги з теплопостачання в
займаному житловому приміщенні за
адресою: АДРЕСА_2. Відповідач повинен
був здійснювати сплату спожитих
послуг. Позивач належним чином
виконував свої обов'язки у повному
обсязі, а відповідач ухилявся від
виконанню своїх обов'язків перед
позивачем, в результаті чого
утворилась заборгованість.

Ст. 218 Цивільного кодексу України
передбачено, що правочин для якого
передбачені обов'язкова письмова
форма, але вона не дотримана,
вважається лише в тому випадку якщо це
прямо передбачено в законі. У
відношенні договорів про надання
житлово - комунальних послуг
застереження про недійсність договору
в разі не додержання письмової форми
немає. Звідси випливає, що договір може
бути укладений в усній формі, зокрема
шляхом прийняття послуги. Договір
вважається дійсним, доки не буде
встановлено інше в судовому порядку
(ст. 204 Цивільного кодексу України).

Позивач звертає увагу суду, що доказом
відносно надання послуг відповідачу є
також надання інформації по обліковому
рахунку, котра ведеться відповідно до
"Правил користування тепловою
енергією", які затверджені наказом
Міністерства енергетики і
електрифікації СРСР від 6 грудня 1981
року № 310, а саме - зворотна відомість,
котра додана до позову.

Станом на 01.10.2013 заборгованість
відповідача за надані послуги
теплопостачання складає: 1780,38 грн.

Так, не сплата вартості наданих послуг
є порушенням норм чинного
законодавства, оскільки згідно до ч. 6
ст.19 Закону України № 2633-ІУ від 02.06.2005
«Про теплопостачання», споживач
повинен здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

У відповідності до вимог ст. 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання і
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Проведення розрахунку інфляційних
нарахувань відбувається відповідно до
листа ВСУ України від 03.04.1997р. №62-97р
"Рекомендації відносно порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових рішень".

Враховуючи вищевикладене, позивач
змушений нарахувати боржнику суму
заборгованості, з урахуванням індексу
інфляції за весь час прострочення (який
встановлюється Державним комітетом
статистики України та щомісячно
публікується у офіційних засобах
масової інформації, наприклад у газеті
центральних органів виконавчої влади
«Урядовий кур'єр», а також три проценти
річних від простроченої суми згідно ч. 2
ст. 625 Цивільного кодексу України.

Загальна сума заборгованості складає
2331,80 грн., яка обчислювалась,
враховуючи: суму основного боргу - 1780,38
грн., інфляційні нарахування у період з
листопада 2009 по вересень 2013 - 365,61 грн., 3%
річних у період з листопада 2009 по
вересень 2013 - 185,81 грн.

Позивач звернувся до суду з заявою про
видачу судового наказу про стягнення
заборгованості за послуги
централізованого опалення та гарячого
водопостачання. Однак - ухвалою
Сверловського міського суду
Луганської області від 08.02.2013, № 427/207/13-ц
судовий наказ було скасовано на
підставі заяви відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Відповідач
періодично сплачував заборгованість,
остання сплата у серпні 2010 року на суму
50,00 грн., що свідчить про визнання ним
свого боргу та переривання строку
позовної давності.

Ч. 3 ст. 264 ЦК України передбачено, що
після переривання перебіг позовної
давності починається заново. Час, що
минув до переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Позивач звертає увагу суду, що позивач
звернувся до суду з заявою від 26.11.2012
про видачу судового наказу в межах
строку позовної давності.

Відповідно до ч.2 ст. 99 ЦПК України - у
разі пред'явлення стягувачем позову до
боржника у порядку позовного
провадження сума судового збору
сплаченого за і подання заяви про
видачу судового наказу зараховується
до суми судового збору, встановленої за
позовну заяву. Тобто, при поданні
позову Позивач сплатив судовий збір у
повному обсязі.

У порядку ст. 137 ЦПК України та з метою
належного оформлення виконавчого
листа відповідно вимог п. 3. ч. 1 .ст. 18
Закону України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999 N 606-ХІУ,
підпункту «г» п. 3.3. розділу 3
«Інструкції з організації примусового
виконання рішень» на тому, що
виконавчі служби вже повертають
виконавчі документи без виконання у
разі відсутності ідентифікаційного
коду боржника, надає клопотання про
витребування доказів з органів ДПІ, а
саме інформацію про ідентифікаційний
код відповідача.

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1
на користь ЛОКСТП
«Луганськтеплокомуненерго» загальну
суму заборгованості у розмірі 2331,80 грн.
та судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

Представник позивача у судове
засідання 29.04.2014 року не з,явився, про
день слухання справи був належним
чином повідомлений, що підтверджується
поштовим повідомленням про отримання
судової повістки 14.04.2014р. ( а.с. 48), про
причини неявки суду не повідомив, що
припускає його неявку без поважних
причин, але раніше у провадження
Свердловського міського суду надійшла
письмова заява, у якій позивач просить
розглянути справу у його відсутність ,
позовні вимоги підтримує у повному
обсязі, проти ухвалення заочного
рішення не заперечує, також позивач
зазначає , що відповідачем у серпні 2010
року була сплачена сума заборгованості
у розмірі 50 грн, що свідчить про
визнання ним свого боргу та
переривання строку позовної давності ,
також позивач вважає , що ним строк
позовної давності не пропущений ,
оскільки останній звертався до суду із
заявою про видачу судового наказу
29.11.2012 року , тобто судовий наказ
перервав строк позовної давності для
звернення до суду з вимогою про
стягнення заборгованості за весь
спірний період і перебіг строку
позовної даності почався заново, до
суду з даним позовом позивач звернувся
у жовтні 2013року.,

Відповідач у судове засідання не
з,явився , надав суду заяву про розгляд
справи у його відсутність . Суд вважає
розглянути справу у відсутність
відповідача , оскільки його інтереси у
судовому засіданні представляє
представник відповідача ОСОБА_2

Представник відповідача ОСОБА_2 у
судовому засіданні позов не
визнав і пояснив, що відповідно до
довідки ТОВ "Коменерго - Свердловськ"
відповідач не проживає за адресою:
АДРЕСА_2 з серпня 2007року, але фактично
відповідач що на початку 2007 року
переїхав проживати в інше місце .
Відповідач своєчасно оплачував всі
комунальні платежі й на теперішній час
не має підтверджувальних квитанцій
виключно у зв,язку з тим , що з серпня
2007року він не проживає за вищевказаною
адресою та у зв,язку із закінченням
трирічного строку , відповідні
квитанції ним знищено за
непотрібністю. Він просить суд
застосувати до виниклого спору строки
позовної давності. Крім того звертає
увагу суду на те, що у зв,язку з тим , що
відповідач не проживає за адресою:
АДРЕСА_2 з серпня 2007року стороною
відповідача заявлялося клопотання про
обов,язкову участь у справі
представника позивача для з,ясування
того, хто саме оплачував суми, які
нібито розривали перебіг позовної
давності, але з огляду на те, що позивач
так й не забезпечив участь свого
представника у справі він вважає
позивачем не доведено, що строк
позовної давності було перервано,
оскільки розірвання строку позовної
давності, пов,язується безпосередньо
з волею сторони договору, а позивач не
надав докази суду , а саме квитанцію ,
про те, що сплата у серпні 2010 року суми
боргу у розмірі 50 грн. , та у січні 2007
року - 66,62 грн. здійснювалась саме
відповідачем , оскільки були такі
випадки , що у зворотній відомості
позивач зазначав платежі інших осіб.

Суд вислухавши сторони , дослідивши
матеріали справи , вважає , що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Суд вислухавши представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи , вважає , що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав :

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Заявляючи вимогу про стягнення
заборгованості, позивач посилався на
копію зворотної відомості по особовому
рахунку відповідача( а.с. 10-12) , де
зазначено що у січні 2007 року
відповідачем було сплачено за надані
послуги по центральному опаленню 66,62
грн., але представник відповідача
ОСОБА_2 у судовому засіданні
заперечував той факт , що вищевказана
сума була сплачена саме відповідачем ,
оскільки відповідач дану суму не
сплачував , так як фактично проживав за
іншою адресою , хоча був
зареєстрований за адресою :АДРЕСА_2,
також суд вважає , що позивач
відповідно до вимог ст.. 60 ЦПК України
не надав суду доказів того , що саме
відповідачем була сплачена
вищевказана сума заборгованості ,
тобто суду не була надана позивачем
квитанція про сплату заборгованості
саме відповідачем .

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статетю 257 ЦК України передбачено , що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Із позовної заяви убачається ,що
позивач звернувся до суду 22.11.2013 року ,
згідно штампу , також позивач у своїх
заявах від 20.03.2014 року , від 02.04.2014 року
(а.с. 41-42) посилається на те , що ним не
був пропущений строк позовної давності
, так як відповідач у серпні 2010 року
останній раз сплатив суму
заборгованості за надані послуги з
центрального опалення , також позивач
26.11.2012 року звернувся до Свердловського
міського суду Луганської області з
заявою про видачу судового наказу ,
який був скасований 08.02.2013 року , але
відповідач згідно копії паспорту ( а.с.
24-25) був зареєстрований з 01.08.2007 року по
18.05.2011 року за адресою : Луганська
область АДРЕСА_1 , а із довідки ТОВ
«Коменерго -Свердловськ» №22 від 10.01.2014
року ( а.с. 45) убачається , що ОСОБА_1 за
адресою : АДРЕСА_2 був зареєстрований з
09.12.1986 року по 01.08.2007 року , квартира є
державною ,тому посилання позивача на
те , що відповідно до вимог ст.. 264 ЦК
України відповідач сплативши у серпні
2010 року суму заборгованості перервав
строк позовної давності є
неспроможними , так як відповідач як
зазначив вище суд проживав і був
зареєстрований за іншою адресою , а
квартира , де він раніше проживав і був
зареєстрований є державною , тому
відповідна житлово -експлуатаційна
організація повинна була передати
відомості позивачу , що відповідач
ОСОБА_1 з 1.08.2007 року знятий з реєстрації
за адресою АДРЕСА_2, також відповідач
припинив сплату за комунальні послуги
за вищевказаною адресою з 01.08.2007 року,
тобто з моменту припинення його
реєстрації в квартирі державної форми
власності , також позивач не надав
суду докази відповідно до ст.. 60 ЦПК
України , що саме відповідач , який не
проживав у квартирі до якої
постачалась теплова енергія і був
зареєстрований за іншою адресою ,
сплатив у серпні 2010 року суму
заборгованості у розмірі 50 грн .

Тому з урахуванням викладеного суд
вважає, що позивачем , був пропущений
строк звернення до суду за захистом
свого порушеного права ,доказів того ,
що строк звернення до суду позивачем
був пропущений з поважних причин ,
позивачем суду не надано , також у
позовній заяві позивачем не зазначено ,
що він просить суд поновити строк
звернення до суду , і як встановлено у
судовому засіданні відповідач у
серпні 2010 року не сплачував позивачеві
суму заборгованості у розмірі 50 грн .,
тому його діями суд вважає не був
перерваний перебіг строку позовної
давності , також якщо б позивач надав
суду докази того , що відповідачем у
січні 2007 року була сплачена сума 66,62
грн.. то позивачем відповідно до вимог
ст.. 257 ЦК України також був пропущений
строк звернення до суду , так як із
заявою про видачу судового наказу
позивач звернувся до суду 26.11.2012 року , а
з позовною заявою 22.11.2013 року , тобто
після спливу трьох річного строку і
відповідно до вимог ст..267 ч. 4 ЦК України
, де зазначено , що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові, а представником
відповідача ОСОБА_2 у судовому
засіданні заявлене клопотання про
застосування строку позовної давності
до спірних правовідносин , тому суд
вважає відмовити позивачу у
задоволенні позову у зв,язку з
пропуском строку звернення до суду .

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
суд вважає також відмовити у
задовленні вимог позивача про
стягнення з відповідача на його
користь судових витрат у розмірі 229, 40
грн. так як у задоволенні позову
відмовлено .

Керуючись ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, на
підставі ст. 256,257 , 264 ЦК України,суд,-

В И Р І ШИ В :

У позові Луганського обласного
комунального спеціалізованого
теплозабезпечуючого підприємства
«Луганськтеплокомуненерго « до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за надані послуги по центральному
опаленню та гарячому
водопостачанню відмовити у зв,язку з
пропуском строку звернення до суду .

На рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти
днів з дня проголошення рішення до
апеляційного суду Луганської області.

Рішення суду набирає
законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано,
набирає законної сили
після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя :