АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4228/2014
Головуючий у 1-ій інстанції - Сухомлінов
Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючого
судді Музичко С.Г.,

суддів
Гаращенка Д.Р., Семенюк Т.А.,
при секретарі
Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу в м.Києві заяву
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про
роз'яснення ухвали Апеляційного суду
м. Києва від 02.04.2014 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Київський державний
завод «Буревісник» про оскарження
неправомірних дій, зобов'язання
здійснити перерахунок заробітної
плати та відшкодування моральної
шкоди

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від
02.04.2014 року апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 -
відхилено.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 03 лютого 2014 року - залишено
без змін.

14.04.2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з заявою про роз'яснення
вищезазначеної ухвали. В судовому
засіданні ОСОБА_3, просив задовольнити
заяву.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
заявника, дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи заяви, колегія
суддів вважає, що заява не підлягає
задоволенню.

Згідно з ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221
ЦПК України якщо рішення суду є
незрозумілим, суд, який його ухвалив, за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
або державного виконавця ухвалою
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

При зверненні до суду з такою
заявою представник позивача зазначив,
у своєму позові позивач просив
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок заробітної плати позивача
за період з грудня 2008 року по
теперішній час з урахуванням
посадового окладу в розмірі 1205 гривень
та виплатити різницю позивачу.

В апеляційній скарзі заявником
наведено підстави та обґрунтування
позовних вимог за позовний період з
грудня 2008 по січень 2014 рік, де
нарахована заробітна плата позивачу
має складати 74710 гривень (1205,00 гривень *
62 місяці) з наступними коригуваннями
відносно страхових внесків,
індексації, податків. На думку
представника позивача, відповідач має
врахувати суми 12742,82 гривні та 4917,02
гривні, визначені до сплати позивачу
судовими наказами та виплачені через
касу підприємства кошти в сумі 4159,92
гривні.

Частиною першою ст. 303 ЦПК
України передбачено під час розгляду
справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як встановлено судом першої
інстанції, та не заперечувалось
сторонами у судовому засіданні,
рішенням від 16.07.2012 року у задоволенні
позову ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Київський державний
завод «Буревісник» про зобов`язання
здійснити перерахунок заробітної
плати, стягнення компенсації за втрату
частини грошових доходів у зв'язку з
порушенням термінів виплати
заробітної плати та відшкодування
моральної шкоди, відмовлено.

Новою підставою для звернення
до суду з цими вимогами для позивача
слугувала постанова від 4 липня 2012 року
Верховного Суду України в справі №
№6-59цс12 в порядку ч. 1 ст. 360 - 7 ЦПК
України.

За результатом розгляду справи
№ 6-59цс12, Верховним Судом України
висловлена правова позиція в постанові
від 4 липня 2012 року згідно з якою
відповідно до ч.3 ст.32 КЗпП України у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці допускається зміна
істотних умов праці при продовженні
роботи за тією ж спеціальністю,
кваліфікацією чи посадою. Про зміну
істотних умов праці - систем та
розмірів оплати праці, пільг, режиму
роботи, встановлення або скасування
неповного робочого часу, суміщення
професій, зміну розрядів і
найменування посад та інших - працівник
повинен бути повідомлений не пізніше
ніж за два місяці.

Отже, зі змісту зазначеної норми
вбачається, що зміна істотних умов
праці може бути визнана законною
тільки в тому випадку, якщо буде
доведена наявність змін в організації
виробництва і праці.

Згідно з ч.1 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
про розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Як встановлено рішенням
Дарницького районного суду м. Києва від
16 липня 2012 року підприємство
відповідача постійно працювало в
режимі скороченого робочого тижня, що
підтверджується відповідними
спільними рішеннями адміністрації та
профкому підприємства, відповідними
наказами по підприємству і не
заперечується сторонами.
Вищезазначені рішення та накази
приймалися та видавались у зв'язку з
економічною кризою, за згодою
профспілкового комітету ДП «Київський
державний завод «Буревісник». Позивач
не заперечувала, що вона фактично не
працювала в інші дні, крім визначених
графіком робочих днів у зазначений
період, а тому інші неробочі дні не
можуть бути віднесені до часу простою з
вини роботодавця.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України
, ст. 1 Закону України «Про оплату праці»
заробітна плата виплачується за
виконану працівником роботу.

Таким чином, судовим рішенням
встановлено необґрунтованість вимог
позивача про перерахунок заробітної
плати виходячи з посадового окладу в
розмірі 1205,00 гривень з урахуванням
індексації, податків, страхових
внесків.

Необгрунтованим є також
посилання представника позивача на
постанову Верховного Суду України в
справі № №6-59цс12 в порядку ч. 1 ст. 360 - 7
ЦПК України, оскільки зміна істотних
умов праці визнана законною та
доведена наявність змін в організації
виробництва і праці вищезазначеним
рішенням.

Інших доказів позивачем до суду
у відповідності ст.ст. 10,60 ЦПК України
не надано.

Згідно з роз'ясненнями Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у
цивільній справі», відповідно до ст.221
ЦПК роз'яснення рішення суду можливе
тоді, коли воно є незрозумілим, що
ускладнює його реалізацію. Якщо
фактично порушено питання про зміну
рішення або внесення в нього нових
даних, у тому числі й роз'яснення
мотивів ухваленого рішення, суд
відмовляє в роз'ясненні рішення.

В силу зазначеної норми
процесуального права роз`яснення
судового рішення зумовлено його
нечіткістю, якщо воно є неясним та
незрозумілим для осіб, щодо яких воно
постановлене, так і тих, що будуть
здійснювати його виконання.

ОСОБА_3 в своїй заяві про
роз'яснення рішення суду не зазначив,
що мотивувальна частина рішення суду є
незрозумілою для заявника, а тому суд
зобов'язаний роз'яснити ухвалу суду.

Викладене в заяві про роз'яснення
рішення суду є фактично незгодою
заявника з мотивами, з яких суд виходив,
ухвалюючи рішення, що є підставою для
перевірки законності рішення в порядку
касаційного провадження, а не
підставою для його роз'яснення.

Враховуючи те, що в заяві про
роз'яснення рішення порушується
питання про роз'яснення мотивів
ухваленого рішення, що суперечить
вимогам чинного законодавства, тому
така заява має бути залишена без
задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.
221ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про
роз'яснення ухвали Апеляційного суду
м. Києва від 02.04.2014 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Київський державний
завод «Буревісник» про оскарження
неправомірних дій, зобов'язання
здійснити перерахунок заробітної
плати та відшкодування моральної
шкоди відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно
та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: