Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1148/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Варакіна Н. Б.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

Іменем України

23.04.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

Головуючого -
Черненко В.В.

Суддів - Кодрула М.А.,
Чорнобривець О.С.

За участю секретаря -
Кечкіна А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 12.11.2013 року по
справі за позовом ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя
особа Управління Державної
міграційної служби України в
Кіровоградській області, служба у
справах дітей виконавчого комітету
Кіровоградської міської ради про
звернення стягнення на предмет
іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «Державний експортно-імпортний
банк України» (далі-Банк) звернувся у
суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа відділ у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Кіровського ВМ
Кіровоградського МВ УМВС в
Кіровоградській області, служба у
справах дітей виконавчого комітету
Кіровоградської міської ради про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

На обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що 24.04.2008р. між
Банком на ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір №55208С13., відповідно
до якого остання отримала кредит у
розмірі 26350 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12,5 % на рік на фактичну суму
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення - 23.04.2033р., на
придбання квартири. В забезпечення
виконання зобов'язання за кредитним
договором між банком та ОСОБА_2
укладено іпотечний договір № 55208Z20,
який посвідчений 24.04.2008р. приватним
нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 №1746,
відповідно до якого остання надала в
іпотеку нерухоме майно, а саме:
квартиру АДРЕСА_1 загальною заставною
вартістю 118087 грн.

Позивач зазначив, що згідно довідки
№115 КРЕП №3 станом на 20.01.2012р.
відповідач ОСОБА_5 проживає без
реєстрації, а ОСОБА_2 та її неповнолітні
діти були зареєстровані за адресою:
АДРЕСА_1. Заборгованість за кредитним
договором станом на 06.06.2012р. становила 29
350,97 дол. США і відповідачем до
теперішнього часу не погашена.

Позивач зазначив, що рішенням
Кіровського районного суду від 12.03.2010р.
задоволено позовні вимоги АТ
«Укрексімбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
кредитним договором. Зазначене
рішення звернуто до примусового
виконання.

22.11.2011р. відповідач отримала вимогу
позивача від 14.11.2011р. про добровільне
звільнення житлового приміщення всіма
мешканцями. Проте, станом на
сьогоднішній день відповідач не знявся
з реєстрації та не звільнив квартиру у
добровільному порядку. Просив суд в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 55208С13 від 24.04.2008р.
звернути стягнення на квартиру
загальною площею 28,4 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_1, шляхом її продажу на прилюдних
торгах у межах процедури виконавчого
провадження, встановити початкову ціну
предмета іпотеки для подальшої
реалізації - 118087грн., виселити із
зазначеної квартири відповідачів зі
знаттям із реєстраційного обліку.

Ухвалою Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 22.10.2012 року замінено
неналежну третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на стороні позивача
Відділ у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Кіровського ВМ Кіровоградського МВ
КМВС в Кіровоградській області на
належну особу, яка не заявляє
самостійних вимог на стороні позивача
Управління Державної міграційної
служби України в Кіровоградській
області.

Заочним рішенням Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 22.10.2012
року позов задоволено частково.

Ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 16.01.2013року
заочне рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Ухвалою вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17.07.2013р. заочне
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 22.10.2012р. та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської
області від 16.01.2013р. в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
виселення, скасовано і справу в цій
частині передано на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 12.11.2013 року позов
задоволено частково. Виселено із
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, в частині позовних
вимог про зняття з реєстраційного
обліку судом відмовлено

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції в зв'язку з
порушенням норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно ст.303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
, суд першої інстанції встановив, що 24
квітня 2008 року між ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України» та
ОСОБА_2 укладений кредитний договір
№55208С13, згідно якого ОСОБА_2 отримала
кредит у розмірі 26350,00 доларів США, зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12,5 % на рік на
фактичну суму заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 23.04.2033року на придбання
квартири.

В забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором 24 квітня 2008 року
між банком та ОСОБА_2 укладено
іпотечний договір № 55208Z20, посвідчений
24 квітня 2008 року приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 за
реєстровим номером 1746, відповідно до
якого остання надала в іпотеку
нерухоме майно, а саме квартиру
АДРЕСА_1, загальною заставною вартістю
118087 грн.

Суд зазначив, що відповідно до п. 2.1.4,
2.1.5, 2.1.14 Договору іпотеки іпотеко
держатель має право звернути стягнення
на предмет іпотеки, якщо протягом
тридцяти денного строку письмова
вимога іпотекодержателя до
іпотекодавця про усунення порушених
зобов'язань за кредитним договором та
/або договором іпотеки з попередженням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, залишена без задоволення.

Заочним рішенням Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 22.10.2012
року звернуто стягнення на зазначений
предмет іпотеки.

Відповідно до ст.ст. 35, 38, 40 Закону
України „ Про іпотеку" позивачем
надіслані ОСОБА_2 претензії про
усунення порушення та вимогу про
добровільне звільнення всім мешканцям
житлове приміщення протягом одного
місяця, які відповідачами залишені без
відповіді та задоволення.

Крім того, судом встановлено, що згідно
довідки № 646 Комунального
ремонтно-експлуатаційного
підприємства № 3 від 14.04.2008 p., яка була
надана банку та нотаріусу на час
укладення іпотечного договору, в
квартирі зареєстрованих осіб не було,
тобто підтверджується факт
відсутності реєстрації відповідачки
та її дітей в зазначеній квартирі на
момент укладення договору іпотеки.

Згідно довідки №115 КРЕП № 3станом на
20.01.2012 р. ОСОБА_5 проживає без
реєстрації, а ОСОБА_2 та неповнолітні
діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстровані
за адресою в квартирі під номером
АДРЕСА_1

Суд зазначив, що у відповідності до ч. З
ст. 109 Житлового кодексу звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення є підставою для виселення
всіх громадян, що мешкають у ньому

Статтею 39 Закону України "Про іпотеку"
передбачено, що одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки суд за заявою іпотекодержателя
вправі винести рішення про виселення
мешканців.

Відповідно до ч.1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку»
зазначено, що звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться в порядку, встановленому
законом.

Згідно ч.2,3 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку»
встановлено певний порядок дій банку:
після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Суд зазначив, що 22 листопада 2011 року
відповідач отримала вимогу позивача
від 14.11.2011 р. № 55-10/2542 про добровільне
звільнення житлового приміщення всіма
мешканцями, однак не виконала вимоги
позивача..

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що оскільки ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
ОСОБА_5 перебувають у квартирі без
будь-яких на то правових підстав, тому
підлягають виселенню з квартири.

В апеляційній скарзі зазначається, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають дійсним обставинам
справи. Зокрема зазначається, що суд
першої інстанції не звернув увагу, що
позивачу як на момент укладення
договору іпотеки так і на час звернення
стягнення було відомо про наявність у
відповідача малолітніх дітей , але в
супереч діючому законодавству не
отримали згоди органу опіки та
піклування на укладення договорів.
Крім того відповідачі не були
попередженні про виселення у зв'язку з
продажем іпотеки, як то передбачено ч.3
ст. 109 ЖК України.

Колегія суддів перевірила зазначені
доводи і дійшла висновку , що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст.. ст.. 10 , 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених вимог
та на підставі наданих доказів.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку ,
задовольнивши позовні вимоги в
частині виселення відповідачів по
справі з чим погодилась і колегія
суддів.

З матеріалів справи вбачається,,
зокрема іпотечного договору
укладеного сторонами, що
іпотекодавець підтверджує, що на
момент укладення договору членів
сім'ї - малолітніх та неповнолітніх
дітей , які б мали право проживання в
зазначеній квартирі , немає(п.1.4).

Встановлене свідчить проте , що
оскільки в квартирі , яка була
предметом іпотеки зареєстрованих осіб
не зазначалось, що підтверджується
договором іпотеки , то дозвіл органу
опіки та піклування при передачі
житла в іпотеку в даному випадку не
передбачений.

Крім того вселення та реєстрації осіб
після укладення договору іпотеки в
тому числі малолітніх дітей без
погодження з іпотеко держателем є
порушенням умов договору іпотеки .

Зазначені обставини свідчать про те ,
що відповідач при укладені, як
кредитного договору так і договору
іпотеки , умисно ввів в оману позивача
відносно осіб які мешкають у квартирі,
а тому відповідальність за
позбавлення житла своїх малолітніх
дітей покладається на відповідача по
справі - ОСОБА_2.

Не знайшли свого підтвердження і
доводи викладені в апеляційній скарзі
, що позивач не попереджав
відповідачів по справі про
добровільне виселення відповідачів з
квартири яка є предметом іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що
після ухвалення рішення Кіровським
районним судом м. Кіровограда 12.03.2010
року по справі за позовом АТ
«Укрексімбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором позивач направляв вимогу,
14.11.2011 року ОСОБА_2 про виселення з
приміщення, яка є предметом іпотеки у
зв'язку із зверненням стягнення на
предмет іпотеки однак відповідач не
виконала вимоги позивача.

Крім того, на момент розгляду даної
справи про виселення відповідачів з
жилого приміщення, набрало законної
сили рішення суду, яким уже в судовому
порядку вирішено питання про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Приймаючи до уваги встановлені
обставини, колегія суддів дійшла
висновку, що суд першої інстанції
розглянув справу в межах доводів
позовної заяви , та наданих сторонами
доказів.

Доводи викладені в апеляційній скарзі
не знайшли свого підтвердження.

Підстави для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
, рішення суду першої інстанції
відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити

Рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 12.11.2013 року - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів

Головуючий:

Судді: