Справа № 2-3748/12 Головуючий у І
інстанції Пінкевич Н.С.Провадження №
22-ц/780/2905/14 Доповідач у 2
інстанції ТаргонійКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

07 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді: Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Матвієнко Ю.О.,

за участю секретаря: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 11 березня 2014 року
у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості по кредитному договору
та зустрічним позовом ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» про визнання частково
недійсним кредитного договору .

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги,
колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2012 року ПАТ «РОДОВІД БАНК»
звернувся до суду з позовною заявою до
відповідача про стягнення
заборгованості, мотивуючи це тим, що
між ВАТ «РОДОВІД БАНК» (з 17.06.2009 р. - ПАТ
«РОДОВІД БАНК») та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір №77.2/СЗ-424.07.2 від
21.12.2007 року у відповідності з умовами
якого, банк відкрив позичальнику
відновлювальну кредитну лінію на
споживчі цілі у розмірі 100 000 доларів
США строком погашення до 21 грудня 2010
року зі сплатою 15 % відсотків річних.

13.10.2008 року, відсоткову ставку по
кредитному договору було змінено на 17%
річних, відповідно до додаткової угоди
до кредитного договору №77.2/СЗ-424.07.2 від
21.12.2007 року.

11.02.2009 року, відсоткову ставку по
кредитному договору було змінено на 16%
річних, відповідно до додаткової угоди
до кредитного договору №77.2/СЗ-424.07.2 від
21.12.2007 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між ВАТ
«РОДОВІД БАНК» і ОСОБА_1 21.12.2007 року
укладено договір Іпотеки, за умовами
якого в іпотеку передано земельну
ділянку площею 0,1272 га, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

ОСОБА_1 скористалася кредитними
ресурсами, однак свої зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконувала, в результаті чого станом на
17.05.2012 року загальна сума
заборгованості відповідача перед
позивачем, згідно уточнених позолвних
вимог, становила: 125 016,70 доларів США
заборгованості за договором, три
відсотки річних від суми простроченої
кредитної заборгованості в розмірі 47
575,82 гривень та пеня в розмірі 9 267 430,10
гривень.

Відповідачка ОСОБА_1, заперечуючи проти
позову, звернулась із зустрічними
позовними вимогами до Публічного
акціонерного товариства «РОДОВІД
БАНК» з позовом про визнання недійсною
частини договору, а саме п. 4.5.
кредитного договору, яким передбачено,
що за порушення строків (термінів)
повернення кредиту або сплати
процентів за користування кредитами
позичальник зобов'язаний сплачувати
кредитору пеню за кожен день
прострочки у розмірі 1,6% від суми
простроченої заборгованості. Вважає,
що при укладенні договору банком
порушено вимоги ст. 18 ЗУ «Про захист
прав споживачів».

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 04
квітня 2013 року позов ПАТ «РОДОВІД БАНК»
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1
на користь банку 98999,40 доларів США -
заборгованість по кредиту, 26017,30
доларів США - заборгованість по
відсоткам, 47575,82 грн. - 3% річних та
судовий збір. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено. Зустрічний
позов задоволено, визнано недійсним п.
4.5 кредитного договору №77.2/СЗ-424.07.2 від
21.12.2007 року.

Рішенням Апеляційного суду Київської
області від 12 серпня 2013 року апеляційну
скаргу ПАТ «РОДОВІД БАНК» задоволено
частково. Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 04
квітня 2013 року скасовано в частині
відмови у стягненні пені та в частині
задоволення зустрічного позову,
ухвалено в цих частинах нове рішення.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«РОДОВІД БАНК» пеню в розмірі 5 867 645,81
грн. В задоволенні зустрічного позову
відмовлено. В решті рішення залишено
без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 січня 2014 року
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 04
квітня 2013 року та рішення апеляційного
суду Київської області від 12 серпня 2013
року скасовані, справу передано на
новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду
рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 11
березня 2014 року позов ПАТ «РОДОВІД
БАНК» задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь банку заборгованість
за кредитним договором в сумі 125 016,70
доларів США, що за офіц. Курсом НБУ
станом на 11.03.2014 року становить 1 154 641,74
грн., пеню та 3% річних в розмірі 1 147 575,82
грн. та судовий збір 3219,00 грн. В
задоволенні решти позовних вимог та
зустрічного позову - відмовлено.

Відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції і
ухвалити нове, яким задовольнити позов
ПАТ «РОДОВІД БАНК» частково, стягнувши
з неї заборгованість по кредиту в усім
98 999,40 доларів США, заборгованість по
процентах - 19 705,71 доларів США, в
задоволенні решти вимог банку
відмовити, а також задовольнити
зустрчний позов про визнання частково
недійсним кредитного договору. В
обгрунтування апеляційної скарги
посилається на неповне з'ясування
судом обставин справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема,
зазначає, що суд першої інстанції не
взяв до уваги тієї обставини, що
позивач вправі вимагати стягнення
нарахованих по кредиту процентів
виключно в межах трирічного строку
позовної давності , а саме з вересня 2009
року. Вказує такоє на те, що суд повинен
був значно більшн зменшити розмір пені,
що підлягає стягненню з відповідача,
враховуючи її скрутне матеріальне
становище та неспівмірність розміру
пені з основною сумою боргу. Вважає
також, що суд безпідставно відмовив у
задоволенні зустрічного позову, не
врахувавши положення ст. 18 ЗУ «Про
захист прав споживачів».

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позов ПАТ
«Родовід Банк», суд обгрунтовував свої
висновки тим, що позичальник ОСОБА_1 не
виконала обумовлених кредитним
договором обов'язків по поверненню
кредиту шляхом внесення щомісячних
платежів і після закінчення терміну
кредитного договору має
заборгованість, що порушує права
кредитодавця і відповідно до закону та
умов кредитного договору є підставою
для стягнення на користь банку суми
кредиту, нарахованих процентів, із
сплатою неустойки та штрафних санкцій.

Такі висновки суду є правильними і
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк зобов'язується надати
грошові кошти позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.
Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки
встановлені договором або законом.

Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники. Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що між ВАТ «РОДОВІД
БАНК» (з 17.06.2009 р. - ПАТ «РОДОВІД БАНК») та
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір
№77.2/СЗ-424.07.2 від 21.12.2007 року у
відповідності з умовами якого, банк
відкрив позичальнику відновлювальну
кредитну лінію на споживчі цілі у
розмірі 100 000 доларів США строком
погашення до 21 грудня 2010 року зі
сплатою 15 % відсотків річних.

13.10.2008 року, відсоткову ставку по
кредитному договору було змінено на 17%
річних, відповідно до додаткової угоди
до кредитного договору №77.2/СЗ-424.07.2 від
21.12.2007 року.

11.02.2009 року, відсоткову ставку по
кредитному договору було змінено на 16%
річних, відповідно до додаткової угоди
до кредитного договору №77.2/СЗ-424.07.2 від
21.12.2007 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між ВАТ
«РОДОВІД БАНК» і ОСОБА_1 21.12.2007 року
укладено договір Іпотеки, за умовами
якого в іпотеку передано земельну
ділянку площею 0,1272 га, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

Також, судом встановлено, що
відповідачка ОСОБА_1 скористалася
кредитними ресурсами, однак свої
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконувала, в
результаті чого станом на загальна
сума заборгованості відповідача перед
позивачем, згідно уточнених позолвних
вимог, становила: 98 999,40 доларів США -
заборгованість по тілу кредиту, 26 017,30
доларів США - по процентам, три відсотки
річних від суми простроченої кредитної
заборгованості в розмірі 47 575,82 гривень
та пеня в розмірі 9 267 430,10 гривень.

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

За таких обставин суд обгрунтовано
задоволив позов і стягнув з
відповідача на користь банку борг за
кредитом в розмірі 125 016, 70 доларів США, з
яких 98 999,40 доларів США - залишок
кредиту, 26 017,30 доларів США - проценти.

Крім того, суд обгрунтовано відмовив
позивачу у задоволенні вимог про
стягнення пені за період з 2009 по 2011 рік,
застосувавши положення закону про
спеціальну позовну давність.

При зменшенні розміру пені, що підлягає
до стягнення з відповідача на користь
позивача, судом, враховуючи подання
ОСОБА_1 відповідної заяви, вірно
застосовано положення ст. 551 ЦК України,
виходячи з того, що розмір пені,
нарахованої банком, значно перевищує
розмір фактичної заборгованості.

Крім того, колегія судів апеляційного
суду вважає вірними висновки місцевого
суду з приводу необгрунтованості
зустрічних позовних вимог щодо
визнання частково недійсним
кредитного договору, виходячи із
змісту положень ст. ст. 627, 629 ЦК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір, повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим. Підстав для скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 11
березня 2014 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: