інстанції: Плахтій І.Б. Провадження №
22-ц/773/663/14 Категорія: 45 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

при секретарі Лимар Р. С.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
треті особи - Державна інспекція
сільського господарства у Волинській
області, приватне підприємство
«Деметра-СМ», Радомишльська сільська
рада Луцького району, про відновлення
межі земельної ділянки, за апеляційною
скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 17 березня 2014
року, -

В С Т А Н О В
И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулась в
суд із зазначеним позовом.
Покликаючись на те, що вона є власником
та користувачем земельних ділянок
площею 0,2455 га для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд та площею 0,0956 га для
ведення особистого селянського
господарства в АДРЕСА_1. Відповідач
ОСОБА_3, яка проживає в АДРЕСА_2, по
сусідству з нею, зайняла частину її
земельної ділянки вздовж межової
лінії.

Крім того позивач зазначала, що
проведеною Державною інспекцією
сільського господарства у Волинській
області перевіркою було виявлено
накладку координат їх земельних
ділянок, внаслідок чого при винесенні в
натуру меж цих ділянок, їхні площі не
відповідають дійсності. Просила суд,
відновити межу між її земельною
ділянкою та ділянкою відповідача.

17 березня 2014 року рішенням Луцького
міськрайонного суду в позові ОСОБА_1
відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі позивач ОСОБА_1 просить його
скасувати як незаконне, прийняте судом
без повного з'ясування всіх обставин
справи, з невідповідністю висновків
суду фактичним обставинам справи та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши обставини
справи та перевіривши їх доказами
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у позові ОСОБА_1 про
відновлення межі земельної ділянки суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач не довела тієї обставини, що є
порушення з боку відповідача спільної
межі між їх земельними ділянками, а
також не надала доказів зникнення чи
переміщення межових знаків.

Такі висновки суду є правильними.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 і
відповідач ОСОБА_3 є власниками
земельних ділянок, що у АДРЕСА_2, які
мають спільну погоджену між ними
зовнішню межу (а. с. 6 - 16, 35 - 36, 60 - 66).

Поворотні точки зовнішніх меж даних
земельних ділянок сторін
закріплювались на місцевості межовими
знаками довгострокового зберігання
які згідно відповідних актів від 10.05.2006
року, 18.10.2006 року та від 18.10.2008 року
передавались їх власникам на
збереження. Жодних спорів щодо меж
вказаних земельних ділянок між їх
суміжними користувачами не було (а. с. 5,
8, 61, 77, 82).

Згідно ч. 1 ст. 106 ЗК України власник
земельної ділянки має право вимагати
від власника сусідської земельної
ділянки сприяння встановленню твердих
меж, а також відновленню межових знаків
у випадках, коли вони зникла,
перемістились або стали невиразними.

Відповідно до ч.1 ст. 107 Земельного
Кодексу України основою для
відновлення меж є дані
земельно-кадастрової документації.

Відновлення меж земельної ділянки
здійснюється з урахуванням положень
Закону України «Про землеустрій»,
шляхом замовлення у розробника
документації із землеустрою
документації по встановленню
(відновленню) меж земельної ділянки.

Наведені норми матеріального права
свідчать про те, що позивач ОСОБА_1
вправі була вимагати від відповідача
ОСОБА_3 сприяння у відновленні межі між
їх земельними ділянками лише у разі її
відсутності, чи відсутності межових
знаків, які зникли, перемістились або
стали невиразними.

Однак позивач ОСОБА_1, всупереч вимогам
ст. 60 ч. 1 ЦПК України, не довела факт
переміщення межових знаків її
земельної ділянки з вини відповідача
ОСОБА_3, хоча посилалась на дану
обставину як на підставу своїх
позовних вимог.

За таких обставин висновок суду про
безпідставність позовних вимог ОСОБА_1
є вірним і цілком відповідає
встановленим обставинам по справі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому апеляційну
скаргу відповідно до ст. 308 ЦПК України
слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
відхилити, рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 17 березня 2014 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді