Провадження по справі № 2/260/709/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року Ленінський районний
суд м. Донецька в складі:

головуючого судді: Олещенко Л.Б.

при секретарі: Дєловенко О.О.

за участю позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Донецька
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом
до відповідачів про визнання за ними
права власності на частину
домоволодіння в порядку спадкування за
законом. В обґрунтування позову
зазначивши, що на підставі рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
від 10.01.1989 року ОСОБА_5 був власником
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5
помер. Після його смерті залишилось
спадкове майно у вигляді житлового
будинку АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої
черги після його смерті були його жінка
- ОСОБА_3, донька - ОСОБА_4 та син - ОСОБА_6.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Рішенням
Ленінського районного суду м. Донецька
від 30.03.2006 року визнано в порядку
спадкування право власності за ОСОБА_3
на 13/18 частин спірного будинку після
смерті її чоловіка ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_6, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, а також визнано право
власності на 1/6 частину цього ж будинку
за ОСОБА_4 Вказане спадкове майно було
зареєстровано 13.12.2006 року, про що видано
відповідний витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно. ОСОБА_1 є
дружиною померлого ОСОБА_6, а ОСОБА_2
його сином. Після смерті ОСОБА_6
відкрилась спадщина у вигляді 1/6
частини житлового будинку АДРЕСА_1.
Спадкоємцями даної частини спадщини
стали мати померлого - ОСОБА_3, жінка
померлого - ОСОБА_1 та син - ОСОБА_2,
кожному з яких приходиться по 1/18
частині спадкового майна. Мати
померлого ОСОБА_3 реалізувала свої
спадкові права на належну їй частину
спадкового майна на підставі рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
від 30.03.2006 року. Дружина та син
померлого ОСОБА_6 проживали та
продовжують проживати у спірному
житловому будинку, інших спадкоємців
крім них не має, інших дітей у ОСОБА_6 не
було. Таким чином, вони вважають, що
фактично прийняли спадщину після
смерті ОСОБА_6 у зв'язку із чим просили
визнати за ними право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 по 1/18 частині за
кожним в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом з тим, позивачі подали до суду
уточнену позовну заяву, в якій просили
визнати за ними право власності на 1/18
частину житлового будинку АДРЕСА_1, яке
складається з житлового будинку літ.
Б-1, загальною площею 44,7 кв.м., житловою
площею 22,2 кв.м., літньої кухні - В, площею
12,3 кв.м., сараю - Д площею 13,7 кв.м., сараю -
Г площею 16,4 кв.м., сараю - Ж площею 7,4
кв.м., вбиральні - Е площею 1,5 кв.м.,
теплиці - З площею 27,7 кв.м., гаражу - А
площею 30,6 кв.м., прибудови - б площею 17,6
кв.м., погребу - б1 площею 7,9 кв.м., ганку -
б2 площею 1,2 кв.м., сараю - з площею 5,4
кв.м., прибудови до літній кухні - в
площею 1,7 кв.м., сараю - а2 площею 1,9 кв.м.,
огороджень №1-4 за кожним, в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі та пояснила, що позивач ОСОБА_2 є
її сином, відповідачка ОСОБА_3 - свекров,
а ОСОБА_4 - сестра її чоловіка. Право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
належало свекру ОСОБА_5, який
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. У спірному будинку
були зареєстровані та проживали вона,
її син, свекров. Після смерті ОСОБА_5
прийняли спадщину його дружина ОСОБА_3,
дочка ОСОБА_4, а син померлого ОСОБА_6,
який є її чоловіком, помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Вона з сином звертались до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_6, але у видачі свідоцтва про
право на спадщину їм було відмовлено, у
зв'язку із тим, що рішення Ленінського
районного суду м. Донецька від 10.01.1989
року про визнання права власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 не
було зареєстровано у КП БТІ м. Донецька,
тому вони з сином вимушені звернутись
до суду із цим позовом. Просила
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі з тих самих підстав, що і позивач
ОСОБА_1, просив їх задовольнити у
повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в
судовому засіданні позовні вимоги
визнали у пованому обсязі та не
заперечували проти їх задоволення.

Суд, заслухавши пояснення сторін
по справі, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню в
повному обсязі з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що на підставі рішення Ленінського
районного суду м. Донецька від 10.01.1989
року ОСОБА_5 на праві власності
належало домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом про смерть. Після його
смерті відкрилась спадщина у вигляді
домоволодіння АДРЕСА_1. Спадкоємцями
першої черги після смерті ОСОБА_5 є
ОСОБА_3 як дружина померлого, ОСОБА_4 - як
дочка, та ОСОБА_6 - як син спадкодавця.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер (а.с.20).

Рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 30.03.2006 року визнано за
ОСОБА_3 у порядку спадкування право
власності на спадкове майно, яке
складається з 13/18 частин будинку
АДРЕСА_1, та яке залишилось після смерті
її чоловіка ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 та її сина ОСОБА_6,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1; а також визнано
за ОСОБА_4 право власності на спадкове
майно у вигляді 1/6 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 (а.с.9-11).

Крім того, після смерті ОСОБА_6,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємцями
першої черги є його дружина ОСОБА_1
(а.с.14-16) та син ОСОБА_2 (а.с.20).

На підставі ст. 549 ЦК України (в редакції
1963 р.), спадкоємець прийняв спадщину,
якщо він фактично вступив в управління
або володіння спадковим майном. ОСОБА_1
та ОСОБА_2 проживали та були
зареєстровані у спірному
домоволодінні на час відкриття
спадщини, що підтверджується копією
паспорту ОСОБА_1 (а.с.14-16). Також,
рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 30.03.2006 року було
встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
фактично прийняли спадщину після
смерті чоловіка та батька відповідно,
так як вони проживали у спірному
будинку на момент смерті спадкодавця
(а.с.9-11).

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Окрім цього, як вбачається з копії
спадкової справи № 45/2014 щодо майна
померлого ОСОБА_6, яка була досліджена в
судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулись до Сьомої донецької
державної нотаріальної контори із
заявами про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_6. Проте, державним
нотаріусом Сьомої донецької державної
нотаріальної контори Зуєнко Г.В. було
відмовлено позивачам у видачі
свідоцтва про право на спадщину у
вигляді частини житлового будинку
АДРЕСА_1, у зв'язку із тим, що рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
від 10.01.1989 року про визнання за ОСОБА_5
права власності на дане домоволодіння
не було зареєстровано у КП БТІ м.
Донецька.

Таким чином, у зв'язку із тим, що
правовстановлюючий документ, який
необхідний для оформлення спадщини, не
був зареєстрований у встановленому
законом порядку, позивачі позбавлені
можливості отримати свідоцтво про
право на спадщину, яку вони фактично
прийняли після смерті свого чоловіка
та батька.

Наведене свідчить про те, що позивачі
належним чином прийняли спадкове
майно, при цьому судове рішення, яке є
підставою набуття права власності
спадкодавцем на спірне домоволодіння
сторонами чи іншими особами не
оспорювалося та є чинним.

Враховуючи викладені обставини, суд
приходить до висновку про необхідність
визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право
власності на по 1/18 частині
домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається
з житлового будинку літ. Б-1, загальною
площею 44,7 кв.м., житловою площею 22,2 кв.м.,
літньої кухні - В, площею 12,3 кв.м., сараю -
Д площею 13,7 кв.м., сараю - Г площею 16,4
кв.м., сараю - Ж площею 7,4 кв.м., вбиральні
- Е площею 1,5 кв.м., теплиці - З площею 27,7
кв.м., гаражу - А площею 30,6 кв.м.,
прибудови - б площею 17,6 кв.м., погребу - б1
площею 7,9 кв.м., ганку - б2 площею 1,2 кв.м.,
сараю - з площею 5,4 кв.м., прибудови до
літній кухні - в площею 1,7 кв.м., сараю - а2
площею 1,9 кв.м., огороджень №1-4 за
кожним, в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, тим самим задовольнив
позовні вимоги.

Керуючись ст. ст. 529, 549 ЦК України (у
редакції 1963р.), п. 5 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України (у
редакції від 16.01.2003 р., який набрав
чинності 01.01.2004 р.), ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212,
214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право
власності на 1/18 частину домоволодіння
АДРЕСА_1, яке складається з житлового
будинку літ. Б-1, загальною площею 44,7
кв.м., житловою площею 22,2 кв.м., літньої
кухні - В, площею 12,3 кв.м., сараю - Д
площею 13,7 кв.м., сараю - Г площею 16,4 кв.м.,
сараю - Ж площею 7,4 кв.м., вбиральні - Е
площею 1,5 кв.м., теплиці - З площею 27,7
кв.м., гаражу - А площею 30,6 кв.м.,
прибудови - б площею 17,6 кв.м., погребу - б1
площею 7,9 кв.м., ганку - б2 площею 1,2 кв.м.,
сараю - з площею 5,4 кв.м., прибудови до
літній кухні - в площею 1,7 кв.м., сараю - а2
площею 1,9 кв.м., огороджень №1-4 за
кожним, в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10- денний строк з
дня його проголошення.

Суддя: