Головуючий1 інстанції Хараджа О.О.
15 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області
головуючого Песоцької Л.І.
суддів Мальцевої Є.Є., Ткаченко Т.Б.
при секретарі Бєльченко Б.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_2 до Маріупольської
міської ради про встановлення факту
проживання однією родиною та визнання
спадкоємцем четвертої черги за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_2 - Маросіна Михайла
Олександровича на рішення
Іллічівського районного суду
м.Маріуполя Донецької області від 22
листопада 2013 року,
У квітні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив
встановити факт його проживання однією
сім'єю з ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, в період з 2005 року по день
її смерті, визнати його спадкоємцем
четвертої черги за законом після її
смерті та визнати за ним право
власності на належну їй 1/6 частину
житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом. Вказував, що за
життя ОСОБА_5, яка була подругою його
матері, хворіла і потребувала
сторонньої допомоги. На її прохання
він у 2005 році оселився в її будинку і
почав постійно проживати разом з нею.
Вони вели спільний бюджет, за спільні
кошти робили поточний ремонт в будинку,
сплачували комунальні послуги та
купували продукти харчування, тобто
проживали однією сім'єю. У 2010 році
ОСОБА_5 за станом здоров'я перестала
самостійно пересуватися, і він її
доглядав: купував медикаменти,
продукти харчування. Поховав її за
власний рахунок. Позивач по теперішній
час продовжує проживати в будинку
померлої. Родичів після смерті ОСОБА_5
не залишилось, на спадкове майно ніхто
не претендує. Оскільки він більше п'яти
років до дня смерті ОСОБА_5 проживав з
нею однією сім'єю, вважає себе
спадкоємцем четвертої черги за законом
після її смерті. В ході судового
розгляду позивач уточнив позовні
вимоги і просив встановити факт його
постійного проживання однією сім'єю з
померлою ОСОБА_5 в період з 2005 року по
день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2, в будинку
АДРЕСА_1, та визнати його спадкоємцем
четвертої черги за законом після її
Рішенням Іллічівського районного
суду м. Маріуполя Донецької області
від 22 листопада 2013 року в задоволенні
позову ОСОБА_2 до Маріупольської
міської ради про встановлення факту
проживання однією родиною та визнання
спадкоємцем четвертої черги за законом
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_2 - Маросін М.О. просить
рішення суду скасувати, постановити
нове рішення, яким задовольнити позов
у повному обсязі, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права.

У судове засідання позивач ОСОБА_2,
повідомлений належним чином, про що
свідчить поштове повідомлення, та
представник відповідача
Маріупольської міської ради,
повідомлений факсограмою, не явилися,
про причини неявки суд не повідомили,
заяв про відкладення розгляду справи
не надавали. Представник позивача
адвокат Маросін М.О. надіслав суду
заяву із проханням розглянути справу
без його участі.

У відповідності з вимогами ч.2 ст.305, ч.2
ст.197 ЦПК України, апеляційний суд
розглядає справу у відсутності сторін,
які були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду
справи, та без здійснення фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
запису.

Заслухавши суддю доповідача,
дослідивши матеріали справив межах
апеляційного оскарження та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень статті 308 ЦПК
України суд апеляційної інстанції
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо встановлює, що
суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального закону.
Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в позові, суд виходив з
того, що позивачем не надано належних і
допустимих доказів на підтвердження
його позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_5, як вбачається з
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1,
виданого Іллічівським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Маріупольського міського
управління юстиції в Донецькій області
10.10.2011 року. (а.с. 10).

Після ї їсмерті відкрилась спадщина на
належне їй нерухоме майно, а саме 1/6
частину житлового будинку АДРЕСА_1.
Зазначена частина будинку належала
ОСОБА_5 на підставі договору дарування
від 02.11.2001 року і складається з жилої
кімнати площею 12,21 кв.м., кухні площею 7,2
кв.м. та веранди площею 5,11 кв.м. (а.с. 5-9).

Згідно з повідомленням № 951/01-16 від 07.05.
2013 року Третьої Маріупольської
державної нотаріальної контори,
інформація щодо наявності спадкової
справи після смерті ОСОБА_5, що померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, в справах держнотконтори
відсутня (а.с. 35-36).

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
повно, всебічно і об'єктивно перевірив
всі доводи і заперечення сторін,
встановленим фактам і доказам дав
правильну правову оцінку, і зробив
обґрунтований висновок про те, що,
оскільки позивачем не доведено факту
проживання з відповідачем однією
сім'єю, підстав для визнання його
спадкоємцем четвертої черги немає.

В рішенні суду з цього приводу
приведені відповідні мотиви, які є
переконливими.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач посилався на те, що з 2005 року по
день смерті ОСОБА_5 проживав з нею
однією сім'єю в належній їй на праві
власності 1/6 частині жилого будинку
АДРЕСА_1. В цей період він був
зареєстрований в АДРЕСА_2. Померла мала
намір подарувати йому належну їй
частку будинку, але не встигла до
смерті оформити договір. Оскільки
позивач доглядав її, фактично проживав
з нею однією сім»єю, просив визнати
факт сумісного проживання з
відповідачем з 2005 року по день її
смерті.

Згідно з положеннями ст..1264 ЦК України у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, що проживали зі
спадкодавцем однією сім»єю не менше
п'яти років до часу відкриття спадщини.

Як роз'яснено п.21постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування», при вирішенні спору про
право на спадщину осіб, які проживали
зі спадкодавцем однією сім'єю не менш
як п'ять років до часу відкриття
спадщини (четверта черга спадкоємців
за законом), судам необхідно
враховувати правила частини другої
статті 3СК України про те, що сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Зазначений п'ятирічний строк повинен
виповнитися на момент відкриття
спадщини і його необхідно обчислювати
з урахуванням часу спільного
проживання зі спадкодавцем однією
сім'єю до набрання чинності цим
Кодексом. До спадкоємців четвертої
черги належить не тільки жінка
(чоловік), які проживали однією сім'єю
зі спадкодавцем без шлюбу, таке право
можуть мати також інші особи, якщо вони
спільно проживали з спадкодавцем, були
пов'язані спільним побутом, мали
взаємні права та обов'язки, зокрема,
вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші
особи, які взяли до себе дитину як члена
сім»ї, тощо.

Як визначено ч.2 ст.3 СК України, сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки. Сім'я
створюється на підставі шлюбу,
кровного споріднення, усиновлення, а
також на інших підставах, не
заборонених законом і таких, що не
суперечать моральним засадам
суспільства.

У відповідності з положеннями статті 60
ЦПК України, ч.3 статті 61 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на допущеннях.

Між тим, позивачем ні суду першої
інстанції, ні апеляційному суду не
надано належних і допустимих доказів,
які б свідчили про його сімейні
відносини з ОСОБА_5 протягом 2005-2011
років та проживання однією сім'єю і
веденням сумісного господарства з
спільним бюджетом.

ОСОБА_2 зареєстрований за адресою
АДРЕСА_2 (а.с.15,38)

Посилання позивача на те, що про
існування між померлою ОСОБА_5 та ним
сімейних стосунків свідчать всі
зазначені ним обставини, яким суд не
дав правової оцінки, є безпідставними,
оскільки спростовуються змістом
мотивувальної частини рішення суду.

Більш того, позивач не заперечував, що
ОСОБА_6 мала намір передати йому у
власність свою частину будинку в обмін
на те, щоб він доглядав її сина після її
смерті, що свідчить не про спільне
проживання однією родиною, а про певну
домовленість у зв'язку із наданням
позивачем благ та послуг.

Посилання позивача в апеляційній
скарзі на те, що судом першої інстанції
не прийняв до уваги як належні доказі
пояснення свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8,
спростовуються матеріалами справи, з
яких неможливо зробити висновки щодо
факту постійного проживання ОСОБА_2
однією сім'єю з ОСОБА_5, оскільки ніхто з
свідків не був у будинку ОСОБА_6, а
позивача вони тільки часто бачили у її
дворі, і могли пояснити, що позивач
доглядав померлу тільки з його слів.

Той факт, що позивач за власний рахунок
поховав ОСОБА_5 не може слугувати
беззаперечним і належним доказом його
позовних вимог, тому на рішення суду не
впливає.

Нових обставин та доказів, які б
свідчили про наявність між сторонами
усталених відносин, що притаманні
родині, позивачем апеляційному суду не
наведено та не надано.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи не приводять судову колегію до
висновку про порушення або неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які є підставами для скасування
або зміни оскаржуваного судового
рішення.

З урахуванням зазначеного,колегія
суддів вважає, що оскаржуване рішення
суду відповідає обставинам справи,
вимогам закону і підстав для його
скасування не має.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК
України,колегія суддів

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 - Маросіна Михайла
Олександровича - відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 22
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції.

Судді