Справа № 585/278/14-ц
Номер провадження 2/585/217/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року
м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської
області в складі:

Головуючої - судді
Очиргораєвої О.М.,

при секретарі:
Рибіній Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ромни справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа:
Роменська міська державна нотаріальна
контора, про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини за
заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

24 січня 2014 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з вищевказаним позовом і
просила визначити їй додатковий строк
в один місяць для подання заяви про
прийняття спадщини за заповітом після
смерті її діда ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання якого на
момент смерті було АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід ОСОБА_4, після
смерті якого відкрилася спадщина. До
складу спадщини входять приватизовані
земельні ділянки, що знаходяться на
території Стецьківської сільської
ради, Сумського району, Сумської
області і грошовий вклад в філії
Сумського відділення № 48 АТ «Державний
ощадний банк України». Спадкоємцями за
законом після смерті діда на його майно
також є його діти: син ОСОБА_3 і дочка
ОСОБА_2, які звернулися до нотаріальної
контори з заявами про прийняття
спадщини. Вона ж, позивачка, про
наявність заповіту на її користь
дізналася від Роменської міської
державної нотаріальної контори лише
нещодавно вже після закінчення
шестимісячного строку, встановленого
законом для прийняття спадщини.
Оригіналу заповіту в неї не було.
Спадкоємці за законом ОСОБА_3 і ОСОБА_2
не дали письмової згоди на подання нею
заяви про прийняття спадщини за місцем
відкриття спадщини. Але позивачка
виявила бажання прийняти цю спадщину і
вважає, що пропустила строк подачі
заяви про її прийняття з поважних
причин, якими є незнання та невчасне
повідомлення про наявність заповіту
від діда на її користь. Тому звернулася
до суду з вказаним позовом.

Позивачка в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала, додатково
пояснивши, що про заповіт діда на своє
ім'я вона не знала. Спочатку про нього 10
грудня 2013 року їй повідомила її тітка
ОСОБА_2 Дізнавшись про наявність
заповіту, вона поїхала в Стецьківську
сільську раду, де їй не повідомили на
чиє ім'я складений заповіт і не
показали його, оскільки свідоцтва про
смерть діда в неї не було. І лише 11 січня
2014 року прийшло повідомлення з
нотаріальної контори про те, що на її
користь є заповіт від ОСОБА_4, але вона
вважається такою, що не прийняла
спадщину, оскільки своєчасно не подала
про це заяву. Про прийняття спадщини за
законом вона не зверталася, так як
вважала, що все майно діда залишиться
тому, з ким він проживатиме, про що він
їй і сказав, коли переїжджав до сина
жити. До діда вона не приїздила і не
цікавилася його здоров'ям.

Представник позивачки ОСОБА_6 в
судовому засіданні також підтримала
позовні вимоги, пояснивши, що ОСОБА_1 є
спадкоємицею після смерті діда ОСОБА_4
за заповітом, але у визначені законом
строки вона спадщину не прийняла.
Причини пропуску цього строку є
поважними, оскільки позивачка про
наявність заповіту на її користь не
знала. Їй про це повідомила її тітка вже
після спливу шестимісячного строку для
прийняття спадщини, а потім позивачка 11
січня 2014 року отримала підтверджуючого
листа з нотаріальної контори про те, що
на її ім'я дійсно є заповіт від
померлого ОСОБА_4 Тому, не знаючи про
свої права на спадщину за заповітом,
позивачка не мала підстав звертатися
до нотаріальної контори для її
прийняття, оскільки у ОСОБА_4 є рідні
діти - спадкоємці першої черги за
законом, які на думку позивачки і мали б
приймати спадщину.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги в
суді не визнала, мотивуючи тим, що вона
з братом ОСОБА_3 вже прийняли спадщину
після смерті батька, звернувшись до
нотаріальної контори з відповідними
заявами. Позивачка про наявність
заповіту мала знати, так як до смерті її
батька померлий ОСОБА_4 проживав з ними
в с. Стецьківка. Вона свідомо не
прийняла спадщину після смерті діда,
вважаючи, що спадщину будуть приймати
його діти, тобто вона і ОСОБА_3, оскільки
до смерті вони за ним доглядали.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
також проти задоволення позову
заперечував, пояснюючи тим, що спадщину
він з ОСОБА_2 після смерті батька
прийняли. Їх племінниця ОСОБА_1
говорила, що на спадщину претендувати
не буде, бо до смерті діда за ним
доглядали він і ОСОБА_2 Тим більше, про
заповіт як позивачка так і її мати
знали, бо померлий ОСОБА_4 до смерті
батька позивачки, тобто до смерті їх
брата ОСОБА_8, проживав з ними в одному
селі. В той період і був складений
заповіт, який потім в присутності
матері позивачки дід і порвав, коли
вони сварилися.

Представник відповідачів ОСОБА_9 в
судовому засідання позовні вимоги не
визнав, пояснивши, що позивачка навіть
не знаючи про заповіт, мала право
приймати спадщину як спадкоємиця
першої черги за законом в порядку
представлення після смерті свого
батька ОСОБА_8 - рідного сина
спадкодавця. Але цього вона не зробила
у визначений законом шестимісячний
строк. Про наявність заповіту
позивачка знала, бо дід склав заповіт
після смерті батька позивачки, на той
час він проживав разом з ними в одному
селі і вони спілкувалися. Будучи на
похоронах, позивачка сказала, що не має
претензій до відповідачів з приводу
спадщини, так як до смерті діда за ним
доглядала його дочка ОСОБА_2, а не вона з
матір'ю. Мати позивачки також знала про
заповіт, оскільки дід був його порвав у
її присутності коли в них виникли
конфлікти. Тому і сам померлий ОСОБА_4 і
позивачка вважали, що заповіту немає.
Але, другий екземпляр заповіту
залишився в сільській раді і є діючим.
Представник відповідачів зауважив, що
така причина як незнання про наявність
заповіту, не є поважною для визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини, оскільки ця причина не
пов'язана з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Представник третьої особи - Роменської
міської державної нотаріальної в
судове засідання не з'явився, надавши
листа, про те, що він не заперечує проти
визначення ОСОБА_1 додаткового строку
для прийняття спадщини і при вирішенні
справи покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивачки і її
представника, відповідачів і їх
представника, пояснення свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов задоволенню не
підлягає.

В судовому засіданні
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_4 - дід позивачки і батько
відповідачів, який на момент смерті
проживав АДРЕСА_1 (а.с. 6)

Після його смерті відкрилася спадщина,
яка складається з приватизованої
земельної ділянки, наданої для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, що знаходиться на
території Стецьківської сільської
ради, Сумського району, Сумської
області і грошового вкладу з належними
до нього відсотками, компенсацією та
приватизацією, що знаходиться в філії
Сумського відділення № 48 АТ «Державник
ощадний банк України».

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 прийняли
спадщину після смерті їх батька ОСОБА_3,
подавши про це 23 липня 2013 року і 7
листопада 2013 року заяви до
нотаріальної контори (а.с. 28, 29).

Відповідно до листа-відповіді
Роменської міської державної
нотаріальної контори від 08.02.2014 року №
71/02-14 за заявами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в
нотаріальній конторі заведена
спадкова справа після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 Також встановлено
наявність заповіту, посвідченого 05.04.2004
року за реєстрованим номером 101
Стецьківською сільською радою від
спадкодавця на користь позивачки
ОСОБА_1 (а.с. 27).

Згідно дублікату цього заповіту ОСОБА_4
заповів все своє майно, де б воно не
було і з чого б воно не складалося
ОСОБА_1 Один із примірників заповіту
згідного його умов залишився в справах
Стецьківської сільської ради, а другий
- у заповідача, тобто у ОСОБА_4 (а.с. 55-56).

Відповідно до повідомлення Роменської
міської державної нотаріальної
контори від 11.01.2014 року № 02/02-14,
адресованого позивачці ОСОБА_1, її було
повідомлено про те, що на її користь є
заповіт від ОСОБА_4, але вона вважається
такою, що не прийняла спадщину, бо не
подавала заяву про прийняття спадщини.
Їй запропоновано з метою прийняття
спадщини звернутися до нотаріальної
контори, з наступними документами: з
рішенням суду про поновлення строку
подання заяви про прийняття спадщини
та з самою заявою про прийняття
спадщини (а.с. 6).

З заявою про прийняття спадщини як за
заповітом, так і за законом в порядку
представлення після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_8 ОСОБА_1
звернулася до нотаріальної контори 14
січня 2014 року (а.с. 4).

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3, які вже
прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4
як спадкоємці першої черги за законом,
подавши до нотаріальної контори
відповідні заяви, не дали своєї згоди
позивачці подати заяву про прийняття
спадщини за місцем її відкриття в
порядку ч. 2 ст. 1272 ЦК України, вважаючи,
що строк подачі такої заяви нею
пропущений без поважних причин.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона є
дружиною відповідача ОСОБА_3 Після
смерті брата її чоловіка ОСОБА_8 дід
склав заповіт. При цьому була присутня
як дружина ОСОБА_8 ОСОБА_17, так і його
дочка - ОСОБА_1. Позивачка і сама
говорила, що дід склав на її користь
заповіт на все своє майно, замість того,
щоб його подарувати. Пізніше, невістка
ОСОБА_17 - мати позивачки з дідом
посварилася і перестала до нього
їздитни. А дід ОСОБА_4 вирішив продати
свій будинок в с. Стецьківка і переїхав
до дочки, тобто до ОСОБА_2, а до цього пів
року проживав разом з ними. На
похоронах позивачка і її мати сказали
її чоловікові ОСОБА_3, що ніякої
спадщини за заповітом вони приймати не
будуть, бо за дідом вони не доглядали.
Про те, що ОСОБА_4 порвав заповіт їй було
відомо з його ж слів, але особисто вона
цього не бачила.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що їй
відомо, що померлий ОСОБА_4 проживав у
дочки ОСОБА_2. Про заповіт нічого не
розповідав, а лише скаржився, що онука
ОСОБА_1 і невістка його не провідували і
не допомагали.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що її
свекір ОСОБА_4 проживав в АДРЕСА_2, де
проживала і її родина. Після смерті її
чоловіка ОСОБА_8 вона свекру
допомагала, а він пообіцяв домопомогти
онуці ОСОБА_1. Потім вони почали
сваритися. У 2005 році він сказав, що все
його майно після смерті залишиться
тому, хто його доглядатиме. Після
продажу будинку ОСОБА_4 забрав до себе
син ОСОБА_3, а потім він став проживати у
дочки ОСОБА_2. 10 грудня 2013 року
зателефонувала ОСОБА_2 і повідомила, що
після смерті ОСОБА_4 на онуку ОСОБА_1 (її
дочку) є заповіт. З спадкодавцем ОСОБА_4
для посвідчення заповіту вона не
їздила в сільську раду. Вона з дочкою
поїхали туди вже потім, коли дізналися
про наявність заповіту. Але на чиє ім'я
був цей заповіт їм не повідомили.

За змістом ст. 1268 ч. 1, ст.1269 ч.ч. 1, 2, ст.
1270 ч. 1 ЦК України спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини. Така заява
спадкоємцем, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, надається до
нотаріальної контори.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦПК України за
позовом спадкоємця , який пропустив
строк прийняття спадщини з поважних
причин, суд може визначити йому
додатковий строк, достатній для
подання ним заяви для прийняття
спадщини.

Відповідно до п. 24 абз. 6 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року № 7 «Про судову практику
у справах про спадкування» - вирішуючи
питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, для спадкоємця на
вчинення цих дій.

З листа Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16.05.2013 року №
24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування», в
якому є посилання на вищезазначений
пункт Пленуму, вбачається, що така
причина як незнання про існування
заповіту не може бути визнана судом
поважною причиною пропуску строку для
подання заяви про прийняття спадщини,
оскільки не пов'язана з об'єктивними,
непереборними, для спадкоємця на
вчинення цих дій.

Так, розглядом справи встановлено, що
позивачка мала право прийняти спадщину
після смерті свого діда ОСОБА_4 не лише
за заповітом, а й за законом як
спадкоємиця першої черги за правом
представлення після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_8, про що
зазначено в її заяві, поданій до
нотаріальної контори (а.с. 7). Позивачка
знала про те, коли помер її дід ОСОБА_4,
особисто була присутня на його
похоронах і як вона сама пояснила в
судовому засідання, що вона свідомо не
прийняла спадщину за законом, вважаючи,
що спадщину прийматимуть рідні діти
померлого - відповідачі ОСОБА_2 і
ОСОБА_3, які до дня смерті ОСОБА_4 про
нього піклувалися. Тобто, у випадку
якби позивачка скористалася своїм
правом прийняти спадщину за законом, що
вона мала реальну можливість зробити
це в межах шестимісячного строку
відведеного для її прийняття, то вона б
не пропустила строку для прийняття
спадщини і за заповітом, про наявність
якого її було б повідомлено при її
зверненні до нотаріальної контори.

За таких обставин, суд не визнає
поважною причину пропуску позивачкою
строку для прийняття спадщини, як
незнання про існування заповіту, тому
їй слід відмовити у визначенні
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 211, 212, 214,
215, 218 ЦПК України, ст. ст. 1268 - 1270, ч. 3 ст.
1272 ЦК України , -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа: Роменська міська
державна нотаріальна контора, про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини за заповітом, -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Сумської області
через Роменський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги, а особами які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час оголошення судового
рішення - протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя: підпис...

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ
О. М. Очиргораєва