Справа №467/1933/13-ц 14.04.2014 14.04.2014 14.04.2014
Провадження №22-ц/784/1115/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження 22ц/784/1115/14
Категорія 31 Головуючий у
1-й інстанції: Кологрива Т.М.
апеляційного суду: Буренкова К.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

при секретарі судового засідання:
Богатирьовій В.А.

за участі: позивача ОСОБА_2, відповідача
- ОСОБА_3, її представника - ОСОБА_4,
відповідачів - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Арбузинського районного
суду від 25 лютого 2014 року у справі за
його позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної
і моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_7 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди.

Позивач зазначав, що вироком
Арбузинського районного суду від 29
жовтня 2013 року неповнолітні ОСОБА_8 та
ОСОБА_6 визнані винними у скоєнні
злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК
України. Внаслідок неправомірних дій
ОСОБА_8 і ОСОБА_6 був пошкоджений
автомобіль ВАЗ 21011, реєстраційний номер
НОМЕР_1, 1976 року випуску. Згідно
товарознавчого дослідження вартість
відновлюваного ремонту автомобіля
становить 6136 грн. 85 коп.

Крім цього, позивач зазначав, що
вказаними неправомірними діями йому
була спричинена моральна шкода,
компенсація якої він оцінив в 7000 грн.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_2 просив
стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_7
матеріальну шкоду у розмірі 6136 грн. 86
коп., моральну шкоду у розмірі 7000 грн., а
також понесені витрати на оплату
товарознавчого дослідження у розмірі
660 грн. та витрати на правову допомогу у
розмірі 2000 грн.

Ухвалою Арбузинського районного суду
від 13 січня 2014 року до участі у справі
за клопотанням позивача в якості
співвідповідачів залучені ОСОБА_5 та
ОСОБА_6

В грудні позивач змінив позовні
вимоги та просив стягнути з
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5 І, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 6136 грн. 86 коп. матеріальної
шкоди, 7000 грн. моральної шкоди, 2000 грн.
витрат на оплату правової допомоги, 660
грн. витрат, понесених на оплату
товарознавчого дослідження, а всього -
15796 грн.

Рішенням Арбузинського районного суду
від 25 лютого 2014 року в позові ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким його позов
задовольнити в повному обсязі. Позивач
посилається на те, що висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи та доказам, які він на надав на
підтвердження своїх вимог.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
ОСОБА_2 не є власником пошкодженого
транспортного засобу, то він не має
права вимагати стягнення із
відповідачів на його користь
матеріальної та моральної шкоди,
спричиненої пошкодженням цього майна.

Проте з таким висновком суду не можна
погодитись із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що
вироком Арбузинського районного суду
від 29 жовтня 2013 року неповнолітні
ОСОБА_8 та ОСОБА_6 визнані винними у
скоєнні злочинів, передбачених ч.1
ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України. Із змісту
вироку видно, що 01 червня 2013 року
близько 23 години неповнолітні ОСОБА_8 і
ОСОБА_6 за попередньою змовою між собою,
маючи умисел на заволодіння
автомобілем ВАЗ-21011, який знаходився у
гаражі домоволодіння позивача,
розташованого по АДРЕСА_1, таємно
проникли на подвір'я цього житлового
будинку, де з незачиненого гаражу
викотили на вулицю зазначений
автомобіль. Застосувавши раніше
викрадені ОСОБА_8 ключі від цього
автомобіля, останній сів за кермо, а
ОСОБА_6 - на переднє пасажирське місце,
і в процесі руху по с. Новокрасному
пошкодили автомобіль. Факт
пошкодження автомобіля ВАЗ 21011
підтверджується протоколом огляду
цього транспортного засобу, складеним
20 вересня 2013 року експертом
Миколаївського відділення Одеського
науково-дослідного інституту судових
експертиз, та протоком огляду цього
автомобіля, складеним 07 липня 2013 року,
фізичною особою підприємцем ОСОБА_10,
який без зауважень підписано
відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_7

Наявна у справі копія свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
свідчить про те, що власником
автомобіля ВАЗ 21011 являється ОСОБА_11
Проте як видно із матеріалів справи,
зокрема розписки ОСОБА_11, останній
продав даний автомобіль ОСОБА_2 Із
матеріалів справи також видно, що
реєстраційне посвідчення на цей
автомобіль знаходиться у позивача і
між останнім та ПАТ «Українська
страхова компанія» 20 грудня 2012 року
було укладено договір обов'язкового
страхування цивільної-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

Відповідно до п.2.2 Правил дорожнього
руху України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 10
жовтня 2001 року №1306 (зі змінами та
доповненнями), власник транспортного
засобу, а також особа, яка використовує
такий транспортний засіб на законних
підставах, можуть передавати
керування транспортним засобом іншій
особі, що має при собі посвідчення
водія на право керування транспортним
засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може
передавати такий засіб у користування
іншій особі, що має посвідчення водія
на право керування транспортним
засобом відповідної категорії,
передавши їй реєстраційний документ на
цей транспортний засіб.

Наведене свідчить, що автомобіль ВАЗ
21011 знаходиться у законному
користуванні ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
особи, а також шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

Частиною першою ст. 1167 ЦК України
визначено, що моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Проаналізувавши матеріали справи,
колегія приходить до висновку, що саме
внаслідок спільних неправомірних дій
ОСОБА_8 та ОСОБА_6, які були
неповнолітніми на момент пошкодження
автомобіля, позивачу спричинена
матеріальна та моральна шкода.

Згідно ст. 1179 ЦК України
неповнолітня особа (у віці від
чотирнадцяти до вісімнадцяти років)
відповідає за завдану нею шкоду
самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у
неповнолітньої особи майна,
достатнього для відшкодування
завданої нею шкоди, ця шкода
відшкодовується в частці, якої не
вистачає, або в повному обсязі її
батьками (усиновлювачами) або
піклувальником, якщо вони не доведуть,
що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Із копії вказаного вироку суду,
пояснень відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5
видно, на час розгляду даної справи в
суді першої інстанції неповнолітньому
ОСОБА_8 виповнилось 15 років, він є учнем
Арбузинського професійного аграрного
ліцею, доходу не має.

Із врахуванням наведеного, колегія
приходить до висновку, що
відповідальність за спричинену
позивачу неповнолітнім ОСОБА_8
матеріальну та моральну шкоду слід
покласти на його батьків ОСОБА_3 та
ОСОБА_5

На час вирішення даного спору
ОСОБА_6 досяг повноліття, а тому
відповідно до ч.1 ст. 1180 ЦК України він
особисто повинен відшкодувати
позивачу матеріальну та моральну
шкоду.

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням
обставин даної справи суд за вибором
потерпілого може зобов'язати особу, яка
завдала шкоду майну, відшкодувати її в
натурі (передати речі того ж роду і
такої ж якості, полагодити пошкоджену
річ тощо) або відшкодувати завдані
збитки в повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Як видно із позовної заяви, ОСОБА_2
просить стягнути на його користь із
відповідачів вартість
відновлювального ремонту автомобіля.

Згідно висновку №1723 судової
автотоварознавчої експертизи від 16
вересня 2013 року вартість
відновлювального ремонту зазначеного
автомобіля ВАЗ 21011 становить 6136 грн. 85
коп., а із врахуванням зношеності цього
транспортного засобу - 5200 грн. 56 коп.

Згідно ч. 1 ст. 1182 ЦК України шкода
завдана спільними діями кількох
неповнолітніх осіб відшкодовується
ними в частці, яка визначається за
домовленістю між ними або за рішенням
суду.

Тому на користь позивача із
відповідачів підлягає стягненню
матеріальна шкода в розмірі 5200 грн. і в
рівних частках, а саме: із ОСОБА_3 і
ОСОБА_5 в розмірі 2600 грн., а із кожного -
по 1300 грн. до досягнення сином ОСОБА_8
повноліття, а із ОСОБА_6 - 2600 грн.

Частиною другою ст. 23 ЦК України
визначено, що моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Із урахуванням обставин даної
справи, у тому числі ступеня вини
відповідачів, яка виразилась у
навмисних неправомірних діях ОСОБА_6
щодо пошкодження автомобіля, і в
неправомірних діях ОСОБА_3 та ОСОБА_5
щодо неналежного виховання
неповнолітнього сина ОСОБА_8, а також із
урахуванням глибини та тривалості
душевних страждань та переживань
ОСОБА_2 у зв'язку із пошкодженням майна,
колегія вважає, що розмір спричиненої
останньому моральної шкоди слід
визначити у 3000 грн.

Згідно ч. 3 ст. 1179 ЦК України на
відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_5 слід
покласти обов'язок по відшкодуванню
шкоди на користь ОСОБА_2 до досягнення
ОСОБА_8 повноліття.

Оскільки оскаржуване рішення суду
першої інстанції в частині відмови
ОСОБА_2 в позові щодо стягнення
матеріальної та моральної шкоди
ухвалено без повного з'ясування всіх
суттєвих обставин у справі, з
порушенням вимог матеріального права,
то відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України воно підлягає скасуванню в
зазначеній частині із ухваленням в цій
частині нового рішення, яким на користь
ОСОБА_2 слід стягнути матеріальну та
моральну шкоду із ОСОБА_6 відповідно
сумі 2600 грн. та 1500 грн., а із ОСОБА_3 і
ОСОБА_5 - по 1300 грн. з кожного
матеріальної шкоди та по 750 грн. з
кожного моральної шкоди до досягнення
ОСОБА_8 повноліття.

Разом з тим не підлягають задоволенню
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
оскільки відповідно до ч.1 ст. 1180 ЦК
України відповідальність за заподіяну
шкоду повинна бути покладена на ОСОБА_6
як особу винну в спричиненні шкоди і
яка на час розгляду даної справи в суді
досягла повноліття.

Проте, правильним є висновок суду щодо
відмови в задоволенні вимог ОСОБА_2 про
стягнення 660 грн. у рахунок витрат на
оплату автотоварознавчого дослідження
пошкодженого автомобіля, оскільки ці
витрати вже стягнуті на користь
останнього згаданим вироком суду.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України із
ОСОБА_3 і ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2
підлягає стягненню з кожного по 209 грн.
витрат на оплату правової допомоги, а з
ОСОБА_6 - 418 грн. на оплату цієї допомоги.
Крім цього, на користь держави підлягає
стягненню судовий збір із ОСОБА_3 і
ОСОБА_5 по 175 грн. 60 коп. з кожного, а з
ОСОБА_6 - 351 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Арбузинського районного суду
від 25 лютого 2014 року в частині відмови
в задоволенні вимог про стягнення
матеріальної і моральної шкоди,
судових витрат скасувати і в цій
частині ухвалити нове рішення.

Позов ООСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної
і моральної шкоди задовольнити
частково.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3,
ОСОБА_5 з кожного до повноліття ОСОБА_8 у
відшкодування матеріальної шкоди по 1300
(одна тисяча триста) грн. 13 коп., у
відшкодування моральної шкоди з
кожного по 750 (сімсот п'ятдесят) грн., у
відшкодування витрат на оплату
правової допомоги по 209 (двісті дев'ять)
грн. з кожного.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_6 у
відшкодування матеріальної шкоди 2600
(дві тисячі шістсот) грн. 26 коп., у
відшкодування моральної шкоди - 1500
(одна тисяча п'ятсот) грн., у
відшкодування витрат на оплату
правової допомоги - 418 (чотириста
вісімнадцять) грн.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_3,
ОСОБА_5 по 175 (сто сімдесят п'ять) грн. 60
коп. судового збору з кожного.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_6 351
(триста п'ятдесят одну) грн. 20 коп.
судового збору.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди відмовити.

В частині відмови ОСОБА_2 в стягненні 660
грн. витрат по оплаті оцінки вартості
майна залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча
Судді: