Провадження № 2-346/14 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 року Солом`янський
районний суд м. Києва

в складі : головуючого - судді -
Лазаренко В.В.

при секретарі -
Пономарьові М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк», третя особа: відділ державної
виконавчої служби Солом`янського
районного управління юстиції в м.
Києві, про визнання договору
купівлі-продажу автомобіля дійсним,
визнання права власності на автомобіль
та звільнення його з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В :

29.11.2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом в якому просить визнати
дійсним договір купівлі-продажу
автомобіля марки «Мерседес Бенц», 1992
р.в., двигун № НОМЕР_1, д.р.н. НОМЕР_2,
укладений 02 вересня 2005 року між ним та
ОСОБА_2; визнати за позивачем право
власності на вказаний автомобіль та
звільнити цей автомобіль з-під арешту,
накладеного постановою державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Солом`янського
районного управління юстиції в м.
Києві.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач посилається на те, що 02.09.2005
року він придбав спірний автомобіль у
ОСОБА_2, сплативши останньому повну
вартість за автомобіль, яка на той час
складала суму еквівалентну 9`000,00
доларів США.

В свою чергу, ОСОБА_2, передав йому у
постійне та безповоротне користування
і розпорядження спірний автомобіль,
ключі від автомобіля та технічну
документацію на цей автомобіль.

При цьому, ОСОБА_2, посилаючись на
відсутність у нього на час продажу
автомобіля всієї необхідної
документації для оформлення
нотаріального договору
купівлі-продажу автомобіля, пообіцяв
позивачу в наступному оформити такий
договір.

Крім цього, 02.09.2005 року ОСОБА_2 надав
йому генеральну довіреність, якою
уповноважив позивача користуватися та
розпоряджатися спірним автомобілем
марки «Мерседес Бенц», 1992 р.в., двигун
№НОМЕР_1, д.р.н. НОМЕР_2. Строк дії
довіреності до 02.09.2008 року.

31.08.2008 року ОСОБА_2 повторно надав
позивачеві нову нотаріально
засвідчену довіреність на право
керування та розпорядження
автомобілем марки «Мерседес Бенц», 1992
р.в., двигун №НОМЕР_1, д.р.н. НОМЕР_2
строком до 31.08.2028 року.

На підставі зазначених документів ним
(позивачем) було отримано тимчасовий
реєстраційний талон серії НОМЕР_3.

Позивач посилається на те, що з 02.09.2005
року він користувався спірним
автомобілем без будь-яких обмежень,
особисто виконував всі повноваження
власника - здійснював його
експлуатацію, необхідний поточний
ремонт. Також ним сплачувалися
необхідні платежі та збори,
оформлювалися поліси обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
ТЗ та сплачувалися страхові платежі.

Між тим, ОСОБА_2 весь цей час з 02.09.2005
року ухилявся від укладенні договору
купівлі-продажу спірного автомобіля у
встановленому законом порядку.

Позивач вважає, що він правомірно набув
право власності на спірний автомобіль,
проте на сьогоднішній день позбавлений
права користуватися та
розпоряджатися своїм майном, оскільки
24.04.2012 року автомобіль ««Мерседес
Бенц», 1992 р.в., двигун №НОМЕР_1, д.р.н.
НОМЕР_2, було затримано працівниками
ДАІ та вилучено на спеціальний
майданчик для тимчасового зберігання
транспортних засобів, в зв'язку з тим,
що на спірний автомобіль накладено
арешт в забезпечення виконання рішення
суду про стягнення заборгованості з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал
Банк».

Позивач, посилаючись на наведені вище
обставини, зазначив, що автомобіль
«Мерседес Бенц», 1992 р.в., двигун
№НОМЕР_1, д.р.н. НОМЕР_2, фактично з 2005
року належить йому, хоча і
зареєстрований на ім`я ОСОБА_2.

Виходячи з наведеного вище, позивач
просить визнати дійсним договір
купівлі-продажу автомобіля марки
««Мерседес Бенц», 1992 р.в., двигун
№НОМЕР_1, д.р.н. НОМЕР_2, укладений 02
вересня 2005 року між ним та ОСОБА_2,
визнати за ним право власності на
спірний автомобіль і зняти з
автомобіля арешт.

17.02.2014 року в судовому засіданні
ухвалою суду, постановленою не
виходячи до нарадчої кімнати, до участі
в справі в якості відповідача залучено
ПАТ « «Універсал Банк».

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги
ОСОБА_1 і просив задовольнити позов.

Представник відповідача - ПАТ «
«Універсал Банк» під час розгляду
справи в суді заперечував проти
задоволення вимог позивача і просив
відмовити в задоволенні позову,
посилаючись на безпідставність та
недоведеність позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання
не з`явився, хоча про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином. Про причини неявки суд
не повідомив. За таких обставин суд
вважає за можливе розглянути справу у
його відсутності.

Представник третьої особи - відділу
державної виконавчої служби
Солом`янського районного управління
юстиції у м. Києві в судовому засіданні
заперечував проти позову, просив
відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
дослідивши та оцінивши докази у справі,
дійшов висновку про відмову в
задоволенні позову, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що автомобіль марки
«Мерседес Бенц», 1992 р.в., двигун
№НОМЕР_1, д.р.н. НОМЕР_2, був
зареєстрований у МРЕВ-1 УДАІ ГУ МВС
України в м. Києва 02.09.2005 року на ім`я
власника ОСОБА_2, що підтверджується
копією свідоцтва НОМЕР_4 (а.с.9).

02.09.2005 року ОСОБА_2 видав довіреність
на ім`я ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, якою
уповноважив вказаних осіб від імені
власника представляти його інтереси в
будь-яких органах з усіх без винятку
питань, пов'язаних з продажем належного
йому (ОСОБА_2) на підставі свідоцтва про
реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4, виданого
МРЕВ-1 ДАІ ГУ МВС України в м. Києві
02.09.2005 року, автомобіля марки «Мерседес
Бенц», 1992 р.в., двигун №НОМЕР_1, д.р.н.
НОМЕР_2 (а.с. 7).

Крім цього, 02.09.2005 року ОСОБА_2 написав
розписку про продаж автомобіля
«Мерседес Бенц», 1992 р.в., двигун
№НОМЕР_1, д.р.н. НОМЕР_2, ОСОБА_1 за суму
еквівалентну 9000 доларів США. В розписці
ОСОБА_2 зазначив, що він дає генеральну
довіреність та зобов'язується в
майбутньому здійснити оформлення
договору купівлі-продажу спірного
автомобіля нотаріально (а.с.6).

31.08.2008 року ОСОБА_2 видав довіреність
ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, якою
уповноважив вказаних осіб бути його
(ОСОБА_2) представниками в усіх
організаціях, підприємствах,
установах, незалежно від
підпорядкування та форм власності, з
усіх питань щодо володіння,
користування, зняття з обліку та
розпорядження належним йому на праві
власності на підставі свідоцтва про
реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4, виданого
МРЕВ-1 ДАІ ГУ МВС України в м. Києві
02.09.2005 року, автомобіля марки «Мерседес
Бенц», 1992 р.в., двигун №НОМЕР_1, д.р.н.
НОМЕР_2 (а.с. 8).

Як вбачається з постанови про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 30284573 від 13.12.2011 року старшим
державним виконавцем Черкасовим Є.В.
відділу державної виконавчої служби
Солом`янського районного управління
юстиції в м. Києві, державний
виконавець одночасно з відкриттям
виконавчого провадження за виконавчим
листом № 2-4318, виданим 21.10.2011 року
Солом`янським райсудом м. Києва щодо
стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Універсал Банк» заборгованості за
кредитним договором в розмірі 19 795,03
грн., постановив про накладення
арешту на майно, що належить боржнику
в межах суми стягнення (а.с.39).

Вказана постанова була направлена
державним виконавцем на виконання в
УДАІ ГУ МВС України в м. Києві.

24.04.2012 року автомобіль марки «Мерседес
Бенц», 1992 р.в., двигун №НОМЕР_1, д.р.н.
НОМЕР_2, було затримано працівниками
ДАІ та вилучено на спеціальний
майданчик для тимчасового зберігання
транспортних засобів, розташований за
адресою Чернівецька область, м.
Вижниця, вул. Романа Шухевича (а.с. 11), в
зв'язку з тим, що на спірний автомобіль,
як на майно боржника ОСОБА_2 накладено
арешт в забезпечення виконання рішення
суду про стягнення боргу на користь
банку.

Виходячи з наведених вище доказів,
судом встановлено, що спірний
автомобіль марки «Мерседес Бенц», 1992
р.в., двигун №НОМЕР_1, д.р.н. НОМЕР_2, з
02.09.2005 року і до 24.04.2012 року перебував у
постійному користуванні позивача
ОСОБА_1 на підставі розписки ОСОБА_2 про
продаж спірного автомобіля від 02.09.2005
року та довіреностей ОСОБА_2 від 02.09.2005
року та від 31.08.2008 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України
довіреністю є письмовий документ, що
видається однією особою іншій особі
для представництва перед третіми
особами.

Відповідно до ст. 245 ЦК України форма
довіреності повинна відповідати формі,
в якій відповідно до закону має
вчинятися правочин.

Виходячи з вимог чинного
законодавства, довіреність не є
документом за яким право власності
може перейти від однієї особи іншій.

Відповідно до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Статтею 639 ЦК України визначено, що
договір може бути укладений у будь-якій
формі, якщо вимоги щодо форми договору
не встановлені законом.

Згідно статті 206 ЦК України усно можуть
вчинятися правочини, які повністю
виконуються сторонами у момент їх
вчинення, за винятком правочинів, які
підлягають нотаріальному посвідченню
та (або) державній реєстрації.

Виходячи з того, що відчуження
автомобіля тягне за собою його
реєстрацію в органах ДАІ на нового
власника, суд вважає, що угода
купівлі-продажу автомобіля сторонами
мала бути укладена лише в письмовій
формі.

Відповідно до ст. 208 ЦК України у
письмовій формі належить вчиняти
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян, крім
випадків встановлених ч. 1 ст. 206 ЦК
України.

Виходячи з зазначених вище вимог
чинного законодавства, договір
купівлі-продажу спірного автомобіля
між сторонами мав вчинятися лише в
письмовій формі.

На підтвердження укладення договору
купівлі-продажу спірного автомобіля
позивачем надано суду розписка ОСОБА_2
від 02.09.2005 року про продаж автомобіля
ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 210 ЦК України
правочин підлягає державній
реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації.

Між тим, судом встановлено і це не
оспорюється представником позивача, що
сторони вимоги закону в цій частині не
виконали.

Як вбачається з відомостей УДАІ ГУ МВС
України в м. Києві від 24.02.2012 року
згідно даних автоматизованої
інформаційно-пошукової системи ВРЕР-9
УДАІ в м. Києві станом на 29.02.2012 року
транспортний засіб марки «Мерседес
Бенц», 1992 р.в., двигун №НОМЕР_1, д.р.н.
НОМЕР_2, на праві власності
зареєстрований за ОСОБА_2 (а.с.48).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Частиною 4 ст. 59 ЦПК України
передбачено, що доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, ч.2 постанови №11 Пленуму
Верховного Суду України від .12.11976 року
"Про судове рішення" /з наступним
змінами /передбачено, що відповідно до
принципу безпосередності судового
розгляду рішення може бути
обгрунтоване лише тими доказами, які
одержані у визначеному законом рядку і
перевірені в тому судовому засіданні, в
якому зостановлюється рішення.

Під час розгляду справи позивачем не
доведені ті обставини, на які він
посилався як на підставу своїх вимог.

Суд вважає безпідставними і такими, що
не заслуговують на увагу посилання
позивача на те, що договір
купівлі-продажу автомобіля марки
«Мерседес Бенц», 1992 р.в., двигун
№НОМЕР_1, д.р.н. НОМЕР_2, було укладено
02.09.2005 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 шляхом
написання ОСОБА_2 розписки про продаж
спірного автомобіля від 02.09.2005 року,
передачі ОСОБА_2 ОСОБА_1 спірного
автомобіля, ключів та документів на
нього, а також видачі генеральної
довіреності від 02.09.2005 року, та передачі
ОСОБА_1 ОСОБА_2 грошей за придбання
автомобіля в сумі еквівалентній 9 000
доларів США, оскільки відповідно до ч.
1 ст. 210 ЦК України правочин, який
підлягає державній реєстрації є
вчиненим з моменту такої реєстрації, а
як встановлено вище сторони не
вчиняли дії спрямованих на реєстрацію
договору купівлі-продажу спірного
автомобіля у встановленому законом
порядку.

Твердження позивача про те, що він з
2005 року постійно безперешкодно
користувався спірним автомобілем,
здійснює його поточний ремонт, сплачує
необхідні платежі та збори, оформлює
поліси обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних ТЗ, також не може
бути підставою для задоволення вимог
позивача, оскільки постійне, тривале
користування позивачем спірним
автомобілем само по собі не тягне
перехід права власності від
відповідача до позивача на спірний
автомобіль без оформлення цих прав у
встановленому законом порядку,
зокрема, шляхом реєстрації права
власності на спірний автомобіль в
органах МРЕВ

Виходячи з доказів наведених вище, суд
вважає, що відсутні підстави для
задоволення вимог позивача ОСОБА_1 про
визнання дійсним договору
купівлі-продажу автомобіля марки
«Мерседес Бенц», 1992 р.в., двигун №
НОМЕР_1, д.р.н. НОМЕР_2, укладеного 02.09.2005
року між сторонами.

Щодо вимог позивача ОСОБА_1 про
визнання за ним права власності на
автомобіль марки «Мерседес Бенц», 1992
р.в., двигун № НОМЕР_1, д.р.н. НОМЕР_2, то
суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не
встановлена судом.

За ст. 392 ЦК України власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

З аналізу вказаної норми вбачається,
що позови про визнання права
власності спрямовані на усунення
перешкод у здійсненні власником свого
права і виключення домагань на
приналежне власнику майно за допомогою
підтвердження в судовому порядку факту
приналежності йому спірного майна на
праві власності.

Позов про визнання права власності в
порядку ст. 392 ЦК України може бути
заявлений власником індивідуально
визначеної речі, який як володіє, так і
не володіє нею, права якого
оспорюються, заперечуються чи не
визнаються третьою особою, яка не
перебуває з власником у зобов'язальних
чи інших відносних відносинах із
приводу спірної речі.

Підставою позову є обставини, що
підтверджують наявність у позивача
права власності чи іншого права на
майно.

Необхідною умовою захисту права
власності шляхом його визнання
служить підтвердження позивачем своїх
прав на майно.

Як встановлено вище, на час розгляду
справи власником спірного майна є
відповідач ОСОБА_2, що підтверджується
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу від 02.09.2005 р..

Реєстрація права власності
відповідача ОСОБА_2 на спірне майно
проведена у ВРЕВ-9 УДАІ м. Києва в
установленому законом порядку, вона
чинна, ніким не оспорена і не
скасована. Право власності відповідача
ОСОБА_2 на спірний автомобіль не
припинено.

Під час розгляду справи позивачем не
надано суду належних та допустимих
доказів на підтвердження того, що він у
встановленому законом порядку набув
право власності на спірний автомобіль.

Виходячи з викладеного вище, суд
вважає, що позивач ОСОБА_1 не набув
права власності на спірний автомобіль
Мерседес Бенц», 1992 р.в., двигун № НОМЕР_1,
д.р.н. НОМЕР_2, передбачені законом
підстави та форма для набуття такого
права власності сторонами досягнуті та
виконані не були, до сьогодні право
власності у встановленому законом
порядку зареєстроване за відповідачем
ОСОБА_2, це право не припинено, а тому
підстави для задоволення вимог
позивача відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України
«Про виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення майна з-під арешту.

Між тим, як встановлено судом, право
власності на спірний автомобіль
зареєстроване за боржником ОСОБА_2,
воно не припинено, позивач не набув
права власності на спірний автомобіль
і у нього, відповідно, відсутнє право
вимоги про виключення майна з опису та
зняття арешту, тому підстави для
задоволення вимог позивача про
виключення з опису та звільнення
спірного автомобіля з-під арешту
відсутні і в цій частині позов також не
підлягає задоволенню.

Виходячи з викладеного вище, суд
дійшов висновку, що в задоволенні
позову має бути відмовлено в повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 10-11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК
України, ст. ст. 206, 208, 220, 244, 245, 316, 317, 321, 328,
392, 626, 638, 639 ЦК України, ст. 59 Закону
України «Про виконавче провадження»,
суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк», третя особа: відділ
державної виконавчої служби
Солом`янського районного управління
юстиції в м. Києві, про визнання
договору купівлі-продажу автомобіля
дійсним, визнання права власності на
автомобіль та звільнення його з-під
арешту - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду м. Києва
через Солом`янський районний суд м.
Києва протягом десяти днів з моменту
проголошення рішення суду.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: