АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2268/14
Головуючий 1 інст. - Горпинич О.В.
Категорія: виконавчі
Доповідач - Котелевець
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

7 квітня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
Котелевець А.В.,

суддів - Кіпенка
І.С., Шаповал Н.М.,

за участю секретаря
- Варюшичевої А.С..,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Суворова Семена
Віталійовича - представника Товариства
з обмеженою відповідальністю «Ансу» на
ухвалу Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 6 грудня 2013 року про заміну
сторони у виконавчому провадженні по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний Банк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

в с т а н
о в и л а:

В березні 2011 року Публічне
акціонерне товариство «Перший
Український

Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ»)
звернулося у суд із позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

На обґрунтування позивач вказав,
що 12 жовтня 2007 року з відповідачем
укладено

договір № 575932, відповідно до якого ПАТ
«ПУМБ» надало кредит в розмірі 46 900
доларів США 00 центів зі сплатою 12,55%
річних строком до 12 жовтня 2022 року.

Однак умови кредитного договору
виконані не були, у зв'язку з чим станом
на

22 листопада 2010 року утворилась
заборгованість в загальному розмірі 19
964 долари США 12 центів.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на

користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість в
даному розмірі, а також судові витрати.

Заочним рішенням Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 8 червня
2011 року позов задоволено.

З ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ»
стягнута заборгованість за кредитним
договором № 575932 від 21 жовтня 2007 року в
розмірі 20 380 доларів США 74 центи та 1 737
грн. 77 коп. судових витрат.

В листопаді 2013 року Товариством з
обмеженою відповідальністю «Ансу»
(далі - ТОВ «Ансу») звернулося у суд із
заявою про зміну сторони у виконавчому
провадженні.

Заява обґрунтована тим, що 16 липня 2013
року між ПАТ «ПУМБ» та ТОВ «Ансу»
укладено договір відступлення права
вимоги № 1034/44, за умовами якого ТОВ
«Ансу» набуло прав кредитора до ОСОБА_3

Ухвалою Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 6 грудня 2013 року в
задоволенні заяви ТОВ «Ансу» про зміну
сторони у виконавчому провадженні
відмовлено.

В апеляційній скарзі Суворов С.В. -
представник ТОВ «Ансу», посилаючись на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, неправильне
застосування норм процесуального
права, просить скасувати ухвалу суду
першої інстанції, змінити стягувача у
справі - ПАТ «ПУМБ» на ТОВ «Ансу».
Зокрема, зазначає, що питання вирішено
без врахування висновків, викладених в
ухвалі Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 жовтня 2013 року
та постанові Верховного Суду України
від 20 листопада 2013 року.

Сторони ухвалу суду першої інстанції
не оскаржили, своїх заперечень на
апеляційну скаргу не надали.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції - судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд
першої інстанції виходив із того, що
постановою державного виконавця від 22
жовтня 2013 року виконавчий лист
повернуто стягувачеві у зв'язку з тим,
що у боржника відсутнє майно, на яке
може бути звернуто стягнення, і
здійснені державним виконавцем заходи
щодо розшуку такого майна виявилися
безрезультатними. Однак погодитись з
таким висновком не можна, оскільки суд
порушив, порядок, встановлений для його
вирішення.

Підставами для виникнення цивільних
прав і обов'язків, зокрема, є договори
та інші правочини (пункт 1 частина друга
статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті
512 ЦК України кредитор у зобов'язанні
(крім випадків, передбачених статтею 515
ЦК України) може бути замінений іншою
особою внаслідок, зокрема, передання
ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права
вимоги), а згідно зі статтею 514 цього
Кодексу до нового кредитора переходять
права первісного кредитора в
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно з вимогами чинного
законодавства заміна осіб в окремих
зобов'язаннях через волевиявлення
сторін (відступлення права вимоги) є
різновидом правонаступництва та
можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України,
статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону
України від 21 квітня 1999 року № 606-Х1У (з
наступними змінами) «Про виконавче
провадження» (далі - Закон № 606-Х1У) у
разі вибуття кредитора в зобов'язанні
він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема,
пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК
України, у разі передання кредитором
своїх прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги) чи
правонаступництва або ліквідації,
спадкування) на стадії виконання
судового рішення відбувається вибуття
кредитора.

Така заміна кредитора відбувається
поза межами виконавчого провадження у
разі смерті кредитора, припинення
юридичної особи чи відступлення права
вимоги.

У разі такої заміни кредитора
відбувається вибуття цієї особи з
виконавчого провадження, у зв'язку з
чим припиняється її статус сторони
виконавчого провадження і заміна
належним кредитором проводиться
відповідно до частини п'ятої статті 8
Закону № 606-Х1У, статті 378 ЦПК України за
заявою заінтересованої сторони
зобов'язання, якою є правонаступник, що
отримав від попереднього кредитора всі
права та обов'язки в зобов'язанні, у
тому числі й право бути стороною
виконавчого провадження.

За таких обставин звернення
правонаступника кредитора із заявою
про надання йому статусу сторони
виконавчого провадження відповідає
змісту статей 512, 514 ЦК України та статті
8 Закону № 606-Х1У.

Така позиція висловлена в постанові
Верховного Суду України від 20
листопада 2013 року.

Рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначену норму права,
та для всіх судів України. Суди
зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність із рішенням
Верховного Суду України (ч. 1 ст. 360-7 ЦПК
України).

Матеріали справи свідчать, що
заочним рішенням Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 8 червня
2011 року позов задоволено.

З ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ»
стягнута заборгованість за кредитним
договором № 575932 від 21 жовтня 2007 року в
розмірі 20 380 доларів США 74 центи та 1 737
грн. 77 коп. судових витрат.

На виконання вказаного заочного
рішення суду першої інстанції 19 липня
2011 року Фрунзенським районним судом м.
Харкова видано виконавчий лист № 2-1179/11.

Постановою державного виконавця від
22 жовтня 2013 року даний виконавчий лист
повернуто стягувачеві у зв'язку з тим,
що у боржника відсутнє майно, на яке
може бути звернуто стягнення, і
здійснені державним виконавцем заходи
щодо розшуку такого майна виявилися
безрезультатними.

16 липня 2013 року між ПАТ «ПУМБ» та ТОВ
«Ансу».укладено договір відступлення
права вимоги № 1034/44, за умовами якого
ТОВ «Ансу» набуло прав кредитора до
ОСОБА_3 (а. с. 46-48, 55, 74-85).

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону № 606-Х1У
повернення виконавчого документа
стягувачеві з підстав, передбачених
цією статтею, не позбавляє його права
повторно пред'явити виконавчий
документ до виконання протягом
строків, встановлених статтею 22 цього
Закону.

Відмовивши у задоволенні заяви ТОВ
«Ансу» про заміну сторони у
виконавчому провадженні, суд першої
інстанції на порушення вказаної норми
Закону фактично позбавив його права
повторного пред'явлення виконавчого
документа до виконання потягом
строків, встановлених статтею 22 Закону
№ 606-Х1У.

За таких обставин, ухвала суду першої
інстанції від 6 грудня 2013 року не є
законною, вона підлягає скасуванню з
передачею питання на новий розгляд зі
стадії прийняття заяви ТОВ «Ансу» про
заміну сторони у виконавчому
провадженні.

Керуючись статтями 303, 312 ч. 1 п. 3, 315, 317,
319 ЦПК України, судова колегія

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу Суворова Семена
Віталійовича - представника Товариства
з обмеженою відповідальністю «Ансу»
задовольнити частково.

Ухвалу Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 6 грудня 2013 року
скасувати, передати питання на новий
розгляд до того ж суду зі стадії
прийняття заяви ТОВ «Ансу» про заміну
сторони у виконавчому провадженні.

Ухвала набирає чинності негайно і
оскарженню в касаційному порядку не
підлягає, як така, що не перешкоджає
подальшому провадженню у справі.

Головуючий

судді