РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року

Рівненський міський суд Рівненської
області

в особі судді Тимощука О.Я.,

при секретарі Грібінчак К.П.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - адвоката
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Рівненського
міського суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням на
підставі ст. 107 Житлового кодексу
України, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом про визнання ОСОБА_3 такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням на підставі ст.107 ЖК
України.

В судовому засіданні позивачка
позов підтримала та суду пояснила, що
вона є основним квартиронаймачем
двохкімнатної квартири АДРЕСА_1, в яку
відповідачка вселилась як дружина її
сина - ОСОБА_4 В жовтні 2010 року
відповідачка забрала всі свої речі та
перейшла проживати в АДРЕСА_2
Позивачка не чинила перешкод
відповідачці в користуванні спірною
квартирою. З жовтня 2010 року
відповідачка в квартирі не проживає, що
стверджується актами доданими нею до
позову, в квартиру після жовтня 2010 року
відповідачка не вселялась і відтак,
вона втратила право користування даним
житловим приміщенням на підставі ст.107
ЖК України. Просить позов задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_3 -
ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 не
визнала та суду пояснила, що ОСОБА_3
після укладення шлюбу з сином
позивачки вселилась в квартиру АДРЕСА_1
за згодою позивачки як член сім»ї та є
зареєстрованою по даній адресі з 25.10.1990
року по даний час. В жовтні 2010 року
позивачка змінила замок на вхідних
дверях спірної квартири, чим створила
перешкоди ОСОБА_3 в користуванні даним
помешканням. Рішенням Рівненського
міського суду від 13.02.2012 р. ОСОБА_3
вселено в спірну квартиру, яке було
виконано державним виконавець лише в
листопаді 2013 року. Просить в
задоволенні позову відмовити.

Суд дослідивши матеріали даної
цивільної справи, заслухавши пояснення
позивачки та представника
відповідачки прийшов до висновку, що в
задоволенні позову ОСОБА_1 слід
відмовити.

Рішенням Рівненського міського
суд від 13.02.2012 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням -
відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, третя особа на стороні
відповідача - виконавчий комітет
Рівненської міської ради про вселення
та усунення перешкод в користуванні
квартирою задоволено, вселено ОСОБА_3 в
квартиру АДРЕСА_1, зобов»язано ОСОБА_3
не чинити ОСОБА_3 перешкоди в
користуванні даною квартирою. Ухвалою
апеляційного суду Рівненської області
від 30.03.2012 р. апеляційну скаргу
позивачки ОСОБА_1 відхилено, а рішення
Рівненського міського суду від 13.02.2012 р.
залишено без змін.

Даними судовими рішеннями встановлено,
що відповідачка ОСОБА_3 після укладення
шлюбу з сином позивачки ОСОБА_4
вселилась в квартиру АДРЕСА_1 за згодою
позивачки як член сім»ї. З 25.10.1990 року
відповідачка є постійно
зареєстрованою в даній квартирі. В
жовтні 2010 року ОСОБА_1 змінила замок у
вхідних дверях квартири АДРЕСА_1, чим
створила перешкоди для ОСОБА_3 в
користуванні даним помешканням.

Дані обставини відповідно до положень
ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають
доказуванню по даній цивільній справі.

Таким чином, суд не приймає до уваги
твердження позивачки ОСОБА_3 щодо того,
що вона не чинила ОСОБА_3 перешкод в
користуванні спірною квартирою і вона
добровільно в жовтні 2010 року змінила
місце свого постійного проживання.

При цьому суд враховує, що позивачка
ОСОБА_1 всупереч положенням ст.60 ЦПК
України, не надала суду жодного доказу
щодо того, що відповідачка в жовтні 2010
року добровільно залишила спірну
квартиру та вибула на постійне місце
проживання в АДРЕСА_2.

Рішенням Рівненського міського суду
від 11.09.2013 р. в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки та зняття її з
реєстрації відмовлено. Ухвалою
апеляційного суду Рівненської області
від 08.11.2013 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилено, а рішення Рівненського
міського суду від 11.09.2013 р. залишено без
змін.

Даним судовими рішеннями встановлено,
що ОСОБА_3 в період з 13.02.2012 р. по жовтень
2012 року була відсутньою в спірній
квартирі з поважних причин, а саме в
зв»язку з хворобою. Дані обставини
відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК
України не підлягають доказуванню по
даній цивільній справі.

При розгляді даної цивільної справи
судом встановлено, що при примусовому
виконанні рішення Рівненського
міського суду від 13.02.2012 р. ОСОБА_3 була
вселена державним виконавцем в спірну
квартиру 29.11.2013 р.

Суд критично відноситься до листів
позивачки від 24.04.2012 р., від 26.07.2012 р. та
актів від 05.12.2012 р. та від 20.03.2013 р.,
оскільки вони були предметом
дослідження судами при ухваленні
рішення Рівненським міським судом від
13.02.2012 року та ухвали апеляційного суду
Рівненської області від 30.03.2012 р. по
цивільній справі за № 2-7019/11 і дані
докази не підтверджують факт вибуття
ОСОБА_3 в жовтні 2010 року на інше
постійне місце проживання в АДРЕСА_2.

Не приймає суд до уваги також наданий
позивачкою акт від 16.12.2013 р., оскільки
він спростовується дослідженим судом
актом державного виконавця від 29.12.2011 р.
щодо вселення ОСОБА_3 в квартиру
АДРЕСА_1.

Таким чином, суд встановив, що
відповідачка ОСОБА_3 законно вселилась
та проживає в АДРЕСА_1, вона не вибувала
на постійне місце проживання в АДРЕСА_2
ні в жовтні 2010 року, ні на день
ухвалення даного судового рішення.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто
не може бути виселений із займаного
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Позивачка ОСОБА_1 не довела суду тих
обставин, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог, що є підставою
для відмови в задоволенні даного
позову.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2
ст. 107 ЖК України та ст. ст. 10, 11, 57-62, 88, 179,
184, 212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням
на підставі ст. 107 Житлового кодексу
України - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський міський суд шляхом
подання апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення, а для осіб які брали участь у
справі але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення рішення
- протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст рішення виготовлений 15
квітня 2014 року.

Суддя Рівненського

міського суду
О.Я.Тимощук