Справа № 279/6797/13-ц
Провадження № 2/279/151/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08.05.2014 року
Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області

в складі: головуючого - судді
Моголівця І.А.

з секретарем
Война Ю.С.

з участю:

представника позивача
Сітко А.І.

відповідача
ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Коростені цивільну
справу за позовом ПАТ «Страхова
компанія «Уніка» до ОСОБА_2 про
стягнення страхового відшкодування в
порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом
до відповідача та просить :

- стягнути з відповідача на свою
користь страхове відшкодування в
порядку регресу в розмірі 14228,76 грн.;

- стягнути з відповідача на свою
користь сплачений судовий збір.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що 23.02.2013 року о 08 годині 30
хвилин в м.Коростені на перехресті
вулиць Грушевського та Гастелло
відбулась дорожно-транспортна пригода
за участю транспортного засобу «Деу
Нексія» н/з НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_4 та автомобіля Деу Матіз н/з
НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2. ДТП
сталося з вини відповідача. В
результаті ДТП автомобілю Деу Нексія
завдано механічні пошкодження.
Цивільно-правова відповідальність
відповідача була застрахована у
позивача. ОСОБА_4 було виплачено
страхове відшкодування в розмірі 14228,76
грн. Відповідач порушила вимоги ст.38 ЗУ
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», а саме письмово не повідомила
страховика про ДТП.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала
повністю, просила їх задовольнити
посилаючись на мотиви вказані в
позовній заяві, а також пояснила, що
ОСОБА_4 письмово звернувся до них із
заявою про виплату страхового
відшкодування, а відповідач взагалі з
письмовою заявою не зверталась.
Посилання відповідача на
нероз»яснення їй під час укладення
договору умов та правил страхування
вважає вигаданими.

Відповідач позов не визнала та
пояснила, що 23.02.2013 року о 08 годині 30
хвилин в м.Коростені на перехресті
вулиць Грушевського та Гастелло дійсно
відбулась дорожно-транспортна пригода
за участю транспортного засобу «Деу
Нексія» н/з НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_4 та її автомобілем Деу Матіз н/з
НОМЕР_3. Безпосередньо після ДТП вона та
інші особи дзвонили на гарячу лінію
страхової компанії і повідомляли про
ДТП і їм нічого про письмову заяву
ніхто не говорив. Після ДТП, після
лікарняного та на протязі декількох
місяців після цього не подала письмову
заяву до страхової компанії так як не
знала, що таку письмову заяву потрібно
подавати. Крім того вона не
погоджується з оціненою сумою шкоди,
вказує, що її не запросили на огляд
автомобіля. При укладанні угоди з
страховиком її не ознайомили з умовами
та правилами страхування.

Представник відповідача позов не
визнав, в судовому засіданні пояснив,
що відповідач після ДТП хворіла і не
могла повідомити страхову компанію про
ДТП, а позивач не вчинив жодної дії із
встановлення причини неповідомлення.
Крім того у позивача була інформація
про ДТП, а при укладенні угоди позивач
не роз'яснив відповідачу її обов'язку
письмово повідомляти про ДТП.

В судовому засіданні свідки
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що вони були
безпосередньо на місці ДТП та дзвонили
на гарячу лінію страхової компанії де
їм надали всі інструкції, однак нічого
не говорили про обов'язок подання
письмової заяви страховику.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази судом
встановлено слідуюче.

Згідно полісу № АЕ/1956545 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, який був чинний
на час ДТП, ОСОБА_2 застрахувала
заподіяну шкоду третім особам під час
ДТП за участю забезпеченого
транспортного засобу - автомобіля Деу
Матіз н.з. н/з НОМЕР_3, та страхова сума
(ліміт відповідальності) на одного
потерпілого становить за шкоду
заподіяну життю і здоров'ю - 100 000 грн., за
шкоду заподіяну майну - 50 000 грн.

26.02.2013р. ОСОБА_4 письмово повідомив про
ДТП та звернувся до страхової компанії
з письмовою заявою про виплату
матеріального збитку.

Відповідно до постанови
Коростенського міськрайонного суду
від 25 березня 2013 року в справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_2, її визнано винною в
скоєнні правопорушення, передбаченого
ст.124 КУпАП та накладено стягнення у
виді штрафу в розмірі 340 гривень за
вчинення ДТП 23.02.2013р. коли вона керувала
автомобілем Деу Матіз н/з НОМЕР_3, не
надала переваги в русі на перехресті
автомобілю Деу Нексія н/з НОМЕР_1, який
рухався по головній вулиці, внаслідок
чого автомобілі було механічно
пошкоджено. Рішення суду набрало
законної сили.

04.03.13 року з участю представника
страхової компанії було складено
Протокол огляду транспортного засобу -
Автомобіля Деу Нексія н/з НОМЕР_1 в
якому вказані деталі і агрегати, що
отримали пошкодження та надано опис
пошкодження.

Згідно Висновку № 621 Експертного
товарознавчого дослідження автомобіля
Деу Нексія н/з НОМЕР_1 встановлено
вартість відновлювального ремонту з
врахуванням фізичного зносу - 14228,76 грн.

Платіжним дорученням від 10 квітня 2013
року позивач виплатив ОСОБА_4 страхове
відшкодування в сумі 14228,76 грн.

Позивач 23.05.2013р. направив відповідачу
письмову вимогу про сплату страхового
відшкодування в порядку регресу.

Відповідач листом від 12.06.2013 року
відмовила позивачу у добровільній
виплаті страхового відшкодування та
вказала, що про ДТП вона повідомила
усно страхового агента в м.Коростені
який їй нічого не сказав про письмову
заяву, що їй не роз'яснили права при
укладенні договору страхування, її не
запросили на експертизу автомобіля.

Позивач надав відповідь відповідачу на
її заяву та вказав, що письмове
повідомлення страховика у разі ДТП є її
обов'язком, що передбачений законом,
крім того вона не надала жодного
документу про поважність причин
пропуску всього часу, що пройшов після
ДТП. Виклик осіб для огляду
пошкодженого автомобіля здійснюється
замовником у разі потреби і
передбаченого законодавством
обов'язку обов'язкового виклику
винуватця для огляду такого авто немає.

Згідно ст.61 ч.3 ЦПК України, обставини
встановлені судовим рішенням у справі
про адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову з питань, чи мали місце ці дії
та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи те, що постанова
Коростенського міськрайонного суду
від 25 березня 2013 року в справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_2 набрала законної сили,
враховуючи пояснення сторін та докази
досліджені судом суд приходить до
висновку, що особою винною у ДТП та у
спричиненій матеріальній шкоді ОСОБА_4
є ОСОБА_2

Статтею 1187 ЦК України визначено, що
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 заподіяла
шкоду під час використання
транспортного засобу - легкового
автомобіля, суд приходить до висновку,
що шкода завдана джерелом підвищеної
небезпеки.

Пунктом 1.3 Статі 1 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» потерпілими є -
юридичні та фізичні особи, життю,
здоров'ю та/або майну яких заподіяна
шкода внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди з використанням транспортного
засобу.

Враховуючи те, що майну ОСОБА_4
заподіяно майнову шкоду, він є
потерпілим.

Відповідно до п.22.1 ст.22 вищеназваного
Закону, страховик при настанні
страхового випадку відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, яка була заподіяна в
результаті ДТП життю, здоров"ю, майну
третьої особи відповідно до лімітів
відповідальності страховика.

Страховою компанією оцінено шкоду
заподіяну майну потерпілого та
проведено визначені виплати.

Відповідно до п.ґ ч.1 ст.38 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1
статті 33 цього Закону.

Відповідно до п.п.33.1.4 вказаного
закону, у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний:
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав
змоги виконати зазначений обов'язок,
він має підтвердити це документально.

Як вбачається з роз'яснень, викладених
в п.16 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», у разі
невиконання особою, відповідальність
якої застрахована, обов'язку
письмового надання страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, шкода
відшкодовується завдавачем шкоди.

Згідно ст..1191 ЦК України, особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлено законом.

Відповідно до ст..11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
вимог цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі.

Суд відхиляє пояснення відповідача про
поважність причини неповідомлення
позивача про ДТП через перебувала на
лікуванні (з 23.02.13р. по 28.02.13р.), так як
відповідач не виконала встановленого
для неї обов'язку і взагалі письмово не
повідомила позивача ні під час
лікування, ні на протязі 3 робочих днів
після закінчення лікування, ні за час
що передував зверненню позивача до
суду.

Суд відхиляє пояснення відповідача про
те, що вона по телефону повідомляла
страхову компанію про ДТП і не знала
про необхідність надання саме
письмового повідомлення страховику
про ДТП, та про невиконання обов'язку
страховика ознайомити її з умовами та
правилами страхування, так як незнання
закону не звільняє особу від виконання
своїх обов'язків та не може бути
покладено в основу відмови в позові
іншій особі. Інші заперечення
відповідача є безпідставні і нічим не
підтверджуються.

Таким чином, суд приходить до висновку
про обґрунтованість позовних вимог в
зв'язку з чим позов задовольняє.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Керуючись ст.ст.10, 11, 38, 60, 88, 212 - 218 ЦПК
України, 22, 1191 ЦК України, ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 01.03.2013
року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного Акціонерного Товариства
«Страхова компанія «Уніка» в порядку
регресу грошові кошти в розмірі 14 228,76
гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного Акціонерного Товариства
«Страхова компанія «Уніка» 229 гривень 40
копійок судового збору, що були
сплачені позивачем при подачі заяви.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Житомирської
області протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особа, яка не
була присутня у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
може подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, а в разі подання
апеляційної скарги - після розгляду
справи апеляційним судом, якщо
рішення не було скасовано.

Суддя Коростенського
міськрайонного суду
І.А. Моголівець