Справа № 569/4285/14-ц
У Х В А Л А

04 квітня 2014 року
Рівненський міський
суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Жижчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Рівне подання старшого
державного виконавця Відділу
Державної Виконавчої Служби
Рівненського міського Управління
Юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1
у праві виїзду за межі України,-

в с т а н о в и
в:

В Рівненський міський суд надійшло
подання старшого державного виконавця
Відділу Державної Виконавчої Служби
Рівненського міського Управління
Юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1
у праві виїзду за межі України.

В судовому засіданні державний
виконавець Відділу ДВС Рівненського
міського Управління Юстиції подання
повністю підтримав та просить суд його
задоволити з підстав, викладених у
поданні.

В судове засідання боржник ОСОБА_1, не
з'явився. Про день та час розгляду
справи повідомлявся завчасно та
належним чином судовою повісткою.
Причин своєї неявки суду не повідомив,
заяв чи клопотань про перенесення
розгляду справи до суду не подавав.

В судовому засіданні представник
боржника ОСОБА_2 просить суд відмовити
у задоволенні подання державного
виконавця посилаючись на ті обставини,
що його довіритель вимушений виїжджати
за кордон на заробітки для виконання
рішення суду та повернення боргу для
стягувача, його довіритель не
ухиляється від виконання рішення.

Заслухавши учасників судового
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд прийшов до висновку, що подання є
обґрунтованим та підлягає до
задоволення.

Судом встановлено, що на виконанні у
відділі ДВС Рівненського міського
управління юстиції перебуває
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа Рівненського
міського суду №2-5751/11 виданого про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
боргу на загальну суму 377840,90 грн., з
яких: 331256,41 грн. - сума боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції; 43404,71 грн. - проценти за
користування грошовими коштами від
суми позики; 1159,78 грн. - пеня та судові
витрати по справі, а саме сплачене
державне мито в розмірі 1700,00 грн.;
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в суді в
розмірі 120,00 грн. та 200,00 грн. судових
витрат.

В період прийняття рішення суду 01
листопада 2012 року ОСОБА_1 зобов'язання
покладені на нього виконавчим
документом не виконав, сума боргу не
сплачена ні частково, ні повністю.
Станом на січень 2014 року боржник по
виконавчому провадженню не вчиняє
жодних дій, спрямованих на виконання
рішення суду. На період подачі подання
державного виконавця до суду, станом на
лютий 2014 року проведеними заходами у
виконавчому провадженні встановлено,
що у боржника немає нерухомого та
іншого майна, цінностей, коштів які
перебувають на рахунках і вкладах у
банках і інших фінансових установах,
являючись суб'єктом підприємницької
діяльності і власником діючої фірми
ОСОБА_1 не показує доходи, не працює і не
отримує зарплату, інше.

Тому, заходи примусового виконання
рішення згідно ст.32 Закону України «Про
виконавче провадження» як звернення
стягнення (арешт) на кошти та інше майно
боржника, на рахунки у банках,
звернення стягнення на заробітну
плату, доходи боржника та інші згідно
даного Закону, не мали свого
підтвердження і не мали свого впливу на
боржника.

Відповідно до ч2 ст.6 Закону України
«Про порядок виїзду з України та в»їзд
в Україну громадян України»
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті.

Як того вимагають правила, визначені
пунктами 2,3,4,5 частини першої статті 6
даного Закону, підставою для
тимчасових обмежень у праві виїзду
громадян України за кордон являються
випадки, коли діють неврегульовані
договірні чи інші невиконані
зобов'язання - до виконання зобов'язань;
стосовно громадянина у порядку
кримінально-процесуального
законодавства, застосовано запобіжний
захід, за умовами якого йому заборонено
виїжджати за кордон - до закінчення
кримінального провадження або
скасування відповідних обмежень; він
засуджений за вчинення кримінального
правопорушення - до відбуття покарання
або звільнення від покарання; він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням -
до виконання зобов'язань.

Станом на лютий 2014 року боржник
ОСОБА_1, являється засудженим за ч.4 ст.190
КК України. Рішенням Рівненського
міського суду від лютого 2011 року
боржник засуджений до покарання у
вигляді позбавлення волі на 5 років і
суд звільнив його від відбування
покарання із встановленням іспитового
строку на 3 роки і це вже дає правову і
законну підставу для тимчасової
відмови громадянину у виїзді з України
та для тимчасової відмови громадянину
у видачі паспорта, його затримання і
вилучення, якщо він засуджений за
вчинення кримінального правопорушення
- до відбуття покарання або звільнення
від покарання, відповідно до пункту 4
частини першої статті 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України та в'їзд в
Україну громадян України».

Боржник з 2011 року стоїть на обліку в
Рівненському МВ КВІ за вчинення
кримінального правопорушення згідно
до вироку Рівненського міського суду
йому заборонено виїжджати за кордон на
постійне місце проживання.

Боржник знаючи про постанову ДВС про
відкриття виконавчого провадження, не
виконав добровільно законних вимог
державного виконавця щодо виконання
рішення суду. Матеріали справи
(відправка через канцелярію ДВС та
власноручний підпис боржника у справі)
вказують на відомості про обізнаність
боржника з наявністю відкритого
виконавчого провадження, відповідно до
вимог статей 25, 31 Закону України «Про
виконавче провадження» та строками
його добровільного виконання.

Про ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків у виконавчому провадженні
свідчать невиконання ним своїх
обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону
України «Про виконавче провадження»,
зокрема, надання боржником у строк,
встановлений державним виконавцем
достовірних відомостей про свої доходи
та майно, своєчасна явка за викликом
державного виконавця.

У виконавчому провадженні
зафіксовані актами неодноразово факти,
які вказують, що на неодноразові
офіційні виклики державного виконавця
боржник не реагує і не з»являється на
виклики без поважних причин. Тому,
відповідно до Інструкції про порядок
взаємодії ОВС та органів ДВС про
примусове виконання рішень суду
державним виконавцем до Рівненського
МВ УМВС направлені дві постанови ДВС на
при мусів привід боржника через ОВС від
16 грудня 2013 року та від 16 січня 2014 року.

В офіційних викликах державного
виконавця до боржника боржник був
письмово повідомлений щодо його
ухилення від виконання зобов'язань, що
також вказує на додаткові докази щодо
неодноразового повідомлення боржника
про його ухилення від виконання
зобов'язань.

Матеріали Державної прикордонної
служби України та правоохоронних
органів, пояснення родичів, які
вказують про виїзди і перебування
боржника в Російській федерації на
заробітках, останній виїзд на тривалий
строк за кордон 16 грудня 2013 року, що і
вказує на його відсутність за місцем
проживання і неявки на виклики що і
вплинуло на невиконання двох
примусових приводів працівниками ОВС.

Вказані обставини і надані докази
вказують про те, що боржник являється
особою, яка має різні боргові
зобов'язання за рішеннями суду,
включаючи і зобов'язання по скоєному
злочину, в останні роки виїжджає на
проживання в Російську федерацію на
заробітки і тому може в любий час
вчинити умисно дії щодо можливості
виїзду за межі України з метою ухилення
від виконання рішення суду.

Інформація Управління державної
міграційної служби в Рівненській
області вказує, що боржник не має
закордонного паспорта, а може
виїжджати до Російської федерації по
паспорту громадянина України.

Обставини і матеріали справи
вказують як на будь-які свідомі діяння
(дії або бездіяльність) боржника,
спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні ні в повному обсязі ні
частково, коли виконати цей обов'язок у
боржника, як дієздатної особи, є всі
реальні можливості.

Боржник не надав по виконавчому
провадженню документальних доказів, що
за весь період щодо виконання судового
рішення він неналежно і добросовісно
виконує свої зобов'язання, сплачуючи
регулярно по боргу чи взагалі сплатив
хоча б якусь суму із свого боргу.
Обставини щодо дієздатності і
працездатності особи боржника
вказують про те, що боржник має змогу
виконувати зобов'язання різними
частками, але не робить цього без
поважних причин, тобто свідомо
ухиляється від виконання зобов'язань,
не виконуючи належні до виконання
зобов'язання в повному обсязі або
частково.

Вищевказані обставини доводять
необхідність прийняття додаткових
заходів впливу на боржника. Вирішення
питання щодо обмеження особи в праві
виїзду за межі України є додатковим
заходом і останнім законним етапом
примусового виконання судового
рішення, якщо державний виконавець
застосував усі заходи примусу.

Надані відділом ДВС доводи і докази
щодо дієздатності і працездатності
боржника, як особи, яка має офіційно
оформлений статус суб'єкта
підприємницької діяльності на
території України вказують на ті
обставини, що заборона виїзду боржнику
а кордон не впливає на виконання його
трудових обов'язків на території
України і цим не порушується його
конституційне право на пересування по
Україні, його право на роботу за фахом
та отримання доходів на Україні.

Відповідно до ст.33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до норм Міжнародного
пакету про громадянські та політичні
права, до статті 2 протоколу №4
Конвенції про захист прав та свобод
людини зазначено, що на здійснення прав
щодо вільного пересування не можуть
бути встановлені жодні обмеження, крім
тих, що передбачені законом і є
необхідними в демократичному
суспільстві з метою захисту прав і
свобод інших осіб.

Відповідно до ч.4 ст.313 ЦК України
фізична особа може бути обмежена у
здійсненні права на пересування лише у
випадках, встановлених законом.

Правовою і законною підставою щодо
необхідності додаткового заходу
впливу у вигляді тимчасового обмеження
виїзду боржника за межі України є діючі
законодавчі акти України, які
поширюються на дані правовідносини, а
саме Закон України «Про виконавче
провадження», Закон України «Про
порядок виїзду з України та в'їзд в
Україну громадян України», п.п.4,5 п.22
Постанови Кабінету Міністрів України
від 31 березня 1995 року №231, пункт 2 Указу
Президента України від 24 березня 2008
року №261 «Про додаткові заходи щодо
підвищення ефективності виконання
рішень судів», відповідними нормами
Конституції України, ЦК і ЦПК України,
роз'яснення і рекомендації
Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст.124 Конституції
України, частиною другою статті 13
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07 липня 2010 року
№2453-УІ та ст.14 ЦПК України судові
рішення, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання фізичними
особами на всій території України.
Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом і це дає законні
підстави і право прийняти до боржника
додаткові заходи примусового
виконання рішення суду.

Невиконанням боржником судового
рішення по цивільній справі
Рівненського міського суду від 01
листопада 2012 року також втрачає свій
сенс механізмом вжиття додаткових
заходів, до яких відноситься і
тимчасова заборона виїзду особи за
меді України, спрямованих на посилення
забезпечення захисту конституційних
прав і свобод людини щодо підвищення
ефективності та належного виконання
рішень судів, відповідно до норм
Конституції України.

Як зазначено Верховним Судом України
у судовій практиці щодо вирішення
питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України від 01
лютого 2013 року, правильне застосування
судами процесуального законодавства
при ухваленні судових рішень з цього
питання є визначальним з огляду на
дотримання законних прав людини і
громадянина та має на меті сприяти
ефективному, своєчасному і законному
примусовому виконанню рішень судів.

В листі від 06 червня 2008 року №25-32/507
Міністерства юстиції України «Щодо
виїзду за кордон осіб, які мають
невиконані зобов'язання, покладені на
них рішеннями судів» з метою
роз'яснення окремих норм законодавства
вказане наступне: наявність в особи
невиконаних зобов'язань, покладених на
не судовим рішенням є підставою для
обмеження її управі виїзду за межі
України.

Виконавче провадження відповідно до
ст.1 Закону України «Про виконавче
провадження» визначається, як
завершальна стадія судового
провадження. Судове провадження з 2011
року по цивільній справі Рівненського
міського суду №2-5751/11 здійснювалось у
порядку цивільної юрисдикції, тому
процесуальні питання, пов'язані з
виконанням судових рішень у цивільних
справах та відповідний судовий
контроль за виконанням судових рішень
здійснює суд у порядку цивільного
судочинства, що прямо встановлено
розділами УІ та УІІ ЦПК України.

Процесуальний порядок обмеження
права боржника на виїзд за кордон прямо
встановлено виключно нормами ЦПК
України. Тому обмеження боржника у
праві виїзду за межі України можливо
лише в порядку цивільної юрисдикції на
підставі ст.377-1 ЦПК України, якщо
здійснюється виконання судових рішень
у цивільних справах.

В роз'ясненню Мінюсту України від 17
вересня 2012 року «Про тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України» зазначено, що з
прийняттям 04 листопада 2010 року
Верховною Радою України Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про виконавче провадження» та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення процедури примусового
виконання рішень судів, відповідні
зміни внесені також до Закону України
«Про виконавче провадження» який
визначає умови та порядок виконання
рішень судів.

Так, положеннями ст.11 цього закону,
надано право державному виконавцю у
процесі здійснення виконавчого
провадження, у разі ухилення боржника
від виконання зобов'язань, покладених
на нього рішенням, звертатися до суду
за встановленням тимчасового
обмеження у праві виїзду боржника -
фізичної особи за межі України до
виконання зобов'язань за рішенням.

Частиною 1 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцем знаходження органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Станом на день розгляду справи в суді
боржником ОСОБА_1 по виконавчому
документу зобов'язання покладене на
нього судовим рішенням не виконано.

Ухвалою Рівненського міського суду
від 31 травня 2013 року по справі №569/9359/13-ц
подання державного виконавця відділу
ДВС Рівненського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1
у праві виїзду за межі України
задоволено. Тимчасово, до закінчення
виконання боржником своїх зобов'язань
згідно виконавчого провадження про
стягнення на користь ОСОБА_3 боргу на
загальну суму 377840,90 грн., з яких: 331256,41
грн. - сума боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції; 43404,71
грн. - проценти за користування
грошовими коштами від суми позики; 1159,78
грн. - пеня та судові витрати по справі,
а саме сплачене державне мито в розмірі
1700,00 грн.; витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в суді в розмірі 120,00
грн. та 200,00 грн. судових витрат згідно
виконавчого листа №2-5751/11 виданого 20
грудня 2012 року Рівненським міським
судом, обмежено право виїзду за межі
України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючого АДРЕСА_1, паспорт серії
НОМЕР_2 виданий 10 березня 2009 року
Рівненським МВ УМВ України в
Рівненській області, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1.

Ухвалою колегії суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Рівненської області
від 19 серпня 2013 року апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Рівненського
міського суду від 31 травня 2013 року
скасовано. Державною виконавцю Відділу
державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиції у задоволені клопотання про
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України відмовлено.

Враховуючи характер та зміст
заявлених та задоволених вимог, а також
те, що в судовому засіданні було
встановлено та документально
підтверджено що боржник навмисно
ухиляється від сплати боргу,
періодично виїжджає за кордон України
з метою отримання прибутку, однак
будь-яких коштів по сплаті боргу
стягувану не сплачує, суд вважає, що
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1
підлягає задоволенню, оскільки
невжиття таких заходів може утруднити
чи зробити неможливим виконання
рішення суду, а у даному випадку
судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.6 Закону України "Про порядок виїзду
з України та в'їзду в Україну громадян
України, ст.ст.293, 294 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в
:

Подання старшого державного
виконавця Відділу Державної
Виконавчої Служби Рівненського
міського Управління Юстиції про
тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України задоволити.

Тимчасово, до закінчення виконання
боржником своїх зобов'язань згідно
виконавчого провадження про стягнення
на користь ОСОБА_3 боргу на загальну
суму 377840,90 грн., з яких: 331256,41 грн. - сума
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції; 43404,71 грн. - проценти
за користування грошовими коштами від
суми позики; 1159,78 грн. - пеня та судові
витрати по справі, а саме сплачене
державне мито в розмірі 1700,00 грн.;
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в суді в
розмірі 120,00 грн. та 200,00 грн. судових
витрат згідно виконавчого листа №2-5751/11
виданого 20 грудня 2012 року Рівненським
міським судом, обмежити право виїзду за
межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючого АДРЕСА_1, паспорт серії
НОМЕР_2 виданий 10 березня 2009 року
Рівненським МВ УМВ України в
Рівненській області, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 без вилучення паспортного
документу, так як згідно повідомлення
Управління державної міграційної
служби України в Рівненській області
ОСОБА_1 закордонного паспорту не
отримував.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Рівненського

міського суду
І.М.Ковальов