Справа № 226/431/14-ц
№ 2/226/272/2014
03 березня 2014 року
Димитровський міський суд Донецької
головуючого - судді
за участю представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Димитров Донецької
області справу за заявою ОСОБА_2 до
Державного підприємства
«Красноармійськвугілля» про стягнення
одноразової допомоги при звільнені та
середнього заробітку за час затримку
Позивач ОСОБА_2 звернулася до
Димитровського міського суду
Донецької області з позовом до
Державного підприємства
«Красноармійськвугілля» (далі ДП
«Красноармійськвугілля») про
стягнення одноразової допомоги при
звільнені та середнього заробітку за
час затримку розрахунку. В
обґрунтування позовних вимог вказала,
що у період з 07.01.1982 р. по 18.01.1999 р. вона
працювала на шахті «ім. О.Г. Стаханова»
ДП «Красноармійськвугілля». 18.01.1999 р.
відповідно наказу шахти «ім. О.Г.
Стаханова» № 01/27пр від 18.01.1999 р. її було
звільнено по п.1 ст.40 КЗпП України у
зв'язку із скороченням.
З 01.12.1998 р. Управлінням пенсійного фонду
України в м. Димитрові їй призначено
Згідно вимог ст. 44 КЗпП України, при
припиненні трудового договору з
підстав, зазначених у пункті 6 статті 36
та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу,
чи внаслідок порушення власником або
уповноваженим ним органом
законодавства про працю, умов
колективного або трудового договору
(стаття 39) працівникові виплачується
вихідна допомога у розмірі не менше
середнього місячного заробітку.
Відповідно до п. 12.15 Галузевої
(тарифної) угоди між Держвуглепромом і
галузевими вугільними профспілками
від 12.02.1992 р. працівнику, що має право на
пенсію за віком чи по інвалідності, при
першому його звільненні з Підприємства
(структурного підрозділу,
відособленого підрозділу, філіалу,
товариства і др.) (незалежно від причин
звільнення крім звільнення за
порушення законодавства, трудової
дисципліни та правил техніки безпеки)
сплачується одноразова допомога,
розмір якої залежить від стажу роботи в
галузі і середнього заробітку, але не
менше 10 років середньомісячного
заробітку, 15 років - двохмісячного
заробітку, 20 і більше -трьохмісячного.
Відповідно до ст. 47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
Відповідно до ст.116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
В порушення ст.116 КЗпП України її не
було письмово повідомлено про виплати
нарахованих їй сум при звільнені, тому
вона не могла знати нарахована чи не
нарахована їй одноразова допомоги при
звільненні у зв'язку з виходом на
пенсію, передбачена п.12.15 Галузевої
(тарифної) угоди між Держвуглепромом і
галузевими вугільними профспілками
від 12.02.1992 р. та вихідна допомога у
розмірі середньомісячного заробітку
передбачена ст.44 КЗпП України, з
підстав звільнення по п.1 ст.40 КЗпП
України у зв'язку із скороченням.
З метою з'ясування сум належних їй при
звільнені з ВП «Шахта «ім. О.Г.
Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля»
вона 04.12.2013 р. звернулася до
відповідача. Відповідачем 14.12.2013 р.
надано довідку №1867 від 10.12.2013 р., яка
підтверджує, що при звільнені її з
шахти 18.01.1999 р. по п.1 ст.40 КЗпП України у
зв'язку із скороченням вихідна
допомога їй нараховувалася у розмірі
трьох середньомісячних заробітних
плат у розмірі 316,59 грн.
Проте при звільнені відповідач повинен
був виплатити одноразову допомогу
передбачену п.12.15 Галузевої (тарифної)
угоди у розмірі трьох середньомісячних
заробітних плат, оскільки її стаж
роботи на вугільній промисловості на
час звільнення складав понад 20 років та
вихідну допомогу передбачену ст.44 КЗпП
України у розмірі однієї
середньомісячної заробітної плати.
Тобто при звільненні, загалом повинно
бути виплачено їй чотири
середньомісячні заробітні плати.
В зв'язку з тим, що відповідачем в
порушення ст.116 КЗпП України не було
мене письмово повідомлено про виплату
нарахованих сум при звільнені, про те
що їй не доплачено одноразову допомогу
при звільненні вона дізналася 14.12.2013 р.
після вручення їй відповіді шахти за
№1867 від 10.12.2013 р.
Відповідно до статі 233 КЗпП України,
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався чи
повинен був дізнатися про порушення
Статтею 234 КЗпП України передбачено, у
разі пропуску з поважних причин
строків, установлених статтею 233 цього
Кодексу, районний, районний у місті,
міський чи міськрайонний суд може
Згідно ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
повноважного ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені у ст. 116 КЗпП України, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство повинно виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
Згідно п.2 ч.3 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995
р. середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата. Її
середньомісячна заробітна плата
передуюча звільненню становить 110,66
грн., а середньоденна заробітна плата
становить 5.03 грн., що підтверджується
довідкою відповідача №1867 від 10.12.2013 р.
Так, як вона була звільнена з 18.01.1999
року, а повний розрахунок
підприємством не був проведений, тому
загальна затримка розрахунку при
звільнені на час подання позовної
заяви становить з 19.01.1999 р. по 31.01.2014 р. -
становить 3 522 дні. Отже, 3 522 дні затримки
розрахунку х 5,03 грн. = 17 715,66 грн.
Загалом за затримку належних
звільненому працівникові сум при
звільнені відповідач за період з 19.01.1999
р. по 31.01.2014 р. повинен виплатити
середній заробіток у розмірі 17 715,66 грн.
До судового засідання позивачка не
з'явилася, направила до суду заяву про
розгляд справи без її участі,
наполягала на задоволені позовних
Представник відповідача до судового
засідання не з'явився, направив до суду
заяву про розгляд справи без його
участі, не заперечував проти винесення
рішення на розсуд суду.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов
висновку, що позовна заява підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено.

У період з 07.01.1982 р. по 18.01.1999 р. ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. працювала на шахті
«ім. О.Г. Стаханова» ДП
«Красноармійськвугілля». 18.01.1999 р.
відповідно наказу шахти «ім. О.Г.
Стаханова» № 01/27пр від 18.01.1999 р. її було
звільнено по п.1 ст.40 КЗпП України у
зв'язку із скороченням. (а. с. 3-4).

З 01.12.1998 р. Управлінням пенсійного фонду
України в м. Димитрові їй призначено
пенсію. (а. с. 7).

Згідно вимог ст. 44 КЗпП України, при
припиненні трудового договору з
підстав, зазначених у пункті 6 статті 36
та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу,
чи внаслідок порушення власником або
уповноваженим ним органом
законодавства про працю, умов
колективного або трудового договору
(стаття 39) працівникові виплачується
вихідна допомога у розмірі не менше
середнього місячного заробітку.

Відповідно до п. 12.15 Галузевої
(тарифної) угоди між Держвуглепромом і
галузевими вугільними профспілками
від 12.02.1992 р. працівнику, що має право на
пенсію за віком чи по інвалідності, при
першому його звільненні з Підприємства
(структурного підрозділу,
відособленого підрозділу, філіалу,
товариства і др.) (незалежно від причин
звільнення крім звільнення за
порушення законодавства, трудової
дисципліни та правил техніки безпеки)
сплачується одноразова допомога,
розмір якої залежить від стажу роботи в
галузі і середнього заробітку, але не
менше 10 років середньомісячного
заробітку, 15 років - двохмісячного
заробітку, 20 і більше -трьохмісячного.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 КЗпП України.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Судом встановлено, що в порушення вимог
ст.116 КЗпП України ОСОБА_2 не було
письмово повідомлено про виплати
нарахованих їй сум при звільнені, тому
вона не могла знати нарахована чи не
нарахована їй одноразова допомоги при
звільненні у зв'язку з виходом на
пенсію, передбачена п.12.15 Галузевої
(тарифної) угоди між Держвуглепромом і
галузевими вугільними профспілками
від 12.02.1992 р. та вихідна допомога у
розмірі середньомісячного заробітку
передбачена ст.44 КЗпП України, з
підстав звільнення по п.1 ст.40 КЗпП
України у зв'язку із скороченням.

Згідно довідки ВП «Шахта «ім. О.Г.
Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля»
свідчить, що при звільнені ОСОБА_2 з
шахти 18.01.1999 р. по п.1 ст.40 КЗпП України у
зв'язку із скороченням вихідна
допомога їй нараховувалася у розмірі
трьох середньомісячних заробітних
плат у розмірі 316,59 грн.

Проте при звільнені відповідач повинен
був виплатити одноразову допомогу
передбачену п.12.15 Галузевої (тарифної)
угоди у розмірі трьох середньомісячних
заробітних плат, оскільки її стаж
роботи на вугільній промисловості на
час звільнення складав понад 20 років та
вихідну допомогу передбачену ст.44 КЗпП
України у розмірі однієї
середньомісячної заробітної плати.
Тобто при звільненні, загалом повинно
бути виплачено їй чотири
середньомісячні заробітні плати.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 про те що
їй не доплачено одноразову допомогу
при звільненні дізналася 14.12.2013 р. після
вручення їй відповіді шахти за №1867 від
10.12.2013 р.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України,
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався чи
повинен був дізнатися про порушення
свого права.

Статтею 234 КЗпП України передбачено, у
разі пропуску з поважних причин
строків, установлених ст. 233 цього
Кодексу, районний, районний у місті,
міський чи міськрайонний суд може
поновити ці строки.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
повноважного ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені у ст. 116 КЗпП України, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство повинно виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Пунктом 2 ч. 3 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995
р. передбачено, що середньомісячна
заробітна плата обчислюється виходячи
з виплат за останні 2 календарні
місяці роботи, що передують події, з
якою пов'язана відповідна виплата.

Судом встановлено, що середньомісячна
заробітна плата передуюча звільненню
становить 110,66 грн., а середньоденна
заробітна плата становить 5.03 грн., що
підтверджується довідкою відповідача
№1867 від 10.12.2013 р.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 була
звільнена з 18.01.1999 р., а повний
розрахунок підприємством не був
проведений, тому загальна затримка
розрахунку при звільнені на час
подання позовної заяви у календарному
відрахуванні становить з 19.01.1999 р. по
31.01.2014 р. 3 522 дні. Отже, 3 522 дні затримки
розрахунку х 5,03 грн. = 17 715,66 грн.

Суд вважає, що загалом за затримку
належних звільненій ОСОБА_2 сум при
звільнені відповідач за період з 19.01.1999
р. по 31.01.2014 р. повинен виплатити
середній заробіток у розмірі 17 715,66 грн.

З урахуванням викладеного суд вважає
стягнути з ДП «Красноармійськвугілля»
на користь ОСОБА_2 невиплачену
одноразову допомогу при звільненні у
сумі 110,66 грн. та суму за затримку
належних при звільнені ОСОБА_2 сум
середній заробіток у розмірі 17 715,66грн.

Відповідно до ст.ст. 148, 149, 2371 КЗпП
України, Порядок обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1995 року, ст. 23 ЦК України,
керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 88, 130, 209, 212, 213, 214,
215, 226, 367, 361 - 365 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Красноармійськвугілля»
про стягнення одноразової допомоги при
звільнені та середнього заробітку за
час затримку розрахунку, задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства
«Красноармійськвугілля» на користь
ОСОБА_2 невиплачену одноразову
допомогу при звільнені у сумі 110 грн. 66
коп.

Стягнути з Державного підприємства
«Красноармійськвугілля» на користь
ОСОБА_2 суму середнього заробітку за
затримку розрахунку при звільнені у
розмірі 17 715 (сімнадцять тисяч сімсот
п'ятнадцять грн.) 66 коп.

Стягнути з Державного підприємства
«Красноармійськвугілля» на користь
держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60
коп.

Рішення суду вступає в законну силу
після закінчення терміну подачі
апеляційної скарги, яка подається до
Апеляційного суду Донецької області
через Димитровський міський суд
Донецької області протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь в справі і не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Димитровського міського

суду Донецької області
І.Г. Перекупка