Провадження № 2/756/298/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року Оболонський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого
судді - Шумейко О.І.,

при
секретарях - Мишковець М.В.,
Острянко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду в порядку цивільного
судочинства з позовом до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
період з серпня 1999 року по 10 грудня 2010
року сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі. За час
спільного проживання ними було
придбано рухоме майно побутового
призначення, меблі, комп'ютерна
техніка. Майно на час звернення до суду
знаходиться в квартирі відповідача,
сторони не можуть у позасудовому
порядку здійснити поділ спільного
майна.

За таких обставин, позивач ОСОБА_1
просить визнати за собою право
власності на холодильник «Indesit»,
вартістю 6100 грн., диван, вартістю 3700
грн., пральну машину «Zanussi», вартістю 3600
грн., газову плиту «Zanussi», вартістю 3400
грн., а за відповідачем ОСОБА_2 визнати
право власності на шафу-купе, вартістю
4500 грн., диван, вартістю 4000 грн.,
комп'ютер, вартістю 5000 грн.,
мікрохвильову піч «Daewoo», вартістю 800
грн., фотоапарат «Olympus», вартістю 1500
грн., магнітолу «Daewoo», вартістю 500 грн.,
комп'ютерний стіл, вартістю 500 грн.

До початку розгляду справи ОСОБА_2
заявлено зустрічний позов про поділ
спільного майна подружжя, в якому
остання просить визнати за собою право
власності на відеопрогравач DVD модель
436, вартістю 400 грн., велосипед, вартістю
900 грн., телевізор «Samsung», вартістю 1000
грн., та визнати за ОСОБА_1 право
власності на перфоратор «Mastermax» MRH,
вартістю 1400 грн., портативний DVD,
вартістю 1300 грн., холодильник «Snaige»,
вартістю 1300 грн.

Позивач у судовому засіданні підтримав
позовні вимоги, просив суд
задовольнити його позов, заперечував
проти задоволення зустрічного позову.
Позивач ОСОБА_1 підтвердив наявність на
час розгляду справи портативного DVD,
погодився з його вартістю у сумі 1300
грн., та велосипеду, однак не погодився
з його вартістю, вказаною у зустрічному
позові.

Відповідач у судовому засіданні
заперечувала проти задоволення позову
ОСОБА_1, підтримала зустрічні позовні
вимоги. Відповідач ОСОБА_2 підтвердила
наявність на час розгляду справи
шафи-купе, комп'ютерного столу,
холодильника «Indesit», двох диванів, один
з яких вартістю 3700 грн. є дитячим
диваном, пральної машинки «Zanussi» та
газової плити «Zanussi». Відповідач ОСОБА_2
погодилась із вартістю об'єктів майна,
вказаною у позові ОСОБА_1, зауважила, що
визначений позивачем холодильник
«Indesit» є холодильником марки «Ariston».

Відповідач ОСОБА_2 заперечувала
наявність фотоапарату, магнітоли,
комп'ютеру, мікрохвильової печі,
перфоратору, відеопрогравача,
телевізору, холодильнику «Snaige».

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, допитані у
судовому засіданні, показали, що
подружжя ОСОБА_1 за час перебування у
шлюбі купували різноманітну побутову
техніку, меблі, телевізор, комп'ютер.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані у справі докази, суд встановив
наступне.

20 серпня 1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
укладено шлюб, зареєстрований ВРАГС
Мінського РУЮ у м. Києві, актовий запис
№ 1018. (а.с. 6)

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 10 грудня 2010 року шлюб,
укладений між сторонами, було
розірвано.

У відповідності до положень ст. 60
Сімейного кодексу України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

За приписами ст. 61 СК України об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

За приписами ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

За рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися
про порядок поділу майна, спір може
бути вирішений судом. При цьому суд
бере до уваги інтереси дружини,
чоловіка, дітей та інші обставини, що
мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, зокрема на житловий будинок,
квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених Цивільним
кодексом України.

Як встановлено судом у судовому
засіданні, подружжя ОСОБА_2 за час
перебування у шлюбі придбало за
спільні кошти наступне майно:
портативний DVD, вартістю 1300 гривень,
шафу-купе, вартістю 4500 гривень,
комп'ютерний стіл, вартістю 500 гривень,
холодильник «Ariston», вартістю 6100
гривень, диван, вартістю 4000 гривень,
диван дитячий, вартістю 3700 гривень,
пральну машинку «Zanussi», вартістю 3600
гривень, газову плиту «Zanussi», вартістю
3400 гривень. Загальна вартість
вказаного майна складає 27100 грн.

Вказані обставини не заперечувалися
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а тому в порядку,
передбаченому ст. 61 ЦПК України, такі
обставини звільненні від доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

За приписами ст. ст. 58, 59 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Як убачається з матеріалів справи,
позивачем за первісним позовом ОСОБА_1
та позивачем за зустрічним позовом
ОСОБА_2 не долучено до матеріалів
справи належних та допустимих доказів
на підтвердження придбання комп'ютеру,
вартістю 5000 грн., мікрохвильової печі
«Daewoo», вартістю 800 грн., фотоапарату
«Оlympus», вартістю 1500 грн., магнітоли
«Daewoo», вартістю 500 грн., відеопрогравача
DVD модель 436, вартістю 400 грн., телевізору
«Samsung», вартістю 1000 грн., перфоратору
«Mastermax» MRH, вартістю 1400 грн., холодильник
«Snaige», вартістю 1300 грн.

Наявність вказаних об'єктів майна
заперечувалася відповідачами за
первісним та зустрічними позовами.

Лише тільки показаннями свідків не
може у даному випадку бути
підтверджена наявність переліченого
вище майна.

Крім того, сторони не дійшли згоди щодо
вартості велосипеду, право власності
на який позивач за зустрічним позовом
просила визнати за собою. Судом
роз'яснено право позивача ОСОБА_2
заявити клопотання про призначення
судової експертизи з приводу
з'ясування дійсної вартості
велосипеду, однак позивач ОСОБА_2 таким
право не скористалася.

При вирішенні питання про поділ
спільного майна подружжя ОСОБА_1 суд
приймає до уваги, що разом з
відповідачем ОСОБА_2 проживає
неповнолітня донька ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач ОСОБА_1 має
заборгованість по сплаті аліментів на
утримання своєї неповнолітньої дочки у
сумі 23200 грн., а тому частка майна ОСОБА_2
підлягає збільшенню.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить
висновку про часткове задоволення
первісного позову ОСОБА_1 та
зустрічного позову ОСОБА_2 та вирішує
визнати спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_2 портативний DVD,
шафу-купе, комп'ютерний стіл,
холодильник «Ariston», диван, диван
дитячий, пральну машинку «Zanussi», газову
плиту «Zanussi», а також провести поділ
такого спільного майна: визнати право
власності ОСОБА_1 на портативний DVD,
холодильник «Ariston», пральну машинку
«Zanussi», що у загальній сумі становить
11000 гривень, та визнати право власності
ОСОБА_2 на шафу-купе, комп'ютерний стіл,
диван, диван дитячий, газову плиту
«Zanussi», на загальну суму 12700 гривень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд
присуджує до стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 258
грн. та з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судовий збір у сумі 229,40 грн.
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя та зустрічний
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
спільного майна подружжя -
задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2: портативний
DVD, вартістю 1300 (одна тисяча триста)
гривень, шафу-купе, вартістю 4500 (чотири
тисячі п'ятсот) гривень, комп'ютерний
стіл, вартістю 500 (п'ятсот) гривень,
холодильник «Ariston», вартістю 6100 (шість
тисяч сто) гривень, диван, вартістю 4000
(чотири тисячі) гривень, диван дитячий,
вартістю 3700 (три тисячі сімсот) гривень,
пральну машинку «Zanussi», вартістю 3600 (три
тисячі шістсот) гривень, газову плиту
«Zanussi», вартістю 3400 (три тисячі
чотириста) гривень.

Провести поділ майна, що є спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та
ОСОБА_2:

визнати право власності ОСОБА_1 на
портативний DVD, вартістю 1300 (одна тисяча
триста) гривень, холодильник «Ariston»,
вартістю 6100 (шість тисяч сто) гривень,
пральну машинку «Zanussi», вартістю 3600 (три
тисячі шістсот) гривень;

визнати право власності ОСОБА_2 на
шафу-купе, вартістю 4500 (чотири тисячі
п'ятсот) гривень, комп'ютерний стіл,
вартістю 500 (п'ятсот) гривень, диван,
вартістю 4000 (чотири тисячі) гривень,
диван дитячий, вартістю 3700 (три тисячі
сімсот) гривень, газову плиту «Zanussi»,
вартістю 3400 (три тисячі чотириста)
гривень.

У задоволенні решти позовних вимог за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про поділ спільного майна подружжя -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у сумі 258 (двісті п'ятдесят
вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судовий збір у сумі 229 (двісті двадцять
дев'ять) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду міста Києва через Оболонський
районний суд міста Києва шляхом
подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду апеляційної
скарги.

Суддя
О.І. Шумейко