Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц778/2177/14
Головуючий у 1 інстанції: Петренко
Суддя-доповідач: Стрелець
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 р.
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізькій області у складі:

головуючого Савченко О.В.,

суддів
Стрелець Л.Г.,

Гончар М. С.

при секретарі:
Мосіній О. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Відділу державної
виконавчої служби Токмацького
міськрайонного управління юстиції на
ухвалу Токмацького районного суду
Запорізької області від 01 квітня 2014
року у справі за поданням головного
державного виконавця відділу ДВС
Токмацького МРУЮ у Запорізькій області
Рудєвої О.І. погоджене начальником
відділу ДВС Токмацького МРУЮ у
Запорізькій області Яковенко С.М. про
тимчасове обмеження у праві виїзду
керівника боржника - юридичної особи
за межі України без вилучення
паспортного документу боржника ОСОБА_5,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року головний державний
виконавець відділу ДВС Токмацького
МРУЮ у Запорізькій області Рудєва О.І.
звернулась до суду з поданням,
погодженим з начальником відділу ДВС
Токмацького МРУЮ у Запорізькій області
Яковенко С.М. про тимчасове обмеження у
праві виїзду керівника боржника -
юридичної особи за межі України без
вилучення паспортного документу
боржника ОСОБА_5

В обґрунтування вимог зазначала, що у
ВДВС Токмацького МРУЮ на виконанні
знаходиться зведене виконавче
провадження № 41630344 відносно боржника
Комунального виробничо-поліграфічного
підприємства «Трибуна» Токмацької
міської ради з виконання судових
наказів виданих Токмацьким районним
судом Запорізької області . Загальний
розмір заборгованості боржника з
урахуванням сум виконавчого збору та
витрати на проведення виконавчих дій
становить 28152,70 грн. в строк, наданий
боржнику для самостійного виконання,
вимоги виконавчих документів не
виконані.

Посилаючись на вказані обставини,
державний виконавець ВДВС Токмацького
МРУЮ у Запорізькій області звернувся
до суду із поданням про тимчасове
обмеження керівника юридичної особи -
боржника ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві
виїзду за межі України без вилучення
паспортного документу шляхом заборони
перетинати державний кордон України
до виконання своїх зобов'язань,
покладених на нього рішенням
Токмацького суду про стягнення
заборгованості із заробітної плати на
користь фізичних осіб, судового збору
на користь держави.

Ухвалою Токмацького районного суду
Запорізької області від 01 квітня 2014
року в задоволенні подання відмовлено.

В апеляційній скарзі ВДВС Токмацького
МРУЮ у Запорізькій області зазначає, що
ухвала постановлена з порушенням норм
матеріального права, тому просить її
скасувати та винести нове рішення, яким
задовольнити вимоги, викладенні в
поданні державного виконавця відділу
ДВС Токмацького МРУЮ у Запорізькій
області.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Закон України від 21 січня 1994 року „Про
порядок виїзду з України і в"їзду в
Україну громадян України" регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України Про порядок
виїзду з України і в"їзду в Україну
громадян України" передбачено, як
підставу для тимчасового обмеження у
праві виїзду за кордон наявність
невиконаних зобов'язань, але лише до
моменту виконання зобов'язань, або
розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Судом першої інстанції встановлено, що
в провадженні ДВС Токмацького МРУЮ у
Запорізькій області знаходиться
зведене виконавче провадження № 41630344
відносно боржника Комунального
виробничо - поліграфічного
підприємства „Трибуна" Токмацької
міської ради з виконання судових
наказів виданих Токмацьким районним
судом Запорізької області.Загальний
розмір заборгованості боржника з
урахуванням сум виконавчого збору та
витрати на проведення виконавчих дій
становить 28152,70 грн.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-ХІV
державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

З погляду значення словосполучення
"ухилення від виконання зобов'язань,
покладених судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи)", вжите
у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-ХП та у п. 18 ч. 3
ст. 11 Закону № 606-ХІV, означає з
об'єктивної сторони такі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків. Особа, яка має невиконані
зобов'язання, не може вважатися винною
в ухиленні, поки не буде доведено
протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови „доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язання".

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1
зазначеного вище Кодексу, згадане
подання розглядається судом негайно,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця, то саме на
останнього покладається тягар
доказування. Тим паче, що особа,
стосовно обмеження права якої внесено
подання, фактично позбавлена
можливості довести суду, що нею було
вжито усіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявність факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання. У зв'язку з цим саме
державний виконавець повинен довести
суду чи дійсно особа свідомо не
виконувала належні до виконання
зобов'язання в повному обсязі або
частково.

Саме невиконання боржником самостійно
зобов'язань протягом строку, про що
вказує державний виконавець в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

Державний виконавець, звертаючись з
клопотанням про тимчасове обмеження
права боржника на виїзд за межі
України, направив до суду подання,
копію постанови про відкриття
провадження та копії виконавчих
документів без надання будь-яких
доказів про ухилення боржника від
виконання зобов'язань.

Жодних доказів, окрім наявності
заборгованості, про будь-які свідомі
діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього об'єктивні
обставини (непереборної сили, події
тощо) відсутні. В справі немає доказів,
що маючи якесь майно чи грошові кошти
ОСОБА_5 його приховує, чи перешкоджає у
його вилученні чи реалізації.

Суд першої інстанції вірно вказав, що
за ст. 33 Конституції України кожному,
хто на законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Окрім іншого, фактично звернення
державного виконавця до суду з
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України повинно
бути як крайній захід, який
застосовується до боржника коли
державним виконавцем виконані вже всі
можливі дії щодо примусового виконання
судового рішення, оскільки це веде до
обмеження вказаного конституційного
права громадянина.

У зв'язку з викладеним, оцінивши надані
сторонами докази, колегія суддів
дійшла висновку про те, що висновки
суду першої інстанції є вірними а
доводи викладені в апеляційній скарзі
їх не спростовують.

Керуючись ст.ст. 307,312,315,317 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу державної
виконавчої служби Токмацького
міськрайонного управління юстиції
відхилити.

Ухвалу Токмацького районного суду
Запорізької області від 01 квітня 2014
року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: