Заводський районний суд м. Миколаєва
Справа № 2/487/1386/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Заводський районний суд м. Миколаєва в
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до приватного
акціонерного товариства
«Миколаївський машинобудівний завод»
про стягнення нарахованої, але
невиплаченої заробітної плати,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, моральної шкоди, -
04. 03. 2014 ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом (який уточнювала) до приватного
акціонерного товариства
«Миколаївський машинобудівний завод»
про стягнення нарахованої, але
невиплаченої заробітної плати у
розмірі 7211, 20 грн., середнього заробітку
за час затримки розрахунку за період з
жовтня 2013 року по березень 2014 року
включно у розмірі 9867, 77 грн., моральної
шкоди у розмірі 3000, 00 грн., а також
просила суд стягнути з відповідача
понесені нею витрати на правову
допомогу у розмірі 600, 00 грн.
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовувала тим, що в період з 05. 01.
2005 по 14. 10. 2013 вона працювала на посаді
інженера з підготовки виробництва 1
категорії в приватному акціонерному
товаристві «Миколаївський
машинобудівний завод». Після
звільнення нараховану, але не
виплачено заробітну плату позивачу у
розмірі 7211, 20 грн. Невиплатою
заробітної плати позивачу завдано
моральної шкоди, яку вона оцінює в 3000, 00
грн. У добровільному порядку
відповідач заборгованість не виплачує,
що і стало підставою для звернення
позивача до суду з даним позовом.
Позивач та її представник до судового
засідання не з'явилися, суду надали
заяви, в яких позовні вимоги
підтримали, просили позовні вимоги
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи повідомлявся вчасно,
причин неявки суду не повідомив,
відповідно до ст. 224 ЦПК України справа
розглядалась за його відсутності, суд
зі згоди позивача ухвалює заочне
рішення у справі.

Дослідивши письмові матеріали справи,
суд вважає позовні вимоги такими, що
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено,
позивач в період з 05. 01. 2005 по 14. 10. 2013
вона працювала на посаді інженера з
підготовки виробництва 1 категорії в
приватному акціонерному товаристві
«Миколаївський машинобудівний завод».

Трудовий договір відповідно до ст. 23
КЗпП України з зазначеним працівником
було укладено на невизначений строк.

Наказом підприємства від 14. 10. 2013 № 212-к
позивача ОСОБА_1 звільнено з роботи з 14.
10. 2014 за згодою сторін за п. 1 ч. 1 ст. 36
КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

При звільненні з позивачем не було
проведено розрахунок.

Відповідно до довідки підприємства від
14. 03. 2014 № 18672/150 заборгованість з
нарахованої, але не виплаченої
заробітної плати станом на 14. 03. 2014
складає 6455, 77 грн.

Таким чином, судовому засіданні
достовірно встановлено, що при
звільненні з позивачем не було
проведено розрахунок, а тому на
підставі ст. 116 КЗпП України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню нарахована, але не
виплачена заробітна плата у розмірі 6455,
77 грн.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Відповідачем строки, передбачені КЗпП
України для проведення розрахунку з
позивачем були порушені.

Таким чином, судовому засіданні
достовірно встановлено, що при
звільненні з позивачем не було
проведено розрахунок, а тому на
підставі ст. 117 КЗпП України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню заборгованість за
час затримки розрахунку по заробітній
платі за період з жовтня 2013 року по
березень 2014 року включно у розмірі 9867, 77
грн.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

У відповідності зі ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Моральна шкода - це шкода, заподіяна
працівникові поведінкою особи, яку
можна характеризувати як неетичну,
таку, що суперечить системі поглядів і
уявлень, які регулюють поведінку людей
у суспільстві. Під моральною шкодою
розуміються страждання, заподіяні
працівникові внаслідок фізичного або
психічного впливу, що спричинило
погіршення або позбавлення
можливостей реалізації ним своїх
звичок і бажань, погіршення стосунків з
оточуючими людьми, інших негативних
наслідків морального характеру. Під
моральною шкодою слід розуміти також
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (у
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків (п. 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»).

У вказаній Постанові ПВСУ зазначено, що
спори про відшкодування заподіяної
фізичній чи юридичній особі моральної
(немайнової) шкоди розглядаються у
випадках, коли право на її
відшкодування передбачено спеціальним
законодавством, зокрема: ст. 237-1 КЗпП та
іншими (п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди»).

Згідно з п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» розмір
відшкодування зазначеної шкоди суд
повинен визначити залежно від
характеру й обсягу страждань, яких
зазнав позивач, характеру немайнових
втрат і з урахуванням інших обставин.

Суд при розгляді справи також взяв до
уваги те що факт заподіяння моральної
шкоди позивачу мав місце, що виразилось
у порушенні трудових прав позивача,
зокрема права на своєчасний розрахунок
при звільненні, перенесенні моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків, які вимагали від позивача
додаткових зусиль для організації
свого життя, а тому позивач у
відповідності з ст. 237-1 КЗПП України має
право на відшкодування відповідачем
моральної шкоди.

Суд, беручи до уваги наявність
причинного зв'язку між виною
відповідача у затримці розрахунку з
позивачем ОСОБА_1 та завданою останній
моральної шкоди вказаними діями, з
огляду на ступінь, характер, термін й
обсяг моральних переживань позивача,
яких останній зазнав у зв'язку з
протиправними діями відповідача, а
також виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості дійшов
висновку про те, що позовні вимоги про
відшкодування моральної шкоди
підлягають задоволенню частково, і
вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача
компенсацію за заподіяну моральну
шкоду у розмірі 500, 00 грн., а у
задоволенні решти позовних вимог
позивачу слід відмовити.

Окрім того, на підставі ст. ст. 86-88 з
відповідача в дохід держави підлягає
стягненню судовий збір у розмірі 243, 60
грн., а також на користь позивача
понесені нею витрати на правову
допомогу у розмірі 600, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 208-218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного
акціонерного товариства
«Миколаївський машинобудівний завод»
про стягнення нарахованої, але
невиплаченої заробітної плати,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства «Миколаївський
машинобудівний завод» (,
адреса: м. Миколаїв, вул. Індустріальна,
1/6) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1, дата
народження - ІНФОРМАЦІЯ_1) нараховану,
але не виплачену заробітну плату у
розмірі 6455, 77 грн., середній заробіток
за час затримки розрахунку у розмірі
9867, 77 грн., компенсацію моральної шкоди
у розмірі 500, 00 грн., понесені витрати на
правову допомогу у розмірі 600, 00 грн.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства «Миколаївський
машинобудівний завод» (,
адреса: м. Миколаїв, вул. Індустріальна,
1/6) в дохід держави судовий збір у
розмірі 243, 60 грн.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили через 10
днів після його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області в строк та порядок, визначені
ст. ст. 294-296 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, який його ухвалив за письмовою
заявою відповідача, поданої протягом 10
днів з моменту його отримання.

Суддя
О.Г. Разумовська