Справа № 630/238/14-ц
Провадження № 2/630/137/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року
м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської
області у складі:

головуючого судді
Дем'яненко І.В.,

за участю: секретаря
Нескоромна Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Люботин
Харківської області цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим
приміщенням,через відсутність понад
один рік ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Люботинського
міського суду Харківської області з
позовною заявою до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням.

В своїй позовній заяві позивачка
просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням в будинку за
адресою АДРЕСА_1, через його не
проживання понад один рік.

Сторони про час, дату та місце розгляду
справи повідомлені своєчасно та
належним чином, в судове засідання не
з'явилися.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилася, направила до суду заяву, в
якій вона просить позовні вимоги
задовольнити та розглядати справу без
її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, направив до суду заяву, в
якій зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1
визнає в повному обсязі, не заперечую
проти їх задоволення та просив
розглядати справу без його участі.

Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень ЦПК
розгляд справи здійснюється судом за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити у
відсутності сторін по справі, які були
належним чином та своєчасно
повідомлені про час і місце розгляду
справи.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані позивачем по справі
докази, вважає позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, при цьому суд
виходить з наступного.

Судом встановлені такі факти, що
підтверджуються наявними у справі
доказами, та не оспорюються сторонами
по справі, та відповідні їм
правовідносини.

Житловий будинок, розташований за
адресою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 -
позивачці по справі, на підставі
договору дарування, укладеного 09 липня
2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1,
посвідченого нотаріусом Другої
державної нотаріальної контори
Харківського району Харківської
області, реєстровий № 2-548 (а.с.6).

Тобто, судом достовірно встановлено, що
ОСОБА_1 є власником житлового будинку
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі з 22 вересня 2004 року по 09 жовтня
2012 року. Рішенням Люботинського
міського суду від 09 жовтня 2012 року
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, що
підтверджується рішенням суду (а.с.23)

Судом достовірно встановлено, на
теперішній час в будинку зареєстровані
позивачка ОСОБА_1, її діти ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_5, відповідач по справі -
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
копією будинкової книги (а.с.7-17)

Як вбачається з записів будинкової
книги, відповідач зареєстрований за
вказаною адресою з 12 січня 2005 року (а.с.
15). ОСОБА_2 не проживає в житловому
будинку, належному позивачу, з 08 червня
2012 року, належних йому особистих або
будь-яких інших речей в будинку не має,
що вбачається з акту квартального
комітету від 01 липня 2013 року (а.с.19)

Факт непроживання відповідача ОСОБА_2,
в будинку понад один рік підтверджено
актом обстеження, складеним
квартальним комітетом від 11 березня 2014
року, підписаних головою квартального
комітету № 35 Дацько Н.Г., членами
квартального комітету - Безрук Ю.В.,
Сокол Н.В. (а.с.18).

Згідно з ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК
України власникові належать права
володіння. користування та
розпоряджання своїм майном. Як
зазначено в ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи про
те що відповідач не проживає у
зазначеному будинку свідчать
відповіді Люботинського ВМ
Харківського РВ ГУМВС України в
Харківській області від 17 квітня 2014
року про відсутність звернень ОСОБА_2 в
період з січня 2013 року по теперішній
час з заявами про порушення його прав
на проживання в будинку за адресою
АДРЕСА_1 (а.с 37).

Також до суду надійшла відповідь
головного лікаря КП «Люботинська
міська центральна лікарня», в якій
зазначено, що відповідач за місцем
реєстрації за медичною допомогою не
звертався, лікаря не викликав ( а.с.38).

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не проживає
в житловому будинку понад один рік
безперервно без поважних причин, то суд
знаходить позовні вимоги позивача
такими, що підлягають задоволенню,
оскільки вони ґрунтуються на законі і
доказах, наданих суду позивачем.

Статтею 41 Конституції України, ст.ст.316 -
321 ЦК України закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи
безперешкодно користуватися свої
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,на
власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були пов'язані
з позбавленням володіння.

Відповідно до ст.379 ЦК України об'єктом
права власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
квартира.

Права власника житлового будинку
визначеніст.383 ЦК Українитаст.150 ЖК
України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч.1ст.156 ЖК України з
урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК
України - члени сім'ї власника
житлового будинку, які проживають
разом з ним у будинку, що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку, якщо при
їх вселенні не було іншої угоди про
порядок користування цим приміщенням.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 проживав в
будинку, розташованому за адресою
АДРЕСА_1 як член сім`ї власника, але
добровільно залишив родину і будинок, а
власник житлового будинку - ОСОБА_1 на
збереження реєстрації відповідача в
житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1,
не погоджується , тому, через не
проживання понад один рік відповідача
в спірному будинку без поважних причин,
ОСОБА_2 є такою особою, яка втратила
право користування житловим
приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України - член
сім'ї власника житла втрачає право
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла.

Все вище наведене свідчить про те, що
відповідач не проживає в житловому
будинку по АДРЕСА_1, більше одного року,
особисті речі відсутні.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цивільно-процесуальним
кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів. З матеріалів справи та з
наданих суду позивачем доказів
вбачається, що ОСОБА_2 утримуючи
реєстрацію за адресою житлового
будинку, розташованому за адресою:
АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1 порушує
права останньої: володіти,
користуватися та розпоряджатися своїм
майном, які гарантовані їй, як
власникові вимогами чинного
законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, при цьому
суд розглядає цивільні справи не
інакше як в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відповідач по справі - ОСОБА_2 позовні
вимоги ОСОБА_1 визнав, не надав до суду
доказів, які б свідчили про
правомірність його не проживання
безперервно без поважних причин понад
один рік за адресою житлового будинку:
АДРЕСА_1.

На підставі матеріалів даної цивільної
справи та аналізу зібраних по справі
доказів, суд вважає за необхідне:
позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в
повному обсязі.

Судові витрати з позивачки не
стягуються, оскільки вона сплатила
судовий збір в повному обсязі при
зверненні з позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212, 213-215, 218, 223 ЦПК
України, ст.ст.16, 316-321, 383, 391, 379, 405 ЦК
України (в редакції 2003 року), ст.ст. 150, 156
ЖК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратила право користування житловим
приміщенням в будинку за адресою
АДРЕСА_1, через відсутність його понад
один рік безперервно без поважних
причин.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Люботинський міський суд Харківської
області в десяти денний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І. В. Дем`яненко