У Х В А Л А

Іменем України

28 квітня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Панька В.Ф.

суддів - Куштан Б.П., Мацунича М.В.

при секретарі - Савариній Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ПАТ КБ
«Приватбанк» на рішення Воловецького
районного суду від 05 березня 2014 року по
справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк»
до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди
завданої злочином,-

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося з
позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди завданої злочином. Позовні
вимоги мотивовані тим, що відповідач
працював на посаді керуючого
Воловецького відділення ПАТ КБ
"ПриватБанк" з грудня 2005 по березень 2006
року, неналежно виконував свої
службові обов'язки, що призвело до
розтрати коштів банку, в результаті
чого позивачу було завдано шкоди на
вказану суму. Просить суд стягнути з
відповідача завдані злочином
матеріальні збитки в сумі 35 221,50 грн.

Рішенням Воловецького районного суду
від 05 березня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Позивач оскаржив це рішення, порушив
питання про його скасування та
ухвалення нового рішення про
задоволення його вимог.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник
апелянта скаргу з наведених підстав
підтримав.

Представник відповідача вважав, що
підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши осіб, які приймали участь у
судовому засіданні та дослідивши
матеріали справи колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач звернувся до суду з позовом про
відшкодування завданих злочином
збитків 28.01.2014 року, тобто з пропуском
строку позовної давності,
встановленого ст.257 ЦК України.

З таким висновком суду можна
погодитись на підставі наступного.

Доводи апеляційної скарги
зводяться до того, що Постановою
Воловецького районного суду
Закарпатської області від 23 квітня 2008
року ОСОБА_2 був визнаний винним у
скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.367
КК України, однак був звільнений від
кримінальної відповідальності на
підставі п.6 ст.1 ЗУ «Про амністію» від
09.06.2007 року, у зв'язку із злочинними
діями ОСОБА_2 було завдано позивачу
майнову шкоду на суму 35 221, 50 коп., а тому
ця шкода підлягає стягненню з
відповідача на підставі ст.1166 ЦК
України та ст.. 130 КЗпП України.

Вказаний довід не може бути
прийнятим до уваги на підставі
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2, перебуваючи на посаді
керуючого Воловецького відділення ЗАТ
КБ "Приват Банк" в період з грудня 2005
року по березень 2006 року, неналежно
виконуючи свої службові обов'язки, не
забезпечив належний облік та
зберігання кредитних карток
"Універсальна", оформлення кредиту на
підставі законодавства, що призвело до
розтрати коштів банку на загальну суму
44 759 гривень, чим банку заподіяно
матеріальну шкоду на вказану суму. По
даному факту відносно ОСОБА_2 була
порушена кримінальна справа за
ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.367
КК України.

Постановою Воловецького районного
суду Закарпатської області від 23.04.2008
року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч1 ст367 КК
України та звільнено від кримінальної
відповідальності на підставі п. "б" ст. 1
Закону України "Про амністію" від 09.06.2007
року (а.с.6-8).

Вказаною постановою від 23.04.2008 року
встановлено факт заподіяння позивачу
матеріальних збитків внаслідок
злочинних дій ОСОБА_2, який свою вину у
вчиненні злочину визнав.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу
України (далі ЦК України) позовна
давність це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність, згідно ст. 257
ЦК України, встановлюється тривалістю
у три роки.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч. 1 ст. 261 ЦК України).

В ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України
передбачено правило, згідно з яким
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення судом рішення, а
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд першої інстанції, вирішуючи
питання строку звернення до суду, вірно
констатував, що цей строк позивачем
пропущено, оскільки, відповідно до ст.
257 ЦК України такий строк
встановлюється тривалістю у три роки і
позивач його пропустив. Така
констатація даного факту відповідає
обставинам справи: позивач дізнався
про порушення свого права ще 23.04.2008
року, коли було винесено постанову від
23.04.2008 року, якою встановлено факт
заподіяння позивачу матеріальних
збитків, а звернувся до суду з даним
позовом 28.01.2014 року, що підтверджено
відміткою суду першої інстанції на
поданій позовній заяві (а.с.1).

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

Враховуючи наведене, колегія суддів
констатує, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, правильно застосував
матеріальний закон, дотримався
процедури розгляду справи та вирішив
спір у відповідності з чинним
законодавством.

Рішення суду є законним та
обгрунтованим, підстав для його зміни
чи скасування немає.

Керуючись ст.ст.307, 308,314 ЦПК України,
судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк»
відхилити.

Рішення Воловецького районного суду
від 05 березня 2014 року по даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді :