Справа № 585/779/14-ц
Номер провадження 4-с/585/4/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року
м.Ромни

Роменський міськрайонний суд
Сумської області в складі:

головуючої судді
- Очиргораєвої О.М.,

при секретарі -
Рибіній Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ромни скаргу
представника боржниці ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
заінтересовані особи: відділ
примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Голового управління юстиції у
Сумській області, стягувач ОСОБА_3, на
постанову державного виконавця від
08.01.2014 року-

В С Т А Н О В И В :

27 лютого 2014 року представник
заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до
суду з вказаною скаргою, яку мотивував
тим, що 8 січня 2014 року державний
виконавець Відділу примусового
виконання рішень управління Державної
Виконавчої Служби Головного
управління юстиції у Сумській області
Кубраков К.П. при примусовому виконанні
зведеного виконавчого провадження №
34326021 постановив передати стягувачу
ОСОБА_3 в рахунок часткового погашення
боргу за виконавчими листами №
2/1815/287/2012 від 10.05.2012 року і № 2/1815/286/2012
Роменського міськрайонного суду
Сумської області про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в
загальній сумі 224 432 грн. 52 коп.,
нереалізоване нерухоме майно: ?
частини квартири АДРЕСА_1, ринковою
вартістю 173 985 грн. згідно звіту про
незалежну оцінку майна від 23.08.2012 року.
З цією постановою вони не погоджуються
і вважають її такою, що підлягає
скасування, посилаючись на те, що ?
частини квартири, що передана
постановою ОСОБА_3 була передана йому
за оцінкою, яка втратила чинність,
оскільки від дня оцінки - 23 серпня 2012
року і до винесення постанови про
передачу майна - 8 січня 2014 року, пройшло
більше шести місяців. Також ОСОБА_2
посилався та не, що державним
виконавцем не було проведено
переоцінку майна, так як воно не було
реалізоване протягом двох місяців.
Тобто державний виконавець Кубраков
К.П. передав стягувачу ОСОБА_3 ? частини
вищевказаної спірної квартири за
недіючою оцінкою. Окрім цього,
звертаючи стягнення на ? частини
квартири, в якій фактично проживає
боржниця, державний виконавець повинен
був спочатку звернути стягнення на її
автомобіль, а вже в останню чергу на
частину квартири, як це передбачено ст.
63 Закону України «Про виконавче
провадження». Також, як на підставу
скасування постанови державного
виконавця від 08.01.2014 року представник
заявниці посилається на те, що
державний виконавець, передаючи
стягувачу ОСОБА_3 ? частина спірної
квартини, не вирішив питання про
технічну можливість виділу в натурі
цієї частини квартири. Тобто, не
виділена в натурі в передбаченому
законом порядку ? частини квартини не
набуває статусу об'єкту нерухомості,
тому і не може бути об'єктом реалізації
нерухомого майна.

В судовому засіданні представник
заявниці ОСОБА_2 вимоги скарги
підтримав, посилаючись на обставини,
викладені в скарзі.

Представник відділу примусового
виконання рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Сумській області -
головний державний виконавець
Кубраков К.П. в судовому засіданні
заперечував проти задоволення скарги,
мотивуючи тим, що він свою постанову
про передачу ОСОБА_3 в рахунок
часткового погашення боргу ? частини
квартири АДРЕСА_1 виніс з дотриманням
вимог закону. Стягувач ОСОБА_3 своєю
заявою погодився залишити за собою цю
частину нерухомого майна, оскільки
вона не була реалізована на прилюдних
торгах в зв'язку з відсутністю покупців
і була уцінена на 50 %. Але стягувачу
ОСОБА_3 ? частини квартири, належної
ОСОБА_1, було передано за ціною, що
відповідала початковій вартості майна,
і тому вимоги представника заявниці по
невірній чи простроченій оцінці є
безпідставними. Ним були вчинені всі
виконавчі дії щодо виявлення і арешту
рухомого майна, яке є у власності
ОСОБА_1, але такого майна у неї не
виявилося, про що він склав два акти.
Сама ж ОСОБА_1 при описі майна йому
повідомила, що у неї у власності є два
автомобілі, але про те, де вони
знаходяться вона не знає. В зв'язку з
чим був оголошений розшук автомобіля,
про який зазначається в скарзі.

Стягувач ОСОБА_3 також
заперечував проти задоволення скарги,
посилаючись на те, що йому в рахунок
часткового погашення боргу ОСОБА_1
держаним виконавцем було передано ?
частини зазначеної вище квартири,
оціночна вартість якої складає 173 985
грн. Він на цю частину квартири вже
оформив право власності і отримав
свідоцтво. Після чого ОСОБА_1 сама 29.03.2014
року написала йому розписку про те, що
зобов'язується виселитися з квартири
до 20 квітня 2014 року, але так і не
виселилася. Після передачі йому в
рахунок боргу частини квартири,
залишок заборгованості ОСОБА_1 перед
ним складає 12 000 грн.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали скарги, суд
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом скарги
встановлено, що звіт про незалежну
оцінку майна, належного боржниці
ОСОБА_1 - ? частини квартири АДРЕСА_1,
ринкова вартість якої за оцінкою
склала 173 985 грн. складений 23 серпня 2012
року (а.с. 6).

12 грудня 2012 року державним
виконавцем направлена заявка на
реалізацію вказаного майна, яку мало
проводити Сумська філія ТОВ
«Укрспецторггрупп». А 27 грудня 2012 року
було укладено договір на реалізацію ?
частини квартири. Ухвалою Роменського
міськрайонного суду від 11.01.2013 року
заборонено відділу ДВС проводити
будь-які дії щодо реалізації цієї
частини квартири, в зв'язку з чим 14
січня 2013 року державним виконавцем
було зупинено виконавче провадження.
Заходи забезпечення позову за вказаною
ухвалою були скасовані 17 квітня 2013
року. Але, ухвалою Роменського
міськрайонного суду від 30 травня 2013
року заборонено продаж ? частини
спірної кварти, і знову державним
виконавцем 31 травня 2013 року виконавче
провадження було зупинено аж до 6
вересня 2013 року. Також неодноразово
проводилася уцінка майна в зв'язку з
відсутністю на нього покупців. Остання
уцінка проведена була 06.11.2013 року на 50 %.
Але, після того, як реалізація ? частини
квартири вкотре не була проведена, 9
грудня 2013 року державний виконавець
запропонував всім стягувачам по
зведеному виконавчому провадженню,
серед яких був і стягувач ОСОБА_3,
залишити за собою ці нереалізовані ?
частини квартири, належної боржниці
ОСОБА_1, на що останній заявою від 16.12.2013
року дав свою згоду (а.с. 45-48).

8 січня 2014 року старший державний
виконавець Відділу примусового
виконання рішень управління Державної
Виконавчої Служби Головного
управління юстиції у Сумській області
Кубраков К.П. при примусовому виконанні
зведеного виконавчого провадження №
34326021 виніс постанову про передачу
стягувачу ОСОБА_3 в рахунок часткового
погашення боргу за виконавчими листами
№ 2/1815/287/2012 від 10.05.2012 року і № 2/1815/286/2012
Роменського міськрайонного суду
Сумської області про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в
загальній сумі 224 432 грн. 52 коп.,
нереалізоване нерухоме майно: ?
частини квартири АДРЕСА_1, Сумської
області, ринковою вартістю 173 985 грн.
згідно звіту про належну оцінку майна
від 23.08.2012 року (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва, виданого
4 лютого 2014 року приватним нотаріусом
Роменського міського нотаріального
округу Сумської області ОСОБА_5,
посвідчено, що ОСОБА_3 належить на праві
власності майно, що складається,
зокрема, з ? частини квартири АДРЕСА_1,
вартістю 173 985 грн. (а.с. 54, 55).

Відповідно до ч. 6 ст. 52 Закону
України «Про виконавче провадження» -
стягнення на майно боржника
звертається в розмірі і обсязі,
необхідних для виконання за
виконавчим документом, з урахуванням
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, штрафів,
накладених на боржника під час
виконавчого провадження. У разі якщо
боржник володіє майном спільно з
іншими особами, стягнення звертається
на його частку, що визначається судом
за поданням державного виконавця.

Порядок визначення вартості
майна і оцінка майна передбачений ст. 58
Закону України «Про виконавче
провадження», ч. 5 якої визначає, що звіт
про оцінку майна у виконавчому
провадженні вважається чинним
протягом шести місяців з дня його
підписання суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання.
Після закінчення цього строку оцінка
майна проводиться повторно.

Відповідно до ч. 8 і 9 ст. 62 цього
Закону - у разі якщо стягувач виявив
бажання залишити за собою

нереалізоване майно, він зобов'язаний
у п'ятнадцятиденний строк з дня
надходження до державного виконавця
відповідного повідомлення внести на
відповідний рахунок для обліку
депозитних сум органу державної
виконавчої служби різницю між
початковою вартістю нереалізованого
майна та сумою коштів, що підлягають
стягненню на його користь, якщо
початкова вартість нереалізованого
майна перевищує суму боргу, яка
підлягає стягненню за виконавчим
документом. За рахунок перерахованих
стягувачем коштів оплачуються витрати,
пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій,
задовольняються вимоги інших
стягувачів та стягується виконавчий
збір і штрафи, а залишок коштів
повертається боржникові.

Майно передається стягувачу
за ціною, що дорівнює початковій
вартості майна, за якою воно
передавалося на реалізацію. Про
передачу майна стягувачу в рахунок
погашення боргу державний виконавець
виносить постанову, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. За фактом такої
передачі державний виконавець складає
акт. Постанова та акт є підставами
для подальшого оформлення стягувачем
права власності на це майно.

Отже, головний державний
виконавець Кубраков К.П. при винесенні
постанови від 08.01.2014 року правомірно
зазначив оцінку ? частини квартири,
належної боржниці ОСОБА_1, по
початковій вартості майна. А тому
доводи представника заявниці про
невірну оцінку переданого нерухомого
майна, яке було передано стягувачу
ОСОБА_3, суд відхиляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону
України «Про виконавче провадження» -
звернення стягнення на будинок,
квартиру, земельну ділянку, інше
нерухоме майно фізичної особи
проводиться у разі відсутності в
боржника достатніх коштів чи рухомого
майна. При цьому в першу чергу
звертається стягнення на окрему від
будинку земельну ділянку, інше
приміщення, що належать боржнику. В
останню чергу звертається стягнення
на житловий будинок чи квартиру, в
якому фактично проживає боржник.

Про відсутність у боржниці ОСОБА_1
рухомого майна, а саме: автомобіля, на
який в скарзі посилається її
представник ОСОБА_2, і на який, як він
вважає, і мало бути першочергово
звернуте стягнення, свідчать: акти
державного виконавця від 25.02.2014 року і
05.03.2014 року, постанова про розшук майна
боржника від 19.03.2014 року і лист
заступника начальника управління ДАІ
від 27.03.2014 року № 10/1366. При виході
державного виконавця за місцем
фактичного проживання ОСОБА_1 в
АДРЕСА_1, з метою опису та арешту
транспортних засобів - автомобілів Geely
MR 7151А і ВАЗ 2108, остання повідомила, що
місце знаходження цих автомобілів їй
не відоме, автомобіль Geely MR 7151А,
номерний знак НОМЕР_1, належний
ОСОБА_1,оголошено в розшук. (а.с.49-53).

Тому доводи представника заявниці
про те, що державним виконавцем
всупереч ст. 63 Закону України «Про
виконавче провадження» не було
здійснено жодних дій щодо звернення
стягнення на легковий автомобіль марки
Geely MR 7151А, суд не може прийняти як
достовірні і відхиляє.

Аналізуючи зміст норм ст. ст. 177, 179,
181, 182, 186, 190, 191 ЦК України, які визначають
поняття речі як об'єкту цивільних прав,
нерухомої речі, належність речі до
подільної і неподільної залежно від
можливості поділу або виділу частки з
об'єкта нерухомого майна (у даній
справі це ? частини квартири АДРЕСА_1,
Сумської області), суд вважає, що
об'єктом реалізації може бути нерухоме
майно, яке є об'єктом цивільних прав
(будівля, споруда, інші приміщення,
земельна ділянка, підприємство як
цілісний майновий комплекс (або його
частина, виділена у встановлено
законом порядку в окремий самостійний
об'єкт власності)), а не його частина,
яка не набула статусу об'єкта
нерухомості в передбаченому законом
порядку. Ця позиція підтверджена
постановою Верховного Суду України від
15 січня 2014 року у справі № 6-148цс13.

Виходячи з викладеного, суд
погоджується з доводами представника
заявниці з приводу того, що передача
державним виконавцем ? частини
квартири АДРЕСА_1 стягувачу ОСОБА_3 без
вирішення питання щодо технічної
можливості виділу в натурі цієї
частини квартири, не відповідає
вимогам закону і є неправомірною. Тому
постанова державного виконавця від
08.01.2014 року при примусовому виконанні
зведеного виконавчого провадження №
34326021 підлягає скасуванню.

В задоволенні іншої частини
скарги слід відмовити в зв'язку з
необгрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 383-387 ЦПК України, ч. 6
ст. 52, ст. 58, ч.ч. 8,9 ст. 62, ч. 1 ст. 63 Закону
України «Про виконавче провадження»,
суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу представника боржниці
ОСОБА_1 - ОСОБА_2, заінтересовані особи:
відділ примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Голового управління юстиції у
Сумській області, стягувач ОСОБА_3, на
постанову державного виконавця від
08.01.2014 року - задовольнити частково.

Скасувати постанову головного
державного виконавця Кубракова
Костянтина Петровича від 8 січня 2014
року про передачу ОСОБА_3 в рахунок
часткового погашення боргу за
виконавчими листами № 2/1815/287/2012 від
10.05.2012 року і № 2/1815/286/2012 Роменського
міськрайонного суду Сумської області
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 боргу в загальній сумі 224 432 грн.
52 коп. нереалізованого майна: ? частини
квартири АДРЕСА_1, Сумської області,
ринковою вартістю 173 985 грн. згідно
звіту про незалежну оцінку майна від
23.08.2012 року.

В задоволенні іншої частини скарги -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційний суд Сумської області через
Роменський міськрайонний суд протягом
5 днів з дня її проголошення, а особами,
що не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення ухвали
- з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено
06.05.2014 року

Суддя: підпис...

Копія вірна:

Суддя Роменського міськрайонного
суду О. М. Очиргораєва