22-ц/775/374/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 березня 2014 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області у складі :

Головуючого -
Баркової Л.Л.

Сорока Г.П.,
Гаврилової Г.Л.

При секретарі -
Макаровій О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_3, діючої в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті
особи - служба у справах дітей
Новоазовської районної державної
адміністрації Донецької області,
Новоазовська міська рада Донецької
області, комунальне підприємство
«Житкомсервіс» Новоазовської міської
ради, про визнання осіб такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Новоазовського районного суду
Донецької області від 12 червня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Новоазовського районного
суду Донецької області від 12 червня 2013
року у задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням,
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка
ОСОБА_3, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позов.

У відповідності з вимогами ст.305 п.2 ЦПК
України апеляційний суд розглядає
справу у відсутності відповідачів
ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, які належним
чином повідомлені про час і місце
розгляду справи та подали заяви про
розгляд справи без їх участі.
Представники Новоазовської міської
ради Донецької області та КП
«Житкомсервіс» в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним чином
за допомогою факсу (а.с. 253, 254, 256).

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення позивачки ОСОБА_3 та її
представника - ОСОБА_10, які підтримали
апеляційну скаргу, просили рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення
про задоволення позову, заперечення
відповідача ОСОБА_6, який просив
апеляційну скаргу відхилити,
представника третьої особи служба у
справах дітей Новоазовської районної
державної адміністрації Донецької
області Шелякіної І.Є., яка просила
вирішити її на розсуд суду, дослідивши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до положень статті 308
ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Вирішуючи справу та відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції дійшов до висновку про те,
що законних підстав для визнання
відповідачів такими, що втратили право
користування жилим приміщенням в
період з 21 січня 2011 року по 21 липня 2011
року не має, оскільки позивачкою не
доведено, що відповідачі не
користувались спірною жилою площею без
поважних причин, наданий позивачкою
акт від 22 квітня 2013 року на
підтвердження своїх доводів має
суперечливий характер.

Не погодитися з таким висновком
суду не можна, оскільки він відповідає
вимогам закону та матеріалам справи.

Звертаючись у лютому 2013 року до
суду з даним позовом, позивачка
посилалась на те, що оскільки за
останнім судовим рішенням їй було
відмовлено у задоволенні позову щодо
втрати відповідачами права
користування жилою площею в період з
21.07.2010 року до 21 січня 2011 року, але
останні без поважних причин
продовжують не проживати в спірній
квартирі та забезпечені іншим житлом,
у неї виникло право звернення до суду
на підставі ст.71,72 ЖК України, а тому
просила визнати їх такими, що втратили
право користування жилою площею в
період з 21.01.2011 року по 21.07. 2011 року.

Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору-
судом.

Відповідно до положень статті 60
ЦПК України кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення
у справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності із п.3 ст.61 ЦПК
України обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ,
у яких беруть участь ті самі особи, щодо
якої встановлено ці обставини.

Як встановлено попередніми
судовими рішеннями, вбачається зі
справи і не заперечується сторонами,
спірна трикімнатна квартира за
адресою: АДРЕСА_1 була надана в
користування сім'ї ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у
1982 році. У 1996 році у зв»язку із вступом
в шлюб їх сина ОСОБА_8, в квартиру
вселилась ОСОБА_3, де народились її
сини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом із
матір»ю.

У листопаді 2002 року ОСОБА_8 і ОСОБА_3
розірвали шлюб, у зв»язку з чим між
сторонами виникли неприязні стосунки
та спір щодо права користування та
володіння спірною квартирою, протягом
довгого часу є предметом розгляду в
судах різних інстанцій.

Рішенням апеляційного суду
Донецької області від 21 січня 2010 року
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3
до ОСОБА_8 і ОСОБА_9 про визнання такими,
що втратили право користування
квартирою АДРЕСА_1. За відповідачами
визнано право користування квартирою,
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вселені в квартиру, а
ОСОБА_3 зобов»язано не чинити їм
перешкоди у користуванні квартирою та
надати до неї вільний доступ.

Рішеннями Новоазовського
районного суду Донецької області від 17
лютого 2011 року та апеляційного суду
Донецької області від 06.02.2013 року, які
набрали законної сили, у задоволенні
позовів ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 такими, що втратили
право користування жилим приміщенням
також було відмовлено за
недоведеністю позовних вимог.

На підставі рішення
Новоазовського районного суду
Донецької області від 10.03. 2004 року, яким
встановлено порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, житловим органом
проведено її розподіл по особовому
рахунку НОМЕР_1 та відкрито два
особових рахунки : НОМЕР_1 на ОСОБА_6 та
НОМЕР_2 на ОСОБА_3, які існують до цього
часу, хоча за рішенням Новоазовського
районного суду від 19.04.2006 року була
визнана недійсною приватизація
спірної квартири. (а.с.187, 248-249)

При розгляді справи позивачка не
заперечувала, що відповідачі
сплачують весь час за особистим
рахунком комунальні послуги з
теплопостачання, газопостачання та за
обслуговування будинку і
прибудинкової території, що у двох
кімнатах, які закриті відповідачами до
цього часу, знаходяться їх особисті
речі та майно, останні не знімаються з
реєстрації та протягом кожних трьох
місяців навідуються до квартири, що
свідчить про збереження відповідачами
за собою права на житло.

Посилання позивачки на акт,
складений депутатом міської ради від
23.04.2013 року щодо факту проживання (не
проживання) відповідачів, який
складався на підставі пояснень
сусідів, має суперечливий характер, а
тому належним доказом на
підтвердження факту не проживання
відповідачів без поважних причин в
період з 21.01.2011 року по 21.07. 2011 року не
може бути. (а.с.93)

Більш того, позивачкою заявлено
вимоги про визнання відповідачів
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням в межах
шестимісячного строку після набрання
законної сили попереднього судового
рішення, тобто в період, за яким по
правилам ст.71 ЖК за відповідачами
зберігається спірне жиле приміщення.

З урахуванням наведеного
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції цілком об'єктивно зробив
висновок про те, що відповідачі у
зазначений позивачкою період не
втратили права користування жилою
площею в спірній квартирі і
обґрунтовано відмовив їй у задоволенні
позову.

Посилання позивачки та її
представника на те, що відповідачі
мають інше житло на висновки суду не
впливають, оскільки ці обставини вже
були предметом розгляду судових
інстанцій і визнані безпідставними
для застосування положень ст.71 ЖК
України.

Приведені в апеляційній скарзі
доводи висновків суду не спростовують,
вони зводяться до переоцінки доказів,
незгоди з висновками суду і не належать
до тих підстав з якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість
скасування або зміни оскаржуваного
рішення.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає що рішення суду
відповідає вимогам ст.ст. 10,60,61,212,213 ЦПК
України, ст.71,72 ЖК України, роз"ясненням
п.10 постанови Пленуму Верховного Суду
України №2 від 12 квітня 1985 року із
змінами, внесеними згідно постанов
Пленуму №2 від 10 березня 1989 року, №13 від
25 грудня 1992 року, №15 від 25 травня 1998
року „Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України" і підстав
для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И
Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Новоазовського районного
суду Донецької області від 12 червня 2013
року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня
проголошення, може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції.

Судді