Справа № 340/1/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1064/2014
Головуючий у 1 інстанції Данилюк М. П.
Суддя-доповідач Ясеновенко Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Горейко
М.Д., Проскурніцького П.І.,

секретаря
Гавриляк Є.М.,

з участю
представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором кредиту за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк» на рішення
Верховинського районного суду
Івано-Франківської області від 06
березня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

10.01.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
договором кредиту.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у
зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2
зобов'язань по кредитному договору
IFXRRC04680043 від 11.04.2007 року, укладеного між
сторонами на суму 2967,80 грн., зі сплатою
1,0% на місяць на суму залишку
заборгованості з кінцевим терміном
повернення 11.04.2009 року, утворилась
заборгованість, яка станом на 03.12.2013
року становить 35847,33 грн.

Оскільки ОСОБА_2 не виконала взяті на
себе зобов'язання по договору кредиту,
просили стягнути вищевказану
заборгованість.

Рішенням Верховинського районного
суду Івано-Франківської області від 06
березня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» посилається на
незаконність та необґрунтованість
рішення суду.

Апелянт вважає необґрунтованим
висновок суду про пропуск позовної
давності. При цьому судом не було
враховано положень ст. 259 ЦК України про
те, що позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін. Було залишено
поза увагою те, що невід'ємною частиною
укладеного між сторонами договору є
умови надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт).

Згідно п.5.5 умов надання споживчого
кредиту терміни позовної давності по
вимогах про стягнення кредиту,
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки - пені, штрафів за
даним договором встановлюються
сторонами тривалістю 5 років. ОСОБА_2 з
даним пунктом умов погодилась, про що
свідчить її підпис на заяві та вказаний
пункт не визнано в установленому
законом порядку недійсним.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк»
апеляційну скаргу підтримала з
мотивів, наведених у ній.

Представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу
не визнала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку про задоволення
апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що ПАТ
КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом з
пропуском позовної давності, а
оскільки між сторонами укладено
договір споживчого кредиту, то
відповідно до ст.11 ЗУ «Про захист прав
споживачів» кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Однак, з таким висновком суду
погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що
11.04.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_2 було укладено договір про
надання споживчого кредиту № IFXRRC04680043
на суму 2967,80 грн., зі сплатою 1,0% на
місяць на суму залишку заборгованості,
щомісячної винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 47,48
грн., одноразової винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 269
грн., з кінцевим терміном повернення
11.04.2009 року.

Зазначений договір був укладений
шляхом підписання позичальником Заяви
Позичальника, яка разом з
запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк»
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам («Рострочка»)
(«Стандарт»), Тарифами складає
кредитно-заставний договір. Датою
укладення договору є дата підписання
позичальником Заяви Позичальника,
тобто 11.04.2007 року.

Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530
ЦК України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону.

Встановлено, що у зв'язку з
невиконанням ОСОБА_2 зобов'язань за
договором кредиту утворилась
заборгованість, яка станом на 03.12.2013
року становить 35847,33 грн.

та складається з наступного: 2865,86 грн.
заборгованості за кредитом, 7828,88 грн.
заборгованості по процентам за
користування кредитом, 1044,56 грн.
заборгованості по комісії за
користування кредитом, 21924,82 грн. пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 500 грн. штрафу
(фіксована частина) та 1683,21 грн. штрафу
(процентна складова).

05.03.2008 року Верховинським районним
судом було видано судовий наказ №
2-н-31/2008 про стягнення за вищевказаним
кредитним договором заборгованості в
сумі 4002,46 грн., який звернутий Банком до
виконання 21.02.2013 року.

В новому розрахунку заборгованості від
03.12.2013 року вже врахована сума
стягнення по даному судовому наказу.

Відповідно до п.5.5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Рострочка») («Стандарт») сторони
встановили позовну давність по
зобов'язаннях про стягнення кредиту,
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки - пені та штрафів
тривалістю пять років ( а.с. 14).

Колегія суддів приходить до
висновку про те, що позивачем не
пропущена встановлена п.5.5 Умов надання
споживчого кредиту позовна давність 5
років, оскільки договір був укладений
на строк до 11.04.2009 року, а позовна заява
подана до суду 10.01.2014 року.

Посилання апелянта на статтю 11
Закону України "Про захист прав
споживачів", якою кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, не заслуговують на увагу,
враховуючи наступне.

Як роз'яснено у п. 31 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
при застосуванні положення пункту 7
частини одинадцятої статті 11 Закону
України "Про захист прав споживачів",
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув,
суди мають виходити з того, що у
системному зв'язку з частиною
одинадцятою статті 11 зазначеного
Закону ця вимога стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямована на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

При таких обставинах справи колегія
суддів приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог, однак
з врахуванням положень ст.551 ЦК про те,
що розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків,
вважає за можливе зменшити розмір пені
до 1924,82 грн., а всього слід стягнути
заборгованість за договором кредиту в
сумі 15847,33 грн. та 365,40 грн. судового
збору.

Розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог та в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а тому підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк»
задовольнити частково.

Рішення Верховинського районного суду
Івано-Франківської області від 06
березня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
договором кредиту задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк» 2865,86 грн. заборгованості
за кредитом, 7828,88 грн. заборгованості по
процентам за користування кредитом,
1044,56 грн. заборгованості по комісії за
користування кредитом, 1924,82 грн. пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором, 500 грн. штрафу (фіксована
частина) та 1683,21 грн. штрафу (процентна
складова), а всього 15847,33 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк» 365,40 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді:
Л.В. Ясеновенко

М.Д. Горейко П.І.
Проскурніцький