ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 2-2164/10
Провадження № 2/362/583/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( З А О Ч Н Е )

29.04.2014 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді Ковбеля М.М.,

при секретарі - Боженко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Василькові цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та кредит" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи
свої позовні вимоги тим, що 17 грудня 2007
року між ВАТ Банк "Фінанси та кредит"
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "Банк "Фінанси та
кредит") та відповідачем було укладено
кредитний договір №39_15-12/07-МФ,
відповідно до умов якого ОСОБА_1 було
надано кредит в розмірі 73950,00 гривень,
зі сплатою відсотків 16,5% річних.

Позивач стверджує, що відповідач
належним чином не виконує свої
зобов'язання перед кредитором, і тому
станом на 15 січня 2014 року за ним наявна
заборгованість в розмірі 307296,32 гривень.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, просив справу
слухати за його відсутності, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі. Не
заперечує проти заочного розгляду
справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином.

У зв'язку з зазначеним, зі згоди
позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи приходить до наступного
висновку.

Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК
України, завданням цивільного
судочинства є розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
за захистом яких кожна особа має право
звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 11
Цивільно-процесуального кодексу
України встановлено, що суд розглядає
цивільну справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом встановлено, що 17 грудня 2007 року
між ВАТ Банк "Фінанси та кредит"
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "Банк "Фінанси та
кредит") та відповідачем було укладено
кредитний договір №39_15-12/07-МФ,
відповідно до умов якого ОСОБА_1 було
надано кредит в розмірі 73950,00 гривень,
зі сплатою відсотків 16,5% річних (а.с. 5-10).

Факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів
підтверджується платіжним дорученням
№1 від 17 грудня 2007 року (а.с.14).

14.04.2009 року відповідачу надсилалася
досудова вимога №3197 (а.с 15).

Відповідно до розрахунку
заборгованості станом на 15 січня 2014
року заборгованість за кредитним
договором №39_15-12/07-МФ від 17 грудня 2007
року складає 307296,32 гривень в тому числі:
заборгованість за сумую кредиту - 49299,96
гривень, заборгованість за відсотками -
19308,64гривень, пеня - 238687,72 гривень.

У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Як вбачається з положень ст. 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію або утримуватися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог закону, інших актів
цивільного законодавства, а при
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом. Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не пропустив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551
ЦК України виконання зобов'язання може
забезпечуватись неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, при триманням та
задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Предметом неустойки може бути сума,
рухоме та нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Як вбачається з положень ст. 623 ЦК
України боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки. Розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.

Відповідо до ч. 3 ст. 551 ЦК України,
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значеня.

Приймаючи до уваги те, що відповідач не
належним чином виконує свої обов'язки
перед кредитором, у зв'язку з чим
наявна заборгованість, чим позивачу
завдано матеріальну шкоду, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги слід
задовольнити частково, а саме позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача пені в розмірі 238687,72
гривень зменшити до 49000,00 гривень,
оскільки розмір неустойки значно
перевищує розмір збитків. .

Позовні вимоги в частині відшкодування
витрат судового збору підлягають до
задоволення частково, оскільки, згідно
ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов
задоволено частково, судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно
до розміру задоволених позовних вимог,
а відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 509, 525,526,530, 546, 549, 551,611,612,623, 1054 ЦК
України , ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212- 215, 218, 223,
224-233,294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та кредит" до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та кредит"
заборгованість за кредитним договором
№39_15-12/07-МФ від 17 грудня 2007 року в
розмірі 117 608,60 гривень в тому числі:

- заборгованість за сумую кредиту -
49299,96 гривень,

- заборгованість за відсотками -
19308,64гривень,

- пеня - 49000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та кредит" витрати по
сплаті судового збору в розмірі 1175,00
гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене
до апеляційного суду Київської області
через Васильківський міськрайонний
суд Київської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
М.М. Ковбель