Справа № 495/9270/13-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Мишко В.В.
при секретарі судового засідання:
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_1 (паспорт серії
НОМЕР_1 виданий 11.06.2002 року)
від відповідачів: не з'явилися
- від ВК Маразліївської СР - не з'явився
- від ССД Б-Дністровської РДА -
Михайлова Ю.І. (довіреність № 01-39/7927 від
від прокуратури: Колесніченко І.В.
(посвідчення № 006982 видане 01.10.2012 року)
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 495/9270/13-ц
за участю третіх осіб без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
- Виконавчого комітету Маразліївської
Білгород-Дністровського району
- Служби у справах дітей
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації Одеської
за участю Білгород-Дністровської
міжрайонної прокуратури
про позбавлення батьківських прав та
19.11.2013 року ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач) звернулася до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до ОСОБА_4 (далі по
тексту - відповідач-1) та ОСОБА_5 (далі по
тексту - відповідач-2) за участю третіх
осіб без самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача Виконавчого
комітету Маразліївської сільської
ради Білгород-Дністровського району
Одеської області (далі по тексту - третя
особа-1) та Служби у справах дітей
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації Одеської
області (далі по тексту - третя особа-2)
за участю Білгород-Дністровської
міжрайонної прокуратури про
позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів.
Так, позивач просить суд:
- позбавити батьківських прав ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
відносно їх доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3;
- стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на
утримання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, у
розмірі не меншому 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивач - ОСОБА_1, в судових засіданнях
заявлені позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та просила їх
задовольнити. Проти винесення заочного
рішення не заперечувала.

Представники третіх осіб та
прокуратури в судових засіданнях
заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримали в повному обсязі та просили
їх задовольнити. Проти винесення
заочного рішення не заперечували.

Представник третьої особи - ВК
Маразліївської СР, в судове засідання
07.05.2014 року не з'явився, але надіслав до
суду факсограму, згідно якої ВК
Маразліївської СР згоден з позовними
вимогами по справі № 495/9270/13-ц (у справі
про позбавлення батьківських прав
ОСОБА_5) і просить розглянути справу у
їх відсутність.

Відповідачем-1 - ОСОБА_4, подано до суду
заяву, згідно з якою з позовом ОСОБА_1
він згоден, не заперечує проти
позбавлення його батьківських прав у
відношенні ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та
просить справу розглядати у його
відсутність.

Відповідач-2 - ОСОБА_5, відзив,
заперечення або пояснення на позов
ОСОБА_1 до суду не надала та в судові
засідання не з'явилася без поважних
причин, про причини неявки суд не
повідомила, будь-яких клопотань не
заявляла, хоча була належним чином
повідомлена про час та місце судових
засідань, про що свідчать наявні в
матеріалах справи відповідні поштові
повідомлення.

Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
повторної неявки в судове засідання
відповідача, повідомленого належним
чином, суд вирішує справу на підставі
наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).

Згідно із ч.1 ст.224 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Згідно із ст.157 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
розглядає справи протягом розумного
строку, але не більше двох місяців з дня
відкриття провадження у справі, а
справи про поновлення на роботі, про
стягнення аліментів - одного місяця. У
виняткових випадках за клопотанням
сторони, з урахуванням особливостей
розгляду справи, суд ухвалою може
подовжити розгляд справи, але не більше
як на п'ятнадцять днів.

Враховуючи викладені обставини, норми
чинного законодавства та ті факти, що
відповідач-1 в судові засідання не
з'явився, але, згідно його заяви, просив
розглянути справу за його відсутності,
представник третьої особи-1 в судове
засідання 07.05.2014 року не з'явився, але,
згідно його заяви, просив розглянути
справу за його відсутності,
відповідач-2 в жодне судове засідання
не з'явився, будь-яких пояснень не надав
та клопотань не заявляв, хоча був
належним чином повідомлений про час та
місце проведення судових засідань,
інші учасники судового процесу в
судовому засіданні проти винесення
заочного рішення не заперечували,
строк розгляду справи, відповідно до
ст.157 Цивільного процесуального
кодексу України, закінчився і ніхто із
сторін не заявив клопотання про його
подовження, суд вважає за можливе і
необхідне, у відповідності до ч.4 ст.169,
ч. 1 ст.224 Цивільного процесуального
кодексу України розглянути справу без
участі відповідачів, третьої особи-1
або їх представників, на підставі
наявних та достатніх для розгляду
матеріалів справи.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
докази, заслухавши в судових
засіданнях пояснення учасників
судового процесу, суд дійшов до
наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_7, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2
від 19.12.2000 року та свідоцтвом про
встановлення батьківства серії НОМЕР_3
від 19.12.2000 року. Батьками дитини
записано ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Відповідно до виданої Андріївською
сільською радою
довідки-характеристики на ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, останній проживає в селі
Андріївка з 1982 року. Перебуває в
громадянському шлюбі із гр. ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_5. У 1992 році закінчив
Андріївську ЗОШ. З 1995 року по 1996 рік
проходив службу у Збройних силах
України. За час проживання на території
сільської ради характеризується
позитивно. Із сусідами та жителями села
підтримує добросусідські стосунки.
Приймає активну участь в спортивному
житті села. Скарг на нього до сільської
ради не поступало. Компрометуючими
матеріалами сільська рада не володіє.

06.10.2013 року ОСОБА_4 написано заяву,
згідно з якою з позбавленням його
батьківських прав по відношенню до
ОСОБА_7 згоден, так як не є її
біологічним батьком. Просить справу
розглянути за його відсутністю у
зв'язку з тяжким матеріальним
становищем.

10.10.2013 року ОСОБА_10 звернулася до голови
Маразліївської СР з заявою, відповідно
до якої просила розглянути справу про
доцільність позбавлення батьківських
прав ОСОБА_5 та ОСОБА_4, провести
обстеження житлово-побутових умов
проживання. Така заява ОСОБА_10
мотивована тим, що її онука, ОСОБА_7, з
народження до дванадцяти років
проживала з нею, а її мати не брала
участі у вихованні дитини. У зв'язку із
поганим станом здоров'я ОСОБА_10, її
онука, ОСОБА_7, вже п'ять місяців
проживає у її молодшої доньки, ОСОБА_1, й
навчається у Випаснянській школі № 1.
За весь цей час мати ОСОБА_7 - ОСОБА_5,
жодного разу не з'являлася до доньки, не
брала участі у збиранні доньки до
школи. ОСОБА_5 веде нездоровий спосіб
життя (пияче) та не має постійного
місяця проживання. ОСОБА_7 не бажає жити
з мамою, хоча й мати не збирається
забирати доньку.

Відповідно до характеристики на
ученицю Випаснянської ЗОШ І-ІІІ
ступенів № 1 ОСОБА_7, остання в даній
школі навчається тільки з цього
навчального року. До навчання
ставиться добре, має бажання вчитися.
Школу відвідує регулярно, пропускає
навчання тільки по поважній причині. На
уроках уважна, намагається засвоїти
матеріал по ходу пояснення та біля
дошки. У школі веде себе спокійно,
врівноважено, з повагою ставиться до
старших, ходить до школи охайно
одягнена, до своїх класних обов'язків
відноситься серйозно, завжди їх вчасно
та добре виконує. На батьківські збори
приходить її тітка ОСОБА_1 Справжні
батьки дівчини до школи жодного разу не
з'явилися. Тітка зацікавлена в навчанні
дівчини. Вдома для навчання створені
всі необхідні умови.

Згідно із заявою ОСОБА_7, вона не хоче
жити з мамою, ОСОБА_5, так як до цього
часу проживала з бабусею, мати не брала
участі в її вихованні, зараз проживає з
хрещеною. За цей час мати жодного разу
не приїжджала та навіть кошти, які
передав хрещений, забирала собі. Дуже
часто мати буває п'яною. Тому ОСОБА_7
хоче проживати з її тіткою ОСОБА_1.

Відповідно до виданої Маразліївською
СР довідки № 619, ОСОБА_5 зареєстрована в
АДРЕСА_1. Має склад сім'ї: дочка ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

24.10.2013 року ВК Маразліївської СР
складено довідку-характеристику на
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно з якою
остання є мешканкою села Маразліївка.
За місцем проживання характеризується
незадовільно. Схильна до зловживання
алкоголем, постійного місяця роботи не
має, постійного місяця проживання не
має, вихованням дочки ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3, не займалася і не
займається. До сільської ради
поступила скарги в її адресу від членів
сім'ї щодо недостойної поведінки, за що
мала неодноразово зауваження від
сільського голови. На зауваження не
реагує. Не являється авторитетом для
малолітньої дочки.

28.10.2013 року ВК Маразліївської СР
прийнято рішення № 96/2013, відповідно до
якого вирішено: вважати доцільним
позбавлення батьківських прав ОСОБА_5
та ОСОБА_4 у відношенні до їх
малолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Положеннями норм Сімейного кодексу
України встановлено, що кожний із
батьків зобов'язаний піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток, проявляти у
відношенні неї батьківське піклування,
зобов'язаний виховувати та утримувати
дитину до її повноліття. Здійснення
батьками своїх прав та виконання
обов'язків мають ґрунтуватися на
повазі до прав дитини та її людської
гідності. Ухилення батьків від
виконання батьківських обов'язків є
підставою для покладення на них
відповідальності, встановленої
законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного
кодексу України).

Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу
України, мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вона, він: не забрали дитину з
пологового будинку або з іншого
закладу охорони здоров'я без поважної
причини і протягом шести місяців не
виявляли щодо неї батьківського
піклування; ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини;
жорстоко поводяться з дитиною; є
хронічними алкоголіками або
наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини.

Згідно із ст.165 Сімейного кодексу
України, право на звернення до суду з
позовом про позбавлення батьківських
прав мають один з батьків, опікун,
піклувальник, особа, в сім'ї якої
проживає дитина, заклад охорони
здоров'я, навчальний або інший дитячий
заклад, в якому вона перебуває, орган
опіки та піклування, прокурор, а також
сама дитина, яка досягла чотирнадцяти
років.

Особа, позбавлена батьківських прав:
втрачає особисті немайнові права щодо
дитини та звільняється від обов'язків
щодо її виховання; перестає бути
законним представником дитини; втрачає
права на пільги та державну допомогу,
що надаються сім'ям з дітьми; не може
бути усиновлювачем, опікуном та
піклувальником; не може одержати в
майбутньому тих майнових прав,
пов'язаних із батьківством, які вона
могла б мати у разі своєї
непрацездатності (право на утримання
від дитини, право на пенсію та
відшкодування шкоди у разі втрати
годувальника, право на спадкування);
втрачає інші права, засновані на
спорідненості з дитиною. Особа,
позбавлена батьківських прав, не
звільняється від обов'язку щодо
утримання дитини. Одночасно з
позбавленням батьківських прав суд
може на вимогу позивача або за власною
ініціативою вирішити питання про
стягнення аліментів на дитину (ст.166
Сімейного кодексу України).

У відповідності до п.16 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від
30.03.2007 року «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення батьківських прав»,
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання, зокрема:
не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Згідно із ст.3 «Конвенції про права
дитини», прийнятої 44-ю сесією
Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада
1989 року (набрала чинності для України 27
вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється як найкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Як встановлено матеріалами справи та
було вище зазначено, донька ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 - ОСОБА_7, проживає, перебуває на
утриманні та вихованні бабусі, ОСОБА_10,
та тітки, ОСОБА_1, які самі піклується,
виховують та матеріально забезпечують
дитину. В свою чергу, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
взагалі не виконують свої батьківських
обов'язки по відношенню до своєї доньки
- ОСОБА_7, участі у вихованні дитини не
приймають, не піклуються та
матеріально не забезпечують.

Більш того, згідно із поданими ОСОБА_4
заявами, він дає згоду на позбавлення
його батьківських прав по відношенню
до його доньки - ОСОБА_7

За таких обставин, суд приходить до
висновку про відповідність та
доцільність позбавлення батьківських
прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно їх доньки ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу
України, батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Закон покладає на батьків обов'язок
щодо надання утримання своїм
неповнолітнім дітям, тобто дітям, які
не досягли 18 років. Обов'язок батьків
утримувати своїх дітей виникає з
моменту їх народження та зберігається
до досягнення дітьми повноліття. Такий
обов'язок не припиняється і в тому
випадку, коли діти набувають повну
дієздатність до досягнення ними
повноліття при укладанні шлюбу у
випадку зниження їм шлюбного віку. Лише
після досягнення повноліття діти
втрачають право на утримання.

У випадку невиконання батьками від
обов'язку утримувати неповнолітню
дитину добровільно, аліменти можуть
стягуватися за рішенням суду. При
злісному ухиленні батьків від сплати
аліментів вони підлягають притягненню
до кримінальної відповідальності,
відповідно до ст.164 Кримінального
кодексу України.

При визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатного
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення (ч.1 ст.182 СК України).

Так, при визначенні розміру аліментів,
що стягуються з батьків на користь
дитини, суд має враховувати стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини. Зокрема, чим гірше стан здоров'я
дитини, тим більше коштів на утримання
вона потребує. Так, якщо дитина є
інвалідом, страждає на тяжке
захворювання або їй заподіяно
каліцтво, суд повинен вважати такі
обставини підставою для збільшення
розміру аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного
кодексу України, мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Дана норма однаково застосовується до
всіх платників аліментів, незалежно
від правових підстав їх праці (робота
за трудовим договором, відповідно до
вимог КЗпП, робота за контрактом за
кордоном тощо). Зазначені положення
передбачають мінімальний розмір
аліментів на одну дитину відповідного
віку, у той час як максимальний розмір
аліментів закон не встановлює.
Останній буде визначатися судом у
кожному конкретному випадку,
враховуючи як потреби самої дитини, так
і можливості платника аліментів -
матері або батька дитини.

Статтею 183 Сімейного кодексу України
передбачено, що частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

У відповідності до ч.1 ст.184 Сімейного
кодексу України, якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Положеннями ч.1 ст.191 Сімейного кодексу
України передбачено, що аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
з дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного
кодексу України, розмір аліментів,
визначений за рішенням суду, може бути
згодом змінено за рішенням суду за
позовом платника або одержувача
аліментів у разі зміни матеріального
або сімейного стану, погіршення або
поліпшення здоров'я когось з них.

Згідно із положеннями Закону України
«Про державний бюджет України на 2014
рік», з 01.01.2014 року по 01.07.2014 року
прожитковий мінімум для дітей віком до
6 років встановлений в розмірі 1 032 грн.
(30 % = 309,60 грн.), а для дітей віком від 6 до
18 років - 1 286 грн. (30 % = 385,80 грн.).

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність стягнення
щомісячно солідарно з ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліментів
на її утримання в твердій грошовій сумі
у розмірі 500 грн., але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
дня подання позовної заяви до
повноліття дитини.

Враховуючи вищевикладені обставини та
норми чинного законодавства, суд
вважає обґрунтованими, правомірними та
законними позовні вимоги ОСОБА_1, у
зв'язку з чим позовна заява ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за участю третіх осіб
ВК Маразліївської СР та ССД
Б-Дністровської РДА за участю
Б-Дністровської міжрайонної
прокуратури про позбавлення
батьківських прав та стягнення
аліментів підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного
процесуального кодексу України, судові
витрати підлягають стягненню з
солідарно відповідачів на користь
позивача та на користь держави.

Керуючись ст.ст. 150-152, 155, 164-166, 180, 182-184, 191
Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11,
57-60, 79, 88, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 за участю третіх осіб без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Виконавчого комітету
Маразліївської сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області та Служби у справах
дітей Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації Одеської
області за участю
Білгород-Дністровської міжрайонної
прокуратури про позбавлення
батьківських прав та стягнення
аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав
відносно їхньої доньки ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягувати щомісячно солідарно з
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання в
твердій грошовій сумі у розмірі 500
(п'ятсот) гривень, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
дня подання позовної заяви, а саме з
19.11.2013 року до повноліття ОСОБА_7, тобто
до ІНФОРМАЦІЯ_9.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, судовий
збір за розгляд позовної заяви в
розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять)
гривень 40 (сорок) копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь держави судовий збір за
розгляд позовної заяви в розмірі 229
(двісті двадцять дев'ять) гривень 40
(сорок) копійок.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
В.В. Мишко