АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/468/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Юдіна С.Г. Доповідач - Кіктенко Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

14 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

Головуючого судді: Кіктенко Л.М.

Суддів: Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі: Нікуліній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Павлоградського
міськрайонного суду,
Дніпропетровської області від 24 жовтня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Дніпропетровської регіональної філії
Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру» про
захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду,
Дніпропетровської області від 24 жовтня
2013 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до
Дніпропетровської регіональної філії
Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру» про
захист прав споживачів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про
задоволення її позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, неправильне
застосування норм матеріального права,
неповне з*ясування обставин справи,
висновки суду суперечать матеріалам
справи.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що на підставі
договору довічного утримання ОСОБА_3
передала у власність ОСОБА_2 житловий
будинок з господарськими спорудами та
земельну ділянку по АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Вказана земельна ділянка належала
ОСОБА_3 на підставі державного акту на
право приватної власності на землю
виданого на підставі рішення Виконкому
Павлоградської міської ради,
Дніпропетровської області від 04.02.1994
року (а.с. 7).

Після смерті матері у позивачки
виникла необхідність переоформлення
земельної ділянки на своє ім*я.

07 лютого 2013 року між позивачкою та
відповідачем був укладений договір №
869 на виконання робіт із
землеустрою. Відповідно до умов
договору відповідач зобов'язався
своїми засобами за рахунок позивачки
виконати проведення робіт з підготовки
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості).
Земельна ділянка знаходиться за
адресою : АДРЕСА_1(а.с. 9).

На виконання вказаного договору
відповідачем після встановлення меж
земельної ділянки в натурі, для
узгодження її меж були видані
позивачці відповідні документи, а саме:
акти встановлення меж земельної
ділянки із суміжними
землекористувачами, які після
підписання із суміжними
землекористувачами їй необхідно було
повернути відповідачу.

Судом встановлено, що документи
узгодження меж земельної ділянки по
АДРЕСА_1 із суміжними
землекористувачами відповідачу
повернуті не були, у зв'язку з чим,
технічна документація, яка є предметом
договору між сторонами, виготовлена не
була.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що
подання документації на погодження
третім особам проводиться замовником і
здійснюється за його рахунок. Строк
проведення погодження та затвердження
документації третіми особами не
включається до кінцевого терміну,
визначеного в п. 4.2 даного Договору.
Виконавець не несе відповідальності за
відмову у погодженні документації
третіми особами, а також за порушення
третіми особами строків погодження
документації, що можуть призвести до
неможливості виконання роботи у
терміни, визначені п. 4.2 Договору(а.с.9).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи те, що позивачкою суду
першої інстанції не надано доказів
порушення відповідачем її прав, суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позову.

Рішення суду відповідає вимогам норм
матеріального, процесуального права,
встановленим обставинам і матеріалам
справи.

Доводи апеляційної скарги відносно
порушення відповідачем строків
виконання договору не може бути
підставою для скасування ухваленого по
суті правильного рішення суду,
оскільки умови укладеного між
сторонами 07.02.2013 року не виконані
відповідачем саме з вини позивачки,
вона не надала відповідачу технічну
документацію та не повернула
відповідачеві відповідних документів,
які після підписання із суміжними
землекористувачами їй необхідно було
йому повернути, що унеможливило
завершення робіт за укладеним між
сторонами договором.

Крім того, вимоги позивачки щодо
розробки кадастрового плану у
відповідності з планом зовнішніх меж
земельної ділянки зазначеного у
Державному акті на право приватної
власності на землю № 61-ж, виданого
Виконкомом Павлоградської міської
ради 04.02.1994 року на ім'я ОСОБА_3
суперечать діючому законодавству.

Згідно п. 4.1 Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, відновлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості)
здійснюється при повній (частковій)
втраті в натурі ( на місцевості)
межових знаків, їх пошкодженні, яке
унеможливлює використання межових
знаків, а також при розгляді земельних
спорів між власниками (користувачами)
суміжних земельних ділянок.

Відновлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) здійснюється на
підставі раніше розробленої та
затвердженої відповідно до ст. 186 ЗК
України документації із землеустрою.

У разі відсутності такої документації
розробляється технічна документація
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

В порушення умов укладеного між
сторонами договору, будь-якої
технічної документації, що раніше
розроблялась на земельну ділянку по
АДРЕСА_1 виконавцю робіт-відповідачу
позивачка не надала. Тому у даному
випадку необхідно розробляти технічну
документацію із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості). І кінцевим
результатом робіт є технічна
документація, а не кадастрова зйомка.

Посилання в апеляційній скарзі на
порушення норм матеріального та
процесуального права необґрунтоване.

В апеляційній скарзі апелянт не вказує,
які конкретно норми закону порушив суд
при ухваленні рішення.

Інші доводи скарги не впливають на
правильність ухваленого рішення суду,
протирічать вимогам законодавства, яке
регулює спірні правовідносини,
встановленим обставинам і матеріалам
справи, зводяться до переоцінки
доказів по справі.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Судом першої інстанції у досить
повному обсязі з'ясовані права та
обов'язки сторін, обставини справи,
доводи сторін перевірені і їм дана
належна оцінка, справа розглянута у
рамках позовних вимог та на підставі
доказів, наданих сторонами, тому
апеляційний суд приходить до висновку,
що рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст., ст. 209, 303,307,308,314 ЦПК
України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду,
Дніпропетровської області від 24 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: