Справа №2/463/767/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Головатого Р.Я.

при секретарі судових засідань
Миличук У.Р.

з участю представника позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Відділу
приватизації державного житлового
фонду Галицького району Управління
комунальної власності департаменту
економічної політики Львівської
міської ради, третя особа: Управління
охорони історичного середовища
Львівської міської ради про визнання
права на приватизацію, -

в с т а н о в и в:

позивачі звернулися до суду із позовом
до відповідача, уточнивши позовні
вимоги просять визнати за ОСОБА_3,
ОСОБА_4 право на приватизацію квартири
АДРЕСА_1

Свої вимоги мотивують тим, що
проживають у АДРЕСА_1, загальною площею
32,0 кв.м., яка складається з 2-х житлових
кімнат площею 20,8 кв.м., кухні площею 7,6
кв.м., ванної кімнати площею 2,2 кв.м.,
коридору площею 1,4 кв.м. До квартири
належить також підвал площею 15,7 кв.м.

Квартира неприватизована та
використовується позивачем на умовах
договору найму.

З метою приватизації житла позивачі
зверталися до відповідача з усіма
необхідними документами, однак у
зв'язку з тим, що будинок, в якому
знаходиться квартира включений в
перелік пам'яток культурної спадщини,
що не підлягають приватизації, їм було
відмовлено. А тому для приватизації
квартири в такому будинку потрібно
укласти з Управлінням охорони
історичного середовища Львівської
міської ради попередній договір про
укладення в майбутньому охоронного
договору. В той час як Управління
охорони історичного середовища
Львівської міської ради повідомило
позивачам, про відсутність підстав для
укладення попереднього договору та
необхідність укладення охоронного
договору. Позивачі згідні укласти
такий договір, проте відповідач для
приватизації квартири вимагає
укладення саме попереднього договору.

Крім цього, сама квартира, будучи в силу
положень ЦК України, самостійним
об'єктом нерухомого майна, немає
жодного історичного чи культурного
значення та не включена до переліку
пам'яток культурної спадщини. Пам'яткою
культурної спадщини є будинок, в якому
розміщена зазначена квартира. Крім
цього всі квартири в зазначеному
будинку приватизовані мешканцями.

Оскільки позивачі постійно проживають
у вищевказаній квартирі, вважають, що
мають право на її приватизацію, однак
таке право не визнається відповідачем,
тому просять позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явилася, подала до суду клопотання
про розгляд справи у її відсутності,
позовні вимоги підтримала.

Представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримала, дала пояснення аналогічні
вищенаведеним. Просить позов
задовольнити з підстав,. Викладених у
позовній заяві та поданих до суду
письмових поясненнях.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, подав до суду
клопотання про розгляд справи у
відсутності представника відділу
приватизації Державного житлового
фонду Галицького району управління
комунальної власності департаменту
економічної політики Львівської
міської ради, у вирішенні справи
покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи Хандин О.В. в
судовому засіданні 20.03.2014р. проти
позову заперечив з тих підстав, що
будинок АДРЕСА_1 внесений до переліку
будівель, заборонених до приватизації.
Пояснив, що охоронний договір може бути
укладений як з власниками так і з
наймачами приміщень, що належать до
пам'яток культурної спадщини. Разом з
тим, для приватизації об'єктів
державного житлового фонду необхідним
є укладення власне попереднього
договору, який проте згідно з чинним
законодавством не може бути укладений,
так як вищевказаний будинок належать
до пам'яток культурної спадщини. В
останнє судове засідання представник
третьої особи не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, причин неявки суду не
повідомив.

Заслухавши пояснення представників
позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2, третьої особи
- Хандина О.В., дослідивши матеріали
справи, оцінивши в сукупності зібрані
докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.47 Конституції України
кожен має право на житло. Держава
створює умови, за яких кожний
громадянин матиме змогу побудувати
житло, придбати його у власність або
взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального
захисту, житло надається державою та
органами місцевого самоврядування
безоплатно або за доступну для них
плату відповідно до закону.

Ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Як вбачається з довідки з місця
проживання про склад сім'ї і прописки
(а.с.23) позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 з
26.04.1957р. та 16.12.1966р. відповідно.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.5 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» якщо загальна площа
квартир (будинків), що підлягають
приватизації, відповідає площі,
передбаченій абзацом другим статті 3
цього Закону, зазначені квартири
(будинки) передаються наймачеві та
членам його сім'ї безоплатно. До членів
сім'ї наймача включаються лише
громадяни, які постійно проживають в
квартирі (будинку) разом з наймачем або
за якими зберігається право на житло.

Кожний громадянин України має право
приватизувати займане ним житло
безоплатно в межах номінальної
вартості житлового чеку або з
частковою доплатою один раз.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» приватизація
здійснюється шляхом, зокрема,
безоплатної передачі громадянам
квартир (будинків), житлових приміщень
у гуртожитках з розрахунку санітарної
норми 21 квадратний метр загальної
площі на наймача і кожного члена його
сім'ї та додатково 10 квадратних метрів
на сім'ю.

Як вбачається з копії технічного
паспорта (а.с.8) загальна площа квартири
АДРЕСА_1 становить 32,0 кв.м., та
складається з 2-х житлових кімнат
площею 20,8 кв.м., кухні площею 7,6 кв.м.,
ванної кімнати площею 2,2 кв.м., коридору
площею 1,4 кв.м., підвалу площею 15,7 кв.м.

Таким чином, загальна площа квартири,
право на приватизацію якої просять
визнати за ними позивачі, не перевищує
площі, передбаченої абзацом другим
статті 3 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду».

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку про наявність у позивачів
права на приватизацію квартири АДРЕСА_1

При цьому, позивачі не можуть бути
позбавлені права на приватизацію
вищевказаної квартири з тих підстав, що
така віднесена до пам'яток культурної
спадщини, що не підлягають
приватизації згідно із Законом України
«Про Перелік пам'яток культурної
спадщини, що не підлягають
приватизації», оскільки останнім
законом внесено зміни до Закону
України «Про охорону культурної
спадщини», відповідно до ч.2 ст.18 якого
визначено, що пам'ятка може бути
приватизована лише за умови укладення
майбутнім власником з відповідним
органом охорони культурної спадщини
попереднього договору про укладення в
майбутньому охоронного договору на
пам'ятку (її частину) з викладенням його
істотних умов, у тому числі щодо
цільового використання пам'ятки, робіт,
які майбутній власник зобов'язується
провести на пам'ятці з метою утримання
її в належному стані.

Як встановлено в судовому засіданні
позивачі зверталися до Управління
охорони історичного середовища
Львівської міської ради з метою
укладення попереднього договору про
укладення в майбутньому охоронного
договору на пам'ятку, однак в його
укладені позивачам було відмовлено.

Враховуючи вищенаведене суд приходить
до висновку, що позов є підставним та
підлягає задоволенню.

При цьому у відповідності до вимог ч. 1
ст. 88 ЦПК України з відповідача на
користь ОСОБА_3 слід стягнути понесені
позивачем судові витрати по справі, що
становлять 243 грн. 60 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-214 ЦПК
України, ст.47 Конституції України,
ст.ст.3, 5 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», Законом України «Про Перелік
пам'яток культурної спадщини, що не
підлягають приватизації», ст.18 Закону
України «Про охорону культурної
спадщини», -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_4 право на
приватизацію квартири АДРЕСА_1

Стягнути з Відділу приватизації
державного житлового фонду Галицького
району Управління комунальної
власності департаменту економічної
політики Львівської міської ради на
користь ОСОБА_3 243 грн. 60 коп. судових
витрат.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Львівської області через Личаківський
районний суд м.Львова.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Р.Я. Головатий