АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження№22-ц/790/3441/14
Справа № 643/1835/14-ц
Категорія: - право власності
Доповідач -Коровін С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі :

Головуючого: -
Коровіна С.Г.

Суддів : -
Бездітко В.М.

Коваленко
І.П.

При секретарі: -
Огарьовій О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 01 квітня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_6 до Харківської
міської ради про визнання права
власності, -

В
С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2014 року ОСОБА_6
звернулася до суду з позовом до
Харківської міської ради і просила
визнати за нею право власності на
квартиру АДРЕСА_1. Позивач посилалася
на те, що з 1983 року працювала в АТ «Ера»,
а 18.01.1984 року отримала у користування
кімнату АДРЕСА_2. До 2003 року проживала в
зазначеній кімнаті. Після цього
переїхала на проживання в м. Кобеляки
Полтавської області. У 2004 році вона
повернулася до м. Харкова, її кімната
була зайнята і їй запропонували
кімнату НОМЕР_1 в яку вона вселилася і
проживає. У 2007 році будинок виключено з
числа гуртожитків і квартири закріпили
за мешканцями. Позивачка вважала, що
набула право власності на квартиру
НОМЕР_1, за правилами набувальної
давності.

Рішенням суду у задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі поставлено
питання про скасування рішення суду і
ухвалення нового рішення про
задоволення позову. Позивачка вважає,
що добросовісно тривалий час
користувалася зазначеною кімнатою.
Раніше їй, на її думку, безпідставно
відмовляли у визнанні за нею права на
цю кімнату. Вона не заперечує, що
вселилася в кімнату без ордера, але
вважає, що її дії не були
неправомірними. Раніше вона мала право
на проживання в цьому гуртожитку. Крім
того вона вважає, що кімната
неправильно закріплена за ОСОБА_7
Рішенням суду не враховані інтереси її
сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає
в цій кімнаті і зареєстрований у
гуртожитку. Іншого житла у неї та сина
немає.

Заслухавши доповідача, апелянта
та її представника, перевіривши
обставини справи колегія вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_6 проживає в
кімнаті АДРЕСА_1 Зазначений будинок
належить до державного житлового
фонду.

У відповідності до вимог ч.1 ст.344
ЦК України особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або нерухомим майном протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом.

Згідно роз'яснень, викладених в
п.9 Постанови №5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 року, при вирішенні
спорів, пов'язаних із набуттям права
власності за набувальною давністю,
суди повинні враховувати, зокрема,
таке: володіння є добросовісним, якщо
особа при заволодінні чужим майном не
знала і не могла знати про відсутність
у неї підстав набуття права власності.

Будинок по АДРЕСА_1, в якому
позивач проживає і займає кімнату
НОМЕР_1, рішенням виконкому Харківської
міської ради №516 від 09.07.1997 року
виключений зі складу житлового фонду
гуртожитків і дозволено АТ «Ера»
закріпити за мешканцями будинку
займану ними житлову площу. Рішенням
виконавчого комітету Московської
районної ради м. Харкова від 16.12.1997 року
затверджено рішення адміністрації та
профкому АТ «Ера», протокол про
закріплення за мешканцями гуртожитку
по АДРЕСА_1 гостинного типу (загальні
коридор, кухня, туалет, душ) займані
ними кімнати, без зняття з квартирного
обліку та відкрити особистий рахунок
(а.с.5).

Таким чином правовідносини між
сторонами виникли на підставі права
осіб на житлове приміщення. У
відповідності до вимог ч.1ст.58 ЖК
України на підставі рішення про
надання житлового приміщення в будинку
державного або громадського житлового
фонду виконавчий комітет районної,
міської, районної в місті, селищної,
сільської Ради народних депутатів
видає громадянинові ордер, який є
підставою для заселення в надане
приміщення. Позивачка не заперечувала,
що вселена в кімнату без ордера і їй
відомо, що ця кімната закріплена за
іншою особою. Позивачці неодноразово
роз'яснювався порядок та підстави для
вирішення питання про визнання її
наймачем спірного житлового
приміщення (а.с.9,10).

При таких обставинах суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що неможливо вважати, що
позивач добросовісно володіє спірним
майно. Фактично між сторонами виникли
правовідносини які врегульовані
Житловим кодексом України. Підстав
застосовувати правила передбачені ч.1
ст.344 ЦК України для даних
правовідносин немає. Суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
задоволенні позову. Доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують.
Колегія погоджується з рішенням суду і
відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316,
317, 319 ЦПК України судова колегія ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Московського
районного суду м. Харкова від 01 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвалу набирає законної сили
негайно, але може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -