Номер провадження: 22-ц/785/3864/14
Номер справи місцевого суду: 511/3921/13-ц
Головуючий у першій інстанції Гринчак
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Виноградової Л.Є.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Жус
І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Роздільнянського районного
суду Одеської області від 18 лютого 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання дитини та на
своє утримання,

встановила:

19 грудня 2013 року позивачка ОСОБА_4
звернулась до суду з позовною заявою
про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на її
користь на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі
800грн., починаючи з дня подачі позовної
заяви до 21.05.2013 року, тобто до
досягнення повноліття сином, але не
менше 30% прожиткового мінімуму,
встановленого для дитини відповідного
віку та стягнення аліментів на її
утримання в твердій грошовій сумі в
розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення
сином трьох років.

Свої вимоги мотивувала тим, що сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
01 вересня 2012 року, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1,
виданим Відділом державної реєстрації
актів цивільного стану
Роздільнянського районного управління
юстиції Одеської області, актовий
запис №128 (а.с.3).

Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження, серії
НОМЕР_2, виданим Відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби по
Роздільнянському району
Роздільнянського міжрайонного
управління юстиції в Одеській області
07 червня 2013 року, актовий запис №338
(а.с.4).

Посилаючись на те, що сторони мешкають
окремо, син знаходиться повністю на
утриманні позивачки, добровільно
матеріальної допомоги відповідач не
надає, хоча має таку можливість,
просила її вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов не визнав, суду пояснив, що він
офіційно ніде не працює, підробляє
таксистом і його загальний заробіток
складає приблизно 1150 грн. на місяць, а
тому він не може платити аліменти на
дитину та дружину, у зв'язку з чим
просив суд відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Рішенням Роздільнянського районного
суду Одеської області від 18 лютого 2014
року позовні вимоги ОСОБА_4 були
задоволені у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить
питання про зміну зазначеного судового
рішення, шляхом зменшення суми
аліментів, яка підлягає стягненню на
користь дитини, до 350 грн., та на
утримання дружини - до 100 грн.,
посилаючись на те, що рішення суду
ухвалено із порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги,
заперечень проти неї, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
часткового задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив із того, що позивачка
ОСОБА_4 не працює, знаходиться у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трьох років, дитина
проживає разом з матір'ю, знаходиться
на її утриманні та вихованні. Оскільки
відповідач ОСОБА_3 матеріальної
допомоги на утримання дитини та
дружини не надає, у відповідності до
ст.ст. 75, 84 та 180 СК України з нього
підлягають стягненню аліменти у
твердій грошовій сумі на утримання
дитини до осягнення нею повноліття, та
на утримання дружини - до досягнення
дитиною трьох років.

З таким висновком суду повністю
погоджується колегія суддів.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з висновком суду щодо
встановлення розміру зазначених
аліментів, які підлягають стягненню, як
на утримання дитини, так і на утримання
дружини.

Такого висновку колегія суддів дійшла,
з огляду на наступні обставини.

Ті обставини, що сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі та від шлюбу
мають неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, визнанні сторонами, а тому
у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України
не підлягають доказуванню.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивачка ОСОБА_4 не працює,
знаходиться у відпустці по догляду за
дитиною до досягнення нею трьох років,
дитина проживає разом з матір'ю,
знаходиться на її утриманні та
вихованні.

Згідно довідки № 4051 від 17.12.2013 року,
виданої Виконкомом Роздільнянської
міської ради, неповнолітній ОСОБА_5
проживає АДРЕСА_1 з батьками (а.с.6).

У відповідності до ст.180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) і присуджуються в частині
від доходу батьків або в твердій
грошовій сумі.

За змістом ч.1 ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує:

стан здоров'я та матеріальне становище
дитини;

стан здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів;

наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина.

У відповідності до ст. 184 СК України,
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Так як вбачається з матеріалів справи,
відповідач ОСОБА_3 працює водієм таксі
нерегулярно, має нерегулярний та
мінливий щомісячний дохід.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що з відповідача ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 слід стягнути аліменти на
утримання неповнолітнього сина та на
своє утримання у твердій грошовій сумі.

Разом з тим, судом недостатньо були
враховані вищезазначені вимоги ч. 1 ст.
182 СК України, оскільки доводи
відповідача про те, що його
середньомісячний дохід складає 1150
грн., матеріалами справи не
спростовані.

Таким чином, стягуючи аліменти на
утримання дитини у розмірі 800 грн. в
місяць та на утримання дружини - у
розмірі 500 грн. в місяць, загальна сума
аліментів буде перевищувати місячний
дохід відповідача, що поставить його у
скрутне матеріальне становище.

Судом також не було враховано, що
відповідач ОСОБА_3 має хронічне
захворювання - персиситруюча
бронхіальна астма середнього ступеню
тяжкості, дихальна недостатність 1-2
ступеню, що підтверджується довідкою
в.о. головного лікаря КЗ
«Роздільнянська ЦРБ» № 74 від 24.02.2014
року (а.с. 29).

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає а необхідне зменшити суму
аліментів, яка підлягає стягненню
щомісячно з відповідача ОСОБА_3 на
користь позивачки ОСОБА_4, на утримання
їх неповнолітнього сина, з 800 грн. до 550
грн.

При цьому колегія суддів враховує, що
позивачка ОСОБА_4 отримує щомісячну
матеріальну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі 130 грн. та щомісячну
одноразову допомогу при народженні
дитини у сумі 810 грн. (а.с.44-45).

Крім викладеного, колегія суддів не
погоджується із висновком суду першої
інстанції про застосування до спірних
правовідносин вимог ч. 2 ст.182 СК України
щодо стягнення аліментів у твердій
грошовій сумі, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму, встановленого
для дитини відповідного віку.

З цього приводу колегія суддів
зазначає, що обґрунтовано вирішуючи
питання про необхідність стягнення
аліментів у твердій грошовій сумі, що
передбачено ст.184 СК України, суд
неправомірно застосував ч. 2 ст.182 СК
України та визначив, що аліменти мають
стягуватись у розмірі не менше 30 %
прожиткового мінімуму, встановленого
для дитини відповідного віку, оскільки
зазначена стаття в даному випадку не
підлягає застосуванню, а підлягає
застосуванню лише при стягненні
аліментів у пропорційному відношенні
до регулярно отриманих доходів
відповідача.

З цих підстав колегія суддів вважає за
необхідне виключити із абзацу другого
резолютивної частини рішення слова
наступного змісту: «але не менше 30 %
прожиткового мінімуму, встановленого
для дитини відповідного віку».

Що стосується аліментів, які
підлягають стягненню з відповідача на
утримання позивачки, то колегія суддів
також не погоджується з висновком суду
про розмір цих аліментів, який складає
500 грн. на місяць, з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 75 СК України,
дружина, чоловік повинні матеріально
підтримувати один одного. Право на
утримання ( аліменти) має той із
подружжя, який є непрацездатним,
потребує і матеріальної допомоги, за
умови, що другий із подружжя може
надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з
якою проживає дитина, має право на
утримання від чоловіка - батька дитини
до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання дружина має
незалежно від її матеріального
становища за умови, що чоловік може
надавати матеріальну допомогу.

Як будо вказано вище, загальна сума
аліментів, яку суд стягнув з
відповідача на користь позивачки,
перевищує місячний дохід відповідача,
що не передбачено діючим
цивільно-процесуальним
законодавством.

Доводи позивачки ОСОБА_4 про те, що
відповідач ОСОБА_3 не довів суду того,
що не може сплачувати аліменти в
розмірі, який встановив суд першої
інстанції, оскільки довідки про дохід
та хворобу він надав лише суду
апеляційної інстанції, є
безпідставними, враховуючи, що сама
ОСОБА_4 жодним чином не довела суду
того, що відповідач ОСОБА_3 має
можливість її утримувати, як того
вимагає ч. 4 ст. 84 СК країни.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
відповідач ОСОБА_3 довів суду
апеляційної інстанції те, що аліменти,
які визначені йому судом першої
інстанції, підлягають зменшенню.

З підстав викладеного, колегія суддів
також вважає за необхідне зменшити
суму аліментів, яка підлягає стягненню
щомісячно з відповідача ОСОБА_3 на
користь позивачки ОСОБА_4, на її
утримання, з 500 грн. до 250 грн.

Доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що
він може сплачувати аліменти щомісячно
на утримання сина лише у розмірі 350 грн.,
та на утримання дружини у сумі 100 грн., є
також необґрунтованими, оскільки він є
працездатним, отримує щомісячний дохід
в межах 1150 грн., а тому має можливість
сплачувати аліменти на утримання сина
в сумі 550 грн., та на утримання дружини -
у сумі 250 грн.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник
апеляційної скарги частково надав суду
достатні, належні і допустимі докази
існування обставин, на які він
посилається як на підставу своїх
заперечень проти позовних вимог та
доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
необхідність стягнення аліментів з
відповідача на утримання
неповнолітнього сина а також дружини в
твердій грошові сумі, однак допустився
помили щодо визначення розміру цих
аліментів, у зв'язку з чим апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
оскаржуване рішення суду змінити та
зменшити суму аліментів, відповідно до
550 грн. та 250 грн.

Також колегія суддів вважає за
необхідне з абзацу другого
резолютивної частини рішення
виключити слова «але не менше 30 %
прожиткового мінімуму, встановленого
для дитини відповідного віку».

Керуючись ст.ст., 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п.4 ч. 1
ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Роздільнянського районного
суду Одеської області від 18 лютого 2014
року змінити, та з абзацу другого
резолютивної частини рішення
виключити слова: «але не менше 30 %
прожиткового мінімуму, встановленого
для дитини відповідного віку».

Зменшити суму аліментів, які
підлягають стягненню щомісячно з
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_5, на утримання
неповнолітнього сина, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з 800 грн. до 550 грн.

Зменшити суму аліментів, які
підлягають стягненню щомісячно з
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_5, на її утримання, з 500 грн.
до 250 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду Одеської
області набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко