АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 596/53/14-цГоловуючий у 1-й
інстанції Лисюк І.О. Провадження №
22-ц/789/494/14 Доповідач - Бахметова
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Бахметової В.Х.

суддів - Ткач О. І., Гірського Б. О.,

при секретарі - Майка Р.Ю.

з участю сторін та їх представників

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Гусятинського районного
суду від 11 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Гусятинської
реєстраційної служби управління
Державної міграційної служби в
Тернопільській області, Котівської
сільської ради про усунення перешкод у
користуванні та розпорядженні майном,
виселення та зняття з реєстраційного
обліку,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Гусятинського районного
суду від 11 березня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити її
позовні вимоги у повному обсязі,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам у справі,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд
незаконно відмовив у задоволенні
позову посилаючись на те, що її вимоги
про виселення відповідача та зняття її
з реєстраційного обліку як особи, яка
самоправно зайняла жиле приміщення, не
знайшли свого підтвердження та
спростовуються матеріалами справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник зазначили, що підтримують
доводи апеляційної скарги лише щодо
оскарження рішення суду першої
інстанції в частині відмови у знятті з
реєстрації ОСОБА_2 На виселенні не
настоюють.

ОСОБА_2 та її представник не
погоджуються із апеляційною скаргою
ОСОБА_1, просять її відхилити, а рішення
суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
сторін та їх представників,
перевіривши доводи апеляційної скарги
за матеріалами справи, приходить до
висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1
слід відхилити, виходячи із наступних
підстав.

В січні 2014 року ОСОБА_1
звернулася в суд із вищезазначеним
позовом, посилаючись на те, що вона є
власником квартири АДРЕСА_1. 4 квітня 2012
року ОСОБА_2, яка є рідною сестрою її
чоловіка, незаконно зареєструвалася у
вказаній квартирі. Тому ОСОБА_1 на
підставі вимог ст.391 ЦК України та ч.3
ст.116 ЖК УРСР просила суд виселити та
зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2,
усунути перешкоди у користуванні і
розпорядженні належним їй житловим
приміщенням.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_2 зареєстрована
в спірній квартирі із 2012 року, не є
особою, яка самоправно займає жиле
приміщення, тому відсутні правові
підстави для її виселення та зняття з
реєстраційного обліку.

З таким висновком суду
першої інстанції погоджується колегія
суддів, оскільки він ґрунтується на
повному та всебічному дослідженні
обставин справи та відповідає вимогам
чинного законодавства.

Судом першої інстанції
встановлено, що хоча ОСОБА_1 і є
власником квартири АДРЕСА_1, однак у
вказаній квартирі постійно проживає
перестаріла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
потребує постійного догляду.

З матеріалів справи вбачається,
що дочка ОСОБА_2 проживає у спірній
квартирі з 2007 року та здійснює догляд
за своєю матір'ю ОСОБА_3, оскільки
остання перебуває на обліку як особа з
обмеженим рухом, самостійно не може
пересуватися та потребує постійного
стороннього догляду та допомоги (а.с. 46).

З 04 квітня 2012 року ОСОБА_2
зареєстрована у спірній квартирі (а.с.
4об., 5).

Позивачка ОСОБА_1 постійно
проживає з сім'ю в м. Тернополі.

В 2003 року ОСОБА_3 подарувала
невістці позивачці ОСОБА_1 вказану
квартиру і між ними до сіх пір мають
місце суперечки щодо правомірності
відчуження цієї квартири. ОСОБА_3
іншого житла немає.

Згідно з ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може
бути виселений із займаного приміщення
або обмежений у праві користування ним,
інакше як на підставах і в порядку,
передбачених законодавством.

Стаття 109 ЖК УРСР передбачає
загальні умови і порядок виселення
громадян із займаних жилих приміщень, а
також деякі випадки такого виселення.

Верховний Суд України в постанові
ВСУ від 16.01.2012 року в справі № 6-57 цс 11
висловив правову позицію, згідно з якою
вирішення питання про зняття особи з
реєстраційного обліку залежить,
зокрема, від вирішення питання про
право користування такої особи жилим
приміщенням відповідно до норм
житлового та цивільного законодавства
(ст. 71, 72, 116, 156, 405 ЦК України).

У судовому засіданні
апеляційного суду ОСОБА_2 пояснила, що
зареєструвалася у вказаній квартирі із
метою отримання соціальної допомоги по
догляду за матір'ю, оскільки коштів, які
вони отримують із матір'ю недостатньо
для забезпечення нормального
проживання.

Із позовної заяви ОСОБА_1, її
поянень та пояснень представника у
суді апеляційної інстанції вбачається,
що вона не заявляла вимоги про
виселення та зняття з реєстрації
ОСОБА_3, не заперечує проти її
проживання у належній їй квартирі. Крім
цього, вона не заперечує і проти
проживання у спірній квартирі
відповідачки ОСОБА_2, проте вважає
незаконною її прописку у квартирі.

Згідно ч.3 ст.16 ЦК України суд може
відмовити у захисті цивільного права
та інтересу особи в разі порушення нею
положень частини другої - п'ятої статті
13 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 13 ЦК України при
здійсненні цивільних прав особа
повинна додержуватися моральних
засад суспільства.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 є жінкою
похилого віку (ІНФОРМАЦІЯ_1), потребує
постійного догляду, тому зняття із
реєстраційного обліку із спірної
квартири її дочки ОСОБА_2 фактично
позбавить ОСОБА_3 належного рівня
догляду та матеріального забезпечення.

Таким чином, виходячи із вимог
закону та моральних засад суспільства,
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції із мотивів, наведених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Гусятинського районного
суду від 11 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області В.Х. Бахметова