Номер провадження: 22-ц/785/3936/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Виноградової Л.Є.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Жус
І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Моторного
(транспортного) страхового бюро
України на заочне рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 03 липня 2013
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до Моторного (транспортного)
страхового бюро України, ОСОБА_4 про
стягнення матеріальної шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

встановила:

21 травня 2013 року позивач ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом до
Моторного (транспортного) страхового
бюро України (далі - МТСБУ), ОСОБА_4 про
стягнення з відповідачів матеріальної
шкоди, заподіяної майну потерпілого, в
розмірі страхової суми - 50000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивачка зазначила, що 05 липня 2012 року
водій ОСОБА_4, керуючи мотоциклом
„Suzuki”, д/н НОМЕР_1, та рухаючись у м.
Одесі, по вул. Єкатерининська,
перевищив встановлену в межах міста
швидкість руху і здійснив виїзд на
перехрестя з вул. Велика Арнаутська на
заборонний сигнал світлофора,
внаслідок чого сталося зіткнення з
автомобілем „Nissan”, д/н НОМЕР_2, що
належить позивачці ОСОБА_3 на підставі
права приватної власності.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 13.12.2012 року водія
ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні
ДТП та притягнуто до адміністративної
відповідальності (а.с. 4).

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 на момент ДТП застрахована не
була. Разом з тим, цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП
була застрахована ПрАТ СК „Альфа
Страхування" (поліс № АА / 6280830 від 29.08.2011
р.). Таким чином, позивачка вважає, що
страхове відшкодування в межах суми
ліміту страхової відповідальності має
виплатити МТСБУ на підставі ст. 41.1
Закону України „Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів " (далі - Закон).

Посилаючись на те, що 10.04.2013 року їй було
незаконно відмовлено у виплаті
страхового відшкодування, з посиланням
на те, що на момент звернення до МТСБУ
ушкоджений транспортний засіб, що
належить позивачці, був відновлений
нею за власні кошти, просила її вимоги
задовольнити.

Позивачка до суду не з'явилася, однак
надала заяву про розгляд справи за її
відсутності, позовні вимоги підтримала
в повному обсязі, не заперечувала проти
заочного порядку розгляду справи (а.с.
44).

У судове засідання представник МТСБУ
не з'явився, будучи належним чином
повідомленим про час та місце судового
засідання, про що свідчить розписка,
наявна у матеріалах справи, про поважні
причини неявки до суду не сповістив,
заяви про розгляд справи за його
відсутності суду не надав (а.с 46).

Справа була розглянута також у
відсутність відповідача ОСОБА_4, в
порядку ст.169 ЦПК України.

Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 03 липня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_3 були
задоволені частково та було стягнуто з
МТСБУ на користь ОСОБА_3 суму
страхового відшкодування в розмірі 50000
грн. та судовий збір в розмірі 500 грн.

В частині позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 було відмовлено (а.с 48-51).

Ухвалою Приморського районного
суду м. Одеси від 09 вересня 2013 року
заява МТСБУ про перегляд заочного
рішення була залишена без задоволення
(а.с 60).

В апеляційній скарзі МТСБУ просить
рішення суду скасувати, посилаючись на
те, що рішення суду ухвалено із
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги,
заперечень проти неї, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відмови в задоволенні апеляційної
скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив із того, що
цивільно-правова відповідальність
позивачки ОСОБА_3 була застрахована в
ПрАТ СК «Альфа Страхування», а
відповідальність відповідача ОСОБА_4
не була застрахована, у зв'язку з чим
ОСОБА_3 має право на відшкодування
завданої їй матеріальної шкоди від
МТСБУ, в межах суми ліміту страхової
відповідальності, яка в даному випадку
складає 50 000 грн.

З таким висновком суд повністю
погоджується колегія суддів, з огляду
на наступні обставини.

Так, судом встановлено і не оспорюється
сторонами, обставини здійснення з вини
відповідача ОСОБА_4 05 липня 2012 року ДТП,
внаслідок якої позивачці ОСОБА_3 було
завдано матеріальної шкоди у вигляді
пошкодження належного їй на праві
власності автомобіля „Nissan” д/н
НОМЕР_2.

У відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Крім того, вина відповідача ОСОБА_4
встановлена постановою Приморського
районного суду м. Одеси від 13.12.2012 року,
згідно якої ОСОБА_4 визнаний винним у
тому, що своїми діями скоїв
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 124 КпАП України
(а.с.4).

За змістом ч.ч. 3,4 ст. 61 ЦПК України
вищевикладені обставини вважаються
встановленими і також не підлягають
доказуванню.

Спірним є питання щодо того, хто в
даному випадку має відшкодувати
позивачці завдану матеріальну шкоду в
межах страхового ліміту в сумі 50 000
грн., оскільки різницю між зазначеною
сумою і повною сумою завданої шкоди,
яка складає 125 368,96 грн. (а.с.6-10),
позивачці ОСОБА_3 відшкодував
відповідач ОСОБА_4, у сумі 85 425,69 грн.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив із
наступного.

У відповідності до звіту
автотоварознавчого дослідження № 4861
від 28.08.2012 року сума матеріального
збитку, заподіяного позивачці склала
125368 грн. 96 коп.

Крім цього, позивачка зазначила, що нею
були понесені наступні витрати: 714 грн.
за проведення втотоварознавчого
дослідження; 153 грн. за роботи на СТО
«Ніссан» при проведенні експертного
дослідження; 840 грн. за евакуацію
автомобіля з місця ДТП на арешт
майданчик; 178 грн. за супроводження ДАІ
і стоянку автомобіля на арешт
майданчику; 280 грн. за евакуацію
автомобіля з арешт майданчика на СТО
«Ніссан» для проведення експертизи; 300
грн. за евакуацію автомобіля на
стоянку; 474,45 грн. за придбання
лікарських препаратів; 7055 грн. за
правову допомогу.

Таким чином, згідно позовних вимог,
загальна сума заподіяного позивачці
збитку склала 135425 грн. 69 коп.

Відповідач ОСОБА_4 в добровільному
порядку відшкодував відповідачці 85425,69
грн., що підтверджується відповідною
угодою про відшкодування матеріальної
шкоди, згідно якої сторони домовились,
що за залишком відшкодування шкоди в
розмірі 50000 грн. ОСОБА_3 звернеться до
МТСБУ (а.с.11).

Однак після звернення позивачки до
МТСБУ з заявою про виплату їй
відшкодування шкоди в межах суми
страхового ліміту, з наданням всі
необхідних документів, МТСБУ своїм
листом від 10.03.2013 року відмовило
ОСОБА_3 у виплаті страхового
відшкодування на підставі п. 37.3.1 ст. 37
Закону, оскільки власник ушкодженого
транспортного засобу не зберіг його в
стані, в якому він знаходився після ДТП
і звернувся до МТСБУ з пропуском
строку, в межах якого він мав
звернутись.

Проте, суд першої інстанції
обґрунтовано не погодився з даним
висновком МТСБУ, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до пп. „а" п. 41.1 ст. 41
Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду
захисту потерпілих відшкодовує шкоду
на умовах, визначених цим Законом, у
разі її заподіяння транспортним
засобом, власник якого не застрахував
свою цивільно-правову
відповідальність, крім шкоди,
заподіяної транспортному засобу, який
не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1
цього Закону (незабезпеченому
транспортному засобу).

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно Полісу № АА / 6280830, що виданий
ПрАТ СК „Альфа Страхування" 29.08.2011 р.,
транспортний засіб, що належить
позивачці на момент ДТП був
забезпечений, тобто зазначений у
чинному договорі обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, та експлуатувався
особою, відповідальність якої
застрахована. В свою чергу, відповідач
ОСОБА_4, керуючи мотоциклом „Suzuki”, д/н
НОМЕР_1, відповідного Полісу
страхування цивільно-правової
відповідальності не мав.

Зазначені обставини свідчат про те, що
МТСБУ зобов'язане здійснити виплату
страхового відшкодування на користь
ОСОБА_3, в межах ліміту страхової
відповідальності, який складає 50 000
грн.

Згідно п. 37.1.3 ст. 37 Закону, підставою для
відмови у регламентній виплаті є
невиконання потерпілим або іншою
особою, яка має право на отримання
відшкодування, своїх обов'язків,
визначених цим Законом, якщо це
призвело до неможливості страховика
(МТСБУ) встановити факт
дорожньо-транспортної пригоди, причини
та обставини її настання або розмір
заподіяної шкоди.

Пунктом 33.3 ст. 33 Закону передбачено, що
власники пошкодженого майна
зобов'язані зберігати пошкоджене майно
у такому стані, в якому воно
знаходилося після
дорожньо-транспортної пригоди, до тих
пір, поки його не огляне призначений
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
представник, а також забезпечити йому
можливість провести огляд
пошкодженого майна (транспортних
засобів).

У відповідності до вимог ст.37 Закону
підставою для відмови у здійсненні
страхового відшкодування
(регламентної виплати) невиконання
потерпілим або іншою особою, яка має
право на отримання відшкодування,
своїх обов'язків, визначених цим
Законом, якщо це призвело до
неможливості страховика (МТСБУ)
встановити факт дорожньо-транспортної
пригоди, причини та обставини її
настання або розмір заподіяної шкоди.

Як зазначалося вище, позивачка
направила до МТСБУ заяву про страхове
відшкодування, разом з пакетом
документів та висновком про оцінку
вартості пошкодженого автомобіля.

Відповідно до п.19 постанови № 4 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» з урахуванням
змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону
України "Про страхування" у разі
настання страхового випадку страховик
зобов'язаний виплатити страхове
відшкодування, а інші умови договору
страхування є підставою для відмови у
виплаті лише в тому разі, якщо таке
порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатись, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
судом у кожному конкретному випадку.
Наприклад, несвоєчасне повідомлення
страхувальником страховика без
поважних на те причин про настання
страхового випадку (пункт 5 частини
першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини
першої статті 991 ЦК) може бути підставою
для відмови у виплаті страхового
відшкодування у тому разі, якщо воно
позбавило страховика можливості
дізнатися, чи є ця подія страховим
випадком. При цьому суди також повинні
мати на увазі, що порушення
страхувальником визначеного договором
страхування строку подання документів,
що стосуються страхового випадку, не є
порушенням визначеного договором
строку повідомлення про настання
страхового випадку.

Як вбачається з матеріалами справи,
страховий випадок безспірно
встановлений і не оспорюється ні
страховиком, ні іншими особами, які
беруть участь у справі, а тому
порушення страхувальником визначеного
договором страхування строку подання
документів, що стосуються страхового
випадку, не є порушенням визначеного
договором строку повідомлення про
настання страхового випадку.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов правильного і
обґрунтованого висновку про те, що
МТСБУ зобов'язане відшкодувати
позивачці ОСОБА_3 матеріальну шкоду в
межах ліміту відповідальності, у сумі 50
000 грн., та судовий збір у справі в сумі
500 грн.

В суді апеляційної інстанції позивач
ОСОБА_3 та її представник надали суду
письмові заперечення проти
апеляційної скарги, до яких окрім
іншого, були додані: лист МТСБУ від
13.02.2014 року № 3/1-05/7717, із якого
вбачається, що МТСБУ прийняло рішення
про виплату ОСОБА_3 матеріальної шкоди
у сумі 50 500 грн.; довідка ПАТ «Державний
ощадний банк України» від 21.03.2014 року №
26-1/1784 про те, що 17 березня 2014 року на
рахунок ОСОБА_3 від МТСБУ надійшло
страхове відшкодування згідно наказу
№ 1440 від 13.03.2014 року, в сумі 50 000 грн.

Таким чином, на даний час МТСБУ визнало
страховий випадок і повністю виплатило
позивачці страхове відшкодування в
сумі 50 000 грн., а також 500 грн. судового
збору, тобто виконало оскаржуване
заочне рішення суду в повному обсязі.

Рішення, в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, в
апеляційному порядку не оскаржується.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник
апеляційної скарги не надав суду
достатніх, належних і допустимих
доказів існування обставин, на які він
посилається як на підставу своїх
заперечень проти позовних вимог та
доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду, доводи апеляційної скарги його не
спростовують, рішення ухвалено із
дотриманням вимог матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу слід відхилити,
оскаржуване рішення суду залишити без
змін

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.
312, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Моторного
(транспортного) страхового бюро
України відхилити.

Заочне рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 03 липня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської
області набирає законної сили з
моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко