У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Дем'яносова М.В.,
Кафідової О.В.,

Касьяна О.П.,
Коротуна В.М.,

представника ПАТ «УкрСиббанк» Капуся
С.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
судді апеляційного суду
Дніпропетровської області від 13 січня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк» (далі ‒? ПАТ «УкрСиббанк»)
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
10 червня 2013 року позовні вимоги ПАТ
«УкрСиббанк» задоволено. Вирішено
питання щодо судових витрат у справі.

Додатковим рішенням
Красногвардійського районного суду
м. Дніпропетровська від 11
лютого 2014 року вирішено питання щодо
судових витрат у справі.

Ухвалою судді апеляційного суду
Дніпропетровської області
від 13 січня 2014 року апеляційну скаргу
ОСОБА_4 на рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
11 лютого 2014 року визнано неподаною та
повернуто заявнику.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвалу судді апеляційного
суду, мотивуючи свою вимогу порушенням
судом норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Визнаючи апеляційну скаргу неподаною
та повертаючи її заявнику, суддя
апеляційного суду виходив із того, що
ОСОБА_4 не виконано в установлені
строки вимоги ухвали про усунення
недоліків апеляційної скарги.

Проте з такими висновками судді
апеляційного суду погодитись не можна.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до
апеляційної скарги, яка не оформлена
відповідно до вимог, встановлених ст. 295
цього Кодексу, а також у разі несплати
суми судового збору застосовуються
положення ст. 121 цього Кодексу.

Установлено, що ОСОБА_4 01 липня 2013 року
звернувся з апеляційною скаргою на
рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 10
червня 2013 року.

Ухвалою судді апеляційного суду
Дніпропетровської області
від 24 вересня 2013 року апеляційну
скаргу ОСОБА_4 залишено без руху та
надано строк для усунення виявлених
недоліків, а саме: заявнику необхідно
надати доказ сплати судового збору
(а.с. 131).

Ухвалою судді апеляційного суду
Дніпропетровської області
від 13 січня 2014 року апеляційну скаргу
ОСОБА_4 на рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
10 червня 2013 року визнано неподаною
та повернуто заявнику, оскільки
заявником не надано доказу сплати
судового збору.

Звертаючись із касаційною скаргою,
ОСОБА_4 указує на те, що апеляційний суд
в оскаржуваній ухвалі зазначає, що
ухвала про залишення апеляційної
скарги без руху направлялася апелянту
двічі, але в дійсності він уперше її
отримав поштою 16 січня 2014 року із
супровідним листом апеляційного суду
від 23 грудня 2013 року. Разом з цим у
матеріалах справи відсутнє
підтвердження того, що ухвала
направлялася йому раніше та була ним
одержана. Тому апеляційний суд міг
повернути апеляційну скаргу ОСОБА_4 без
розгляду не раніше 22 січня 2014 року.

На підтвердження указаного ОСОБА_4 до
матеріалів касаційної скарги додав
ксерокопію листа державної
адміністрації зв'язку УДППЗ
«Укрпошта», який підтверджує отримання
ухвали про усунення недоліків судді
апеляційного суду 16 січня 2014 року.

Установлено, що матеріали справи не
містять доказів отримання ОСОБА_4
ухвали судді апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24
вересня 2013 року раніше ніж 16 січня 2014
року.

Крім цього, з довідки про доставку
SMS-повідомлення, відправленого на номер
телефону НОМЕР_1, убачається, що
SMS-повідомлення сформовано 23.12.2013 10:56:30,
а доставлено 23.12.2013 10:44:17, тобто вказане
повідомлення доставлено раніше, ніж
сформовано (а.с. 252).

Однак суддя апеляційного суду,
постановляючи оскаржувану ухвалу, на
вказане уваги не звернув та дійшов
передчасного висновку, визнаючи
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 10 червня 2013 року
неподаною та повертаючи її заявнику.

Згідно зі ст. 129 Конституції України
однією з основних засад судочинства є
забезпечення апеляційного оскарження
рішення суду.

Судові процедури повинні бути
справедливими (ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод), так як особа безпідставно не
може бути позбавлена конституційного
права на апеляційне оскарження рішення
суду.

Ураховуючи викладене та положення п. 2
ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана
ухвала судді апеляційного суду не може
вважатись законною та підлягає
скасуванню, а справа ‒? передачі до
суду апеляційної інстанції для
вирішення питання про прийняття
апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу судді апеляційного суду
Дніпропетровської області від 13 січня
2014 року скасувати, справу передати до
апеляційного суду для вирішення
питання про прийняття апеляційної
скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик Судді: М.В.
Дем'яносов О.П. Касьян О.В. Кафідова
В.М. Коротун