Провадження № 2/554/941/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року Октябрський
районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Материнко М.О.,

при секретарі - Парасоцькій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та Октябрського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції, за участю третіх осіб - ПАТ
«Дельта Банк», про визнання майна
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, його поділ та
виключення майна з акту опису й арешту
майна, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року позивач звернулася
до суду з позовом, в якому просила
визнати квартиру АДРЕСА_1 об'єктом
спільного майна подружжя - ОСОБА_1 та
ОСОБА_2; поділити дану квартиру,
визнавши за нею право власності на 2/3 її
частини, а за відповідачем - на 1/3
частину; виключити з акту опису й
арешту майна від 03.10.2013 року, складеного
Октябрським ВДВС Полтавського
міського управління юстиції, 2/3 частини
даної квартири та заборонити
Октябрському ВДВС Полтавського
міського управління юстиції
передавати на реалізацію квартиру
АДРЕСА_1, згідно з актом опису й арешту
майна від 03.10.2013 року.

На підтвердження своїх вимог
вказувала, що 03.10.2013 року Октябрським
відділом ДВС Полтавського міського
управління юстиції складено акт опису
й арешту майна: квартири АДРЕСА_1. Акт
складено в ході зведеного виконавчого
провадження №34688722, де боржником
являється відповідач ОСОБА_2

Дана квартира придбана в шлюбі з
відповідачем та є спільною сумісною
власністю подружжя. Від шлюбу з ОСОБА_2
має малолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_1.
23.01.2008 року нерухомість була передана в
іпотеку КБ «Кредитпромбанк» згідно з
договором іпотеки № 20/02/01/08. Кошти, які
стягуються виконавчою службою з ОСОБА_2
на користь третіх осіб, не
використовувались ним в інтересах
сім`ї, і про наявність такого боргу в
останнього їй нічого не було відомо.
Акт опису й арешту майна порушує її
права та права її малолітнього сина,
адже арештоване майно знаходиться в
спільній власності з ОСОБА_2 Також
просила збільшити її частку в спільній
сумісній власності подружжя, оскільки
з нею проживає їх малолітній син, а
відповідач ОСОБА_2 проживає в
с.Ковалівка, Полтавського р-ну.
Зазначені обставини і стали підставою
для звернення до суду з позовом.

Письмових заперечень чи пояснень від
відповідачів та третьої сторони по
справі до суду не надходило.

У судовому засіданні від 24.12.2013 року
представник відповідача Октябрського
ВДВС Полтавського МУЮ Явір Ю.О.
заперечувала проти позову на тій
підставі, що за даними реєстрових книг
КП ПБТІ «Інвентаризатор» право
власності на спірну квартиру
зареєстроване за ОСОБА_2, Враховуючи,
що на виконанні перебуває зведене
виконавче провадження ВП № 34588722 про
стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на
користь фізичних та юридичних осіб,
арешт на його квартиру був накладений
правомірно.

У судове засідання на 19.03.2014 року
позивачка не прибула, надіславши
факсимільним зв'язком заяву про
розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 раніше подав заяву
про розгляд справи без його участі.
Позовні вимоги визнавав повністю та
просив суд їх задовольнити.

Представники Октябрського ВДВС
Полтавського МУЮ та ПАТ «Дельта Банк» в
судове засідання не прибули, будучи
належним чином повідомленими про день,
час та місце розгляду справи. Про
причини своєї неявки суд не
повідомляли, заяв про розгляд справи
без участі не надсилали.

Суд, розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні докази в їх
сукупності, заслухавши пояснення
сторін, встановив наступне.

Судом встановлено, що 21.09.2002 року
Полтавським міським відділом
реєстрації актів громадянського стану
обласного управління юстиції був
укладений шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
актовий запис 1271 (а.с. 13). Від шлюбу
сторони мають сина - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

03.10.2013 року Октябрським відділом ДВС
Полтавського міського управління
юстиції був складений акт опису й
арешту майна - квартири АДРЕСА_1. Акт
складено в ході зведеного виконавчого
провадження №34688722, де боржником
являється ОСОБА_2 (а.с. 5-8).

Дана квартира за договором купівлі -
продажу від 21.12.2005 року була придбана
ОСОБА_2 Договір посвідчений приватним
нотаріусом полтавського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 та
зареєстрований в реєстрі за № 6428 (а.с. 14
-15). та зареєстрований в КП ПБТІ
«Інвентаризатор» 22.12.2005 року (а.с. 16).

23.01.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та
ОСОБА_2 був кладений іпотечний договір
№ 20/02/01/08 Склв, посвідчений нотаріусом
полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 та зареєстрований в
реєстрі за №266, відповідно до умов
якого в якості забезпечення
зобов'язань за кредитним договором про
відкриття на ім'я ОСОБА_2 кредитної
лінії в межах загальної суми 290 250 грн. з
терміном погашення до 22.01.2015 року під
13,45 % річних, останній передав банку в
іпотеку майно - належну йому на праві
власності квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 17 -19).

За відомостями адресно - довідкового
підрозділу ГУДМС УДМС України в
Полтавські області (а.с. 21) та довідки
Ковалівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області від 06.11.2013 року № 2523 (а.с. 10)
відповідач ОСОБА_2 проживає та
зареєстрований з 12.11.1999 року в АДРЕСА_3.
Позивачка ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_6
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.
11).

Згідно ст.60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Статтею 70 СК України встановлено, що в
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1, є
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах,
тобто по 1/2 кожному.

Ч. 3 цієї ж статті передбачено, що за
рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Враховуючи положення даної статті та
те, що малолітній син сторін проживає
разом з позивачкою, а відповідач - разом
зі своїми батьками в с. Ковалівка, а
також інтереси дитини суд вважає за
можливе збільшити частину ОСОБА_1 в
спільній сумісній власності подружжя
до 2/3 частини, зменшивши при цьому
частку відповідача ОСОБА_2 до 1/3
частини.

Відповідно до Згідно п. 5 Постанови
Пленуму ВС України «Про судову
практику в справах про виключення
майна з опису» при вирішенні питання
про належність описаного майна слід
керуватись нормами цивільного та
шлюбно-сімейного законодавства, що
регулюють право власності і його
захист. Вирішуючи позов одного з
подружжя про виключення з опису
належної йому частки майна у спільній
сумісній власності подружжя, суду
необхідно враховувати, що майно,
нажите подружжям за час шлюбу, є їх
спільною сумісною власністю і у
випадку поділу його їх частки
визнаються рівними. Відхилення від
начала рівності часток подружжя суд
може допустити, враховуючи лише
інтереси неповнолітніх дітей або
заслуговуючі на увагу інтереси одного
з подружжя.

Згідно з ст. 73 СК України за
зобов'язаннями одного з подружжя
стягнення може бути накладено лише на
його особисте майно і на частку у праві
спільної сумісної власності подружжя,
яка виділена йому в натурі. Стягнення
може бути накладено на майно, яке є
спільною сумісною власністю подружжя,
якщо судом встановлено, що договір був
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї і те, що було одержане
за договором, використано на її
потреби.

Оскільки квартира була придбана
сторонами під час перебування у шлюбі,
вона підлягає поділу. Доказів того, що
кредитний договір про відкриття на
ім'я ОСОБА_2 кредитної лінії в межах
загальної суми 290 250 грн. був укладений
в інтересах сім'ї суду не надано.

Відповідно до абз. 2 п. 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №6 від
27.08.1976 року «Про судову практику в
справах про виключення майна з опису»
з наступними змінами та абз. 3 п. 16
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №14 від 26.12.2003 року «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження», вимоги
інших осіб щодо належності їм, а не
боржнику майна, на яке накладено арешт,
вирішуються шляхом пред'явлення ними
позову боржника та особи, в інтересах
якої накладено арешт, про визнання
права власності на майно і звільнення
його з-під арешту. Відповідно до п. 9
даної Постанови передбачено, що
позивач вправі об'єднати в одній
позовній заяві декілька вимог,
пов'язаних між собою, в одному
провадженні можуть розглядатись
вимоги про визнання права власності на
майно і виключення його з опису.

Згідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійснені.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом. Примусове
відчуження об'єктів права власності
може бути застосоване лише як виняток з
мотивів суспільної необхідності на
підставі і в порядку, встановлених
законом, та за умови попереднього та
повного відшкодування їх вартості,
крім випадків, встановлених частиною
другою ст. 353 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Статтею 391 ЦК України, передбачено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 60
Закону України «Про виконавче
провадження», особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що в
разі прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини. Копія постанови про зняття
арешту з майна надсилається боржнику
та органу (установі), якому була
надіслана для виконання постанова про
накладення арешту на майно боржник.

Обставини, що зумовлюють обов'язкове
зупинення виконавчого провадження
закріплені статтею 37 Закону України
«Про виконавче провадження», до
переліку якого виключення майна з акту
опису не належить, а тому в цій частині
позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. 60, 69, 70, 73 СК України, ст. 37, 60 Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст. 316, 321, 391, ЦК України, ст. ст. 14, 57-60, 88,
208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Октябрського
відділу державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції, за участю третіх осіб - ПАТ
«Дельта Банк», про визнання майна
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, його поділ та
виключення майна з акту опису й арешту
майна - задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 об'єктом
спільного майна подружжя - ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право
власності на 2/3 частини квартири
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, право
власності на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1.

Виключити за акту опису й арешту майна
від 03.10.2013 року, складеного Октябрським
ВДВС Полтавського міського управління
юстиції, 2/3 частини квартири АДРЕСА_1,
яка належить на праві спільної
часткової власності ОСОБА_1.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом 10 днів зо дня його
проголошення особами, що брали участь у
судовому засіданні, а особами, які не
брали участь у судовому засіданні -
протягом 10 днів зо дня отримання ними
копії рішення, до апеляційного суду
Полтавської області через суд першої
інстанції.

Рішення суду набирає законної сили
протягом 10 днів зо дня його
проголошення, якщо не буде оскаржено у
встановленому порядку.

СуддяМ. О. Материнко