Справа № 452/780/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"29" квітня 2014 р.
м.Самбір

Самбірський
міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді
Казана І.С.

при секретарі Кафтан О.Ю.,

із участю: позивачів ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

представника позивачів ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті Самборі
Львівської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_5,
ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд із
позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про
відшкодування моральної шкоди
завданої внаслідок злочину. В
обґрунтування своєї позиції позивачі
посилаються на те, що вироком
Самбірського міськрайонного суду
Львівської області від 27.11.2012 року
ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК
України та засуджено до шести років
позбавлення волі з позбавленням права
керувати транспортними засобами на
строк до трьох років. Оскільки
внаслідок вчиненого ОСОБА_5 злочину
загинув син позивачів, то ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 просять суд стягнути з ОСОБА_5 та
його батька ОСОБА_4 як власника джерела
підвищеної небезпеки моральну шкоду в
розмірі 300000грн.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_3
підтримали вимоги позову і посилалися
на обставини, викладені у зверненні до
суду.

Відповідач ОСОБА_4 у суді позов не
визнав та пояснив, що не може буде
відповідачем у даному цивільному
спорі, так як не був за кермом
автомашини «Фольксваген Гольф» із
реєстраційним номером НОМЕР_2 під час
ДТП 17.05.2009 року, котра формально
належить йому, а тоді фактично надав
транспортний засіб керувати своєму
синові ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_5 подав до суду
заперечення на позовну заяву, де
вказав, що не згідний із вимогами
позивачів, так як притягнутий до
кримінальної відповідальності
незаконно і свою вину в даному злочині
не визнає; позовну заяву просив
залишити без задоволення.

З'ясувавши обставини справи,
заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, вивчивши наявні
дані у матеріалах цивільної справи, суд
вважає, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_5, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди
слід задовольнити частково з наступних
підстав:

Згідно вироку Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 27.11.2012 року ОСОБА_5 визнано
винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та
засуджено до шести років позбавлення
волі з позбавленням права керувати
транспортними засобами на строк до
трьох років.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у кримінальних справах апеляційного
суду Львівської області від 10.07.2010 року
вирок Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 27.11.2012 року
відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України
змінено, - виключено із мотивувальної
частини вироку висновки суду про
наявність у діях ОСОБА_5 кваліфікуючої
ознаки вчиненого злочину - порушення
правил експлуатації транспорту.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили є обов'язковим для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок з питань,
чи мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 2 п. 6 постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, якщо
особа під час керування транспортним
засобом має посвідчення водія на право
керування транспортним засобом
відповідної категорії і реєстраційний
документ на транспортний засіб,
переданий їй власником або іншою
особою, яка на законній підставі
використовує такий транспортний засіб,
то саме ця особа буде нести
відповідальність за завдання шкоди.

Із позиції позивачів не з'ясовано, які
реально їх права порушені відповідачем
ОСОБА_4 і які конкретно несприятливі
наслідки спричинило для них це
порушення; а також те, чи є метою
пред'явлення позову позивачами ОСОБА_1
та ОСОБА_2 захист (відновлення) їх прав і
законних інтересів і чи можливо при
обраному ними способі захисту
відновити (захистити) їх права.

За змістом ст. 19 Конституції України,
ст. 14 ЦК України, п. 7 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 13.06.2007р. №8
«Про незалежність судової влади» не
допускається постановлення судових
рішень, які зобов'язують до вчинення
дій, які не є обов'язковими для
відповідача за законом, а також рішень,
які передбачають втручання в
компетенцію відповідача.

Судом установлено відсутність у
відповідача ОСОБА_4 юридичних
обов'язків, які випливали б із закону
або відповідних повноважень
відшкодовувати шкоду, зобов'язати
вчинити що через суд просять позивачі, -
а тому є підставою для відмови ОСОБА_1
та ОСОБА_2 у задоволенні цієї позовної
вимоги як незаконної.

Отже, саме ОСОБА_5 повинен нести
відповідальність за завдану шкоду
джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав та відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України
моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

Згідно постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995р. №4 (із
наступними змінами) «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Відповідно
до загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні.

Судом проаналізовано вищенаведені
сторонами пояснення у співставленні з
наведеними нормативними актами і суд
вважає за необхідне присудження
грошового відшкодування моральної
шкоди в розмірі двісті тисяч гривень із
ОСОБА_5 порівно в користь ОСОБА_1 та
ОСОБА_2; при цьому судом враховано
позицію потерпілих, тяжкість вимушених
змін у їх життєвих стосунках,
пов'язаних із втратою сина; час та
зусилля, необхідні для відновлення
нормального стану; виходячи із засад
розумності, виваженості та
справедливості. Судом з'ясовано факт
заподіяння потерпілим моральних
страждань, обставини, дії, внаслідок
яких вони заподіяні. Суд вважає
заявлену в позові вимогу про стягнення
трьохсот тисяч гривень значно
завищеною грошовою сумою, яку
потерпілі оцінюють як заподіяну їм
моральну шкоду, - вказану нереальною і
не доведеною в такому розмірі. Тому,
розглядаючи матеріали цивільної
справи, пояснення учасників судового
розгляду, суд вважає за необхідне і
достатнє частково задовольнити позов і
присудити стягнути з ОСОБА_5 як
відшкодування моральної шкоди в їх
користь зазначені кошти, враховуючи в
сукупності негативні наслідки, які
настали для позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2;
характер правопорушення, вчиненого
ОСОБА_5, ступінь його вини, матеріальне
та сімейне становище.

Главою 5 Цивільного-процесуального
Закону регламентовано поняття доказів,
їх належність та допустимість;
обов'язок доказування і подання
доказів. Під час провадження в справі
ОСОБА_5 як відповідачем у цивільному
спорі не подано суду клопотань про
доказування чи про звільнення від
доказування неналежності,
недопустимості таких документів; не
зазначено доказів, які б спростовували
кожну обставину, наведену в зверненні
до суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, ст. ст. 23, 1167, 1187 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживав у АДРЕСА_1 та відбуває
покарання у Кагарлицькій виправній
колонії №115 в с. Зікрачі Кагарлицького
району Київської області,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, - в
користь ОСОБА_1 100000(сто тисяч) гривень
та в користь ОСОБА_2 100000(сто тисяч)
гривень, - всього 200000(двісті тисяч)
гривень завданої моральної
(немайнової) шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 у дохід держави
2000(дві тисячі)грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції протягом десяти днів
із дня його проголошення; відповідачем
ОСОБА_5 - протягом цього ж строку із дня
отримання його копії.

Суддя
підпис І.С.
Казан

Згідно з оригіналом

Суддя Самбірського

міськрайонного суду
І.С. Казан.