Справа № 372/804/14ц
Головуючий у І інстанції Мора
О.М.Провадження № 22-ц/780/2498/14
Доповідач у 2 інстанції
Мережко М.В.Категорія 36
РІШЕННЯ

Іменем України

24 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Мережко М.В.,

Суддів: Воробйової Н.С., Данілова О.М.,

При секретарі: Франюк Т.В.

Розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 18 лютого 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до Копачівської
сільської ради Обухівського району
Київської області про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року позивач звернулася в
суд із зазначеним позовом.

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що
ОСОБА_3, її мати, 05 березня 2001 року, за
життя, склала заповіт на все належне їй
майно на ім'я дочки - ОСОБА_2, сина -
ОСОБА_4

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заповіт ОСОБА_3 не змінювала та не
скасовувала.

Батько позивача - ОСОБА_5, подарував
ОСОБА_2 29 грудня 2003 року будинок з
надвірними побудовами за адресою:
АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася
спадщина на спадкове майно, яке
складається із земельної ділянки
розміром 2,428 га, що розташована на
території Копачівської сільської ради,
цільове призначення «для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва».

ОСОБА_3, мати позивача, дружина ОСОБА_5,
померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_3 спадщину після смерті ОСОБА_5 не
встигла оформити, але фактично
проживаючи разом із спадкодавцем
прийняла спадщину.

Позивач ОСОБА_2, постійно проживаючи із
батьком - ОСОБА_5 і матір'ю ОСОБА_3 у
будинку, який батьки будували разом,
вважала, що вона фактично прийняла
спадщину. Про відмову від спадщини ні
мати ні вона не заявляли, заяву до
нотаріальної контори протягом шести
місяців про прийняття спадщини не
подавали.

Маючи намір оформити спадщину, позивач
ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної
контори, однак їй було відмовлено у
прийнятті заяви у зв'язку із пропуском
строку подачі заяви.

Інших спадкоємців ні за законом, ні за
заповітом, після смерті батьків не
лишилося.

Позивач просила вважати причину
пропуску строку для прийняття спадщини
поважними, визначити їй додатковий
строк для подачі заяви про прийняття
спадщини.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 18 лютого 2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивач ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати, посилаючись на порушення
норм матеріального і процесуального
права, постановити нове рішенням, яким
позов задовольнити. В апеляційній
скарзі зазначала, що суд не взяв до
уваги, що вона є єдиним спадкоємцем
після смерті матері ОСОБА_3, фактично
прийняла спадщину, проживаючи разом із
спадкодавцем, хоч і місце реєстрації у
неї інше, від спадщини вона не
відмовлялась.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову, виходив із того, що
причини пропуску строку подачі заяви
до нотаріальної контори не є поважними.

Однак такі висновки суду не
відповідають обставинам справи, не
ґрунтуються на вимогах закону.

ОСОБА_3, мати позивача, 05 березня 2001
року, за життя, склала заповіт на все
належне їй майно на ім'я дочки - ОСОБА_2,
сина - ОСОБА_4 ( а.с. 6).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 11).

Заповіт ОСОБА_3 не змінювала та не
скасовувала.

Батько позивача - ОСОБА_5, подарував
ОСОБА_2 29 грудня 2003 року будинок з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 16-17).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 12).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася
спадщина на спадкове майно, яке
складається із земельної ділянки
розміром 2,428 га, що розташована на
території Копачівської сільської ради,
цільове призначення «для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва». ( а.с. 13).

ОСОБА_3, мати позивача, дружина ОСОБА_5,
померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с. 10).

ОСОБА_3 спадщину після смерті ОСОБА_5 не
встигла оформити, але фактично
проживаючи разом із спадкодавцем
прийняла спадщину.

Позивач, постійно проживаючи із
батьком ОСОБА_5 і матір'ю ОСОБА_3 у
будинку, який батьки будували разом, і
який на час смерті обох батьків був
власністю позивача ОСОБА_2, вважала, що
і вона її мати фактично прийняли
спадщину. Про відмову від спадщини вона
не заявляла, заяву до нотаріальної
контори протягом шести місяців про
прийняття спадщини не подавала.

Маючи намір оформити спадщину, позивач
ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної
контори, однак їй було відмовлено у
прийнятті заяви у зв'язку із пропуском
строку подачі заяви.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач
є єдиним спадкоємцем.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування» особа, яка не прийняла
спадщину в установлений законом строк,
може звернутися до суду з позовною
заявою про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини
відповідно до частини третьої статті
1272 ЦК України. Зазначене положення
застосовується до спадкоємців, в яких
право на спадкування виникло з
набранням чинності зазначеним
Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій
справі у разі відсутності письмової
згоди спадкоємців, які прийняли
спадщину (частина друга статті 1272 ЦК
України), а також за відсутності інших
спадкоємців, які могли б дати письмову
згоду на подання заяви до нотаріальної
контори про прийняття спадщини.
Відповідачами у такій справі є
спадкоємці, які прийняли спадщину. При
відсутності інших спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти
наявність або відсутність спадкової
справи стосовно спадкодавця у
державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини, наявність у
матеріалах справи обґрунтованої
постанови про відмову нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема
відмови у видачі свідоцтва про право на
спадщину. За наявності у спадковій
справі заяви спадкоємця про відмову
від права на спадщину його вимоги про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини задоволенню не
підлягають.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий
строк для подання заяви про прийняття
спадщини, суд не повинен вирішувати
питання про визнання за ним права на
спадщину. Спадкоємець після визначення
йому додаткового строку для прийняття
спадщини має право прийняти спадщину в
порядку, установленому статтею 1269 ЦК
України, звернувшись в нотаріальну
контору, після чого вважається таким,
що прийняв спадщину.

Повторне визначення судом додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини одним і тим же спадкоємцем
законодавством не передбачено.

Вирішуючи питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

У резолютивній частині рішення суд
повинен вказати відповідно певний
період часу з моменту набрання судовим
рішенням законної сили, протягом якого
спадкоємець може подати заяву про
прийняття спадщини, а не конкретну
календарну дату, до якої спадкоємець
може подати заяву про прийняття
спадщини. Додатковий строк, достатній
для подання заяви про прийняття
спадщини, не може перевищувати
шестимісячного строку, встановленого
статтею 1270 ЦК України для прийняття
спадщини.

У разі коли після спливу строку для
прийняття спадщини та розподілу її між
спадкоємцями спадщину прийняли інші
спадкоємці (стаття 1272 ЦК України), такі
спадкоємці мають право вимагати
передання їм частки в натурі шляхом
перерозподілу майна, яке збереглося,
або сплати грошової компенсації. При
переході за цих обставин спадкового
майна як відумерлої спадщини до
територіальної громади такий
спадкоємець має право вимагати його
передання в натурі, а у разі його
продажу має право на грошову
компенсацію на підставі статті 1280 ЦК
України.

На підставі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як підставу
своїх вимог і заперечень.

Як видно з матеріалів справи позивач
надала суду докази щодо поважності
причин пропуску шестимісячного строку.
Як видно із матеріалів справи, і ОСОБА_3
і ОСОБА_2 проживали разом за адресою:
АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
позові, зазначав, що позивач
зареєстрована за іншою адресою, разом з
тим не звернув уваги, що ОСОБА_2 є
власником будинку із 30 липня 2004 року, в
якому фактично проживали її батьки і
вона разом з ними, а відтак позивач
фактично прийняла спадщину після
померлої ОСОБА_3, а та в свою чергу після
смерті ОСОБА_5

За змістом ст. 1272 ЦК України,
спадкоємець, який пропустив строк для
прийняття спадщини, може звернутися до
суду з позовом про визначення йому
додаткового строку для прийняття
спадщини, достатнього для подання
такої заяви.

Поважними причинами слід вважати такі
причини, які з огляду на моральні норми
суспільства виправдовують поведінку
спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму
Верховного Суд України «Про судову
практику у справах про спадкування» N 7
від 30.05.2008 року у резолютивній частині
рішення суд повинен вказати відповідно
певний період часу з моменту набрання
судовим рішенням законної сили,
протягом якого спадкоємець може подати
заяву про прийняття спадщини, а не
конкретну календарну дату, до якої
спадкоємець може подати заяву про
прийняття спадщини. Додатковий строк,
достатній для подання заяви про
прийняття спадщини, не може
перевищувати шестимісячного строку,
встановленого статтею 1270 ЦК України
для прийняття спадщини.

За таких обставин, враховуючи, що строк
пропущений позивачем для звернення до
нотаріальної контори з поважних
причин, колегія суддів вважає, що
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 - 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 18 лютого 2014 року -
скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Копачівської сільської
ради Обухівського району Київської
області про визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_2 додатковий строк два
місяці з дня набрання рішенням
законної сили для подачі до
Обухівської районної державної
нотаріальної контори Київської
області заяви про прийняття спадщини
після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене протягом двадцяти днів у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: