Справа № 577/2001/14-ц
Провадження № 2-к/577/1/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2014 р.

Конотопський міськрайонний суд у
складі:

судді Лебедько М.М.,

при секретарі Довгополій
Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Конотопі справу за
клопотанням ОСОБА_1 про надання дозволу
на визнання та виконання на території
України рішення мирового судді судової
дільниці № 223 Рузького судового району
Московської області Російської
Федерації від 01.06.2011р. про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на
утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням мирового судді судової
дільниці № 223 Рузького судового району
Московської області Російської
Федерації від 01.06.2011року позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на
утримання дитини - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4
частини зі всіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з 06.05.2011року і до
його повноліття.

ОСОБА_1 звернулась до суду зі вказаним
вище клопотанням, посилаючись на те, що
боржник проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що клопотання підлягає
залишенню без розгляду, виходячи з
наступного.

Судом, встановлені обставини, які
свідчать про недодержання вимог,
передбачених Главою 1 розділу VIII ЦПК
України, які перешкоджають призначенню
даного клопотання до судового розгляду
та дають підстави для залишення такого
без розгляду із поверненням разом з
документами, що додані до нього, особі,
що його надала.

Відповідно до ст. 390 ЦПК України,
рішення іноземного суду (суду
іноземної держави; інших компетентних
органів іноземних держав, до
компетенції яких належить розгляд
цивільних чи господарських справ;
іноземних чи міжнародних арбітражів)
визнаються та виконуються в Україні,
якщо їх визнання та виконання
передбачено міжнародним договором,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або за
принципом взаємності.

Згідно ст. 9 Конституції України
міжнародні договори, згоду на
обов'язковість яких надано Верховною
Радою України, входять до
національного законодавства України.

Відповідно до Закону від 10 грудня 1991 р.
"Про дію міжнародних договорів на
території України" такі договори
застосовуються в Україні в порядку,
передбаченому для норм цього
законодавства.

Чинним законодавством (ст.394 ЦПК
України) передбачено, що клопотання про
надання дозволу на примусове виконання
рішення іноземного суду подається у
письмовій формі і повинно містити: ім'я
(найменування) особи, що подає
клопотання, зазначення її місця
проживання (перебування) або
місцезнаходження; ім'я (найменування)
боржника, зазначення його місця
проживання (перебування), його
місцезнаходження чи місцезнаходження
його майна в Україні; мотиви подання
клопотання. До клопотання про надання
дозволу на примусове виконання рішення
іноземного суду додаються документи,
передбачені міжнародними договорами,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Згідно ст.ст. 53,54 Конвенції про правову
допомогу і правові відносини у
цивільних, сімейних та кримінальних
справах, укладена державами-членами
Співдружності Незалежних Держав у
м.Мінську 22 січня 1993 року (далі -
мінська Конвенція) яка ратифікована
Законом № 240/94 - ВР від 10.11.1994 р.,
договірні Сторони домовились про те, що
клопотання про дозвіл примусового
виконання рішення подається в
компетентний суд Договірної Сторони,
де рішення підлягає виконанню. Воно
може бути подано й у суд, що виніс
рішення в справі в першій інстанції.
Цей суд направляє клопотання судові,
компетентному винести рішення по
клопотанню. До клопотання додаються: а)
рішення або його засвідчена копія, а
також офіційний документ про те, що
рішення набуло законної сили і
підлягає виконанню або про те, що воно
підлягає виконанню до набуття законної
сили, якщо це не випливає із самого
рішення; б) документ, з якого випливає,
що сторона, проти якої було винесене
рішення, що не прийняла участі в
процесі, була в належному порядку і
вчасно викликана в суд, а у випадку її
процесуальної недієздатності була
належним чином представлена; в)
документ, що підтверджує часткове
виконання рішення на момент його
пересилання; г) документ, що
підтверджує угоду сторін, по справах
договірної підсудності.

Однак клопотання подане ОСОБА_1 про
надання дозволу на примусове виконання
вказаного вище рішення не відповідає
вимогам ст. 394 ЦПК України та п. (б) ст. 53
Конвенції про правову допомогу і
правові відносини у цивільних,
сімейних та кримінальних справах,
укладена державами-членами
Співдружності Незалежних Держав у
м.Мінську 22 січня 1993р.

Так, один примірник клопотання не
містить: ім'я (найменування) особи, що
подає клопотання, зазначення її місця
проживання (перебування) або
місцезнаходження, а інший - місця
проживання (перебування) або
місцезнаходження ОСОБА_1

У відповідності до ч. 4 ст. 394 ЦПК
України, суд встановивши, що
клопотання і документи, що додаються до
нього, не оформлено відповідно до
вимог, передбачених цією статтею, або
до клопотання не додано всі перелічені
документи, залишає його без розгляду та
повертає клопотання разом з
документами, що додані до нього, особі,
що його подала.

Керуючись ст. ст. 390-394 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Клопотання ОСОБА_1 про надання
дозволу на визнання та виконання на
території України рішення мирового
судді судової дільниці № 223 Рузького
судового району Московської області
Російської Федерації від 01.06.2011р. про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини залишити без розгляду та
повернути його разом з документами, що
додані до нього, ОСОБА_1.

Після усунення умов, що були підставою
для залишення заяви без розгляду,
заявник має право звернутися до суду
повторно.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Сумської області
шляхом подачі апеляційної скарги до
Конотопського міськрайонного суду
протягом 5 днів з дня її проголошення, а
особами які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні,
протягом 5 днів з дня отримання її
копіїї.

СуддяМ. М. Лебедько