У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О., суддів:
Євграфової Є.П.,
Журавель В.І., Завгородньої І.М. Ситнік
О.М., розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
територіальної громади в особі
Штормівської сільської ради Сакського
району, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, третя особа - Сакська міська
державна нотаріальна контора про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 19
грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з даним позовом, зазначивши в його
обґрунтування, що 9 лютого 2012 року її
родич - ОСОБА_10 зробив розпорядження,
яким все своє майно заповів їй та
відповідачам.

На початку ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_10
помер.

Просила суд надати їй додатковий строк
для прийняття спадщини, як пропущений з
поважних причин, оскільки їй не було
відомо про існування заповіту.

Рішенням Сакського міськрайонного
суду Автономної Республіки Крим від 22
серпня 2013 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_4 додатковий строк для
прийняття спадщини, яка відкрилася
після смерті ОСОБА_10, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, строком шість
місяців.

Рішенням Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 19 грудня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на порушенням
судом норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що строк для
прийняття спадщини пропущений
позивачем з поважних причин, оскільки
їй не було відомо про існування
заповіту.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив з
того, що ОСОБА_11, яка є спадкоємцем за
законом, не було залучено до участі у
справі, а тому дійшов висновку про
відмову у задоволенні позову.

Проте з таким висновком апеляційного
суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення
апеляційного суду не відповідає.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер ОСОБА_10, після смерті якого
Сакською міською державною
нотаріальною конторою відкрито
спадкову справу № 338/2012, з якої
вбачається, що із заявами про прийняття
спадщини за законом звернулися дочка
померлого ОСОБА_11 та дружина -
ОСОБА_12, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Згідно заповіту, посвідченого
секретарем виконавчого комітету
Шторміської сільської ради 9 лютого 2012
року за реєстровим № 7, ОСОБА_10 заповів
усе своє майно ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 у рівних
частках.

16 листопада 2012 року позивач звернулася
до Сакської міської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини за заповітом після
смерті ОСОБА_10, однак отримала відмову
у видачі свідоцтва про право на
спадщину, у зв'язку з пропуском
встановленого строку.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом
спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини,
суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви
про прийняття спадщини.

Як роз'яснено у п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» вирішуючи
питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

При розгляді справ про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини слід перевіряти наявність або
відсутність спадкової справи стосовно
спадкодавця у державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини,
наявність у матеріалах справи
обґрунтованої постанови про відмову
нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії,
зокрема відмови у видачі свідоцтва про
право на спадщину. У зазначеній
категорії справ є обов'язковим
обґрунтування в мотивувальній частині
судового рішення поважності причин
пропуску строку для подання заяви про
прийняття спадщини.

Належними відповідачами у спорах про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини є
спадкоємці, які прийняли спадщину, або
територіальні громади в особі органів
місцевого самоврядування за місцем
відкриття спадщини.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
дійшов висновку про поважність причин
пропуску строку для подачі заяви про
прийняття спадщини, однак, обмежившись
наявністю заповіту, не перевірив
відомості спадкової справи щодо інших
спадкоємців, які прийняли спадщину та
не залучив їх до участі у справі.

Апеляційний суд, перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, правильно
зазначив про необхідність залучення до
участі у справі ОСОБА_11, однак,
відмовляючи у задоволенні позову з цих
підстав, не надав правової оцінки
доводам позивача щодо поважності
пропуску строку для подання заяви про
прийняття спадщини.

За таких обставин рішення суду першої
та апеляційної інстанції підлягають
скасуванню, з підстав, передбачених ч. 2
ст. 338 ЦПК України, з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно з'ясувати характер спірних
правовідносин, права й обов'язки
сторін, фактичні обставини, які мають
значення для правильного вирішення
справи і ухвалити у справі законне й
обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Сакського міськрайонного суду
Автономної Республіки Крим від 22
серпня 2013 року та рішення Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 19
грудня 2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О.
Гвоздик

Судді:

Є.П. Євграфова

В.І. Журавель

І.М. Завгородня

О.М. Ситнік