АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 214/9073/13-ц 22-ц/774/1037/К/14
Справа № 214/9073/13-ц
Головуючий в 1 інстанції
Провадження № 22-ц/774/1037/К/14
Доповідач - Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

Іменем України

23 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Зубакової В.П., Соколан
Н.О.

при секретарі - Бевзі М.О.

за участі - позивача ОСОБА_2,
позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,
представника третьої особи Нетупської
Альони Віталіївни,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Кривому Розі
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 25
березня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2, яка діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, третя особа -
виконавчий комітет Саксаганської
районної в місті ради як орган опіки та
піклування, про встановлення порядку
користування житлом, усунення перешкод
в користуванні власністю,
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2013 року ОСОБА_2, діючи в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3.
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4
про встановлення порядку користування
житлом та усунення перешкод в
користуванні власністю, в якому
просила встановити порядок спільного
користування квартирою, розташованою
за адресою: АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_3
житлову кімнату розміром 17,4 кв.м, та
ОСОБА_4, житлову кімнату розміром 10,6
кв.м; кухню, коридор, ванну кімнату та
підсобні приміщення квартири залишити
у спільному користуванні
співвласників квартири; зобов'язати
відповідача не чинити перешкод у
здійсненні права користування
виділеною позивачу кімнатою та
допоміжними приміщеннями квартири;
стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.; а
також судові витрати по справі в
розмірі 230,00грн. та державне мито в
розмірі 30,00 грн. В обґрунтування позову
ОСОБА_2 зазначила, що за рішенням
Саксаганського районного суду м.
Кривого Рогу від 21.02.2007 року вона є
опікуном ОСОБА_3, якому на підставі
свідоцтва про право на спадщину
належить 1/2 частина квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Інша
1/2 частина квартири належить ОСОБА_4
Відповідач постійно чинить перешкоди у
доступі позивача до належного йому
нерухомого майна у зв'язку з чим було
подано до суду даний позов. Крім того,
позивачка зазначила, що своїми діями
відповідач завдав ОСОБА_3 моральної
шкоди, яку останній оцінює в розмірі
5000,00 грн.

Рішенням Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 25 березня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_2, яка діє в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3
задоволено частково. Встановлено
порядок користування квартирою,
розташованою за адресою: АДРЕСА_1,
виділено в користування ОСОБА_3 житлову
кімнату розміром 17,4 кв.м в особисте
користування ОСОБА_4 житлову кімнату
розміром 10.6 кв.м, кухню, коридор, ванну
кімнату та підсобні приміщення
квартири залишено у спільному
користуванні. Зобов'язано ОСОБА_4 не
чинити перешкод ОСОБА_3 в користуванні
квартирою, розташованою за адресою:
АДРЕСА_1. В задоволенні вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про відшкодування моральної
шкоди відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2230 грн. в рахунок
відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просив
рішення суду скасувати в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_2,
діючої в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_3, щодо встановлення порядку
користування житлом, усунення перешкод
в користуванні власністю та ухвалити в
цій частині нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні вимоги
та встановлюючи порядок користування
спірною квартирою, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачеві
належить 1/2 частина вказаної квартири.
Відповідачеві - 1/3 частина вказаної
квартири, при цьому він також має право
на 1/6 частину даної квартири, яке він не
оформив у встановленому порядку.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право
на спадщину за законом від 14.12.2012 (а.с.8)
належить 1/2 частина квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України у разі недоведеності обставин,
що мають значення для справи, які суд
вважав встановленими рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення, або зміни
рішення.

Так, суд першої інстанції вважав
доведеним той факт, що відповідачеві
належить 1/3 частина зазначеної
квартири, однак колегія суддів не
погоджується з таким висновком суду,
оскільки в матеріалах справи відсутні
докази цього факту. Більш того, в
матеріалах справи є постанова
нотаріуса про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 13.12.2013 року (а.с.23),
з якої вбачається, що нотаріусом лише
пропонується звернутись до суду для
визнання за ним права власності на 1/6
частину квартири в порядку спадкування
за законом та на 1/3 частину квартири як
за її власником. Так, нотаріус
мотивував свою постанову тим, що
відсутній правовстановлюючий документ
на квартиру.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Так, з позовної заяви не вбачається
спору про право, оскільки позивачка не
ставить питання про вселення та не
зазначає, якими саме діями відповідача
порушено права неповнолітнього ОСОБА_3
у зв'язку з чим колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення частини
позовних вимог щодо встановлення
порядку користування житловим
приміщенням.

Між тим, в судовому засіданні було
надано пояснення сторонами по справі, з
яких стало відомо, що неповнолітній
ОСОБА_3 не має доступу до належної йому
на праві власності частини квартири. У
зв'язку з чим колегія суддів
погоджується з висновком суду щодо
необхідності зобов'язати відповідача
усунути перешкоди в користуванні
власністю ОСОБА_3

У відповідності ст. 383 ЦК України
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог щодо стягнення з відповідача на
користь ОСОБА_3 моральної шкоди, суд
виходив з недоведеності позовних вимог
в цій частині. Колегія суддів
погоджується з таким висновком суду з
наступних підстав.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Так, доказів на
підтвердження факту завдання
будь-якими діями відповідача моральної
шкоди неповнолітньому ОСОБА_3, ОСОБА_2
надано не було. Підстави для звільнення
від доказування, передбачені, ст. 61 ЦПК
України відсутні.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
- скасуванню в частині задоволення
позовних вимог про встановлення
порядку користування житловим
приміщенням, з ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду
м. Кривого Рогу від 25 березня 2014 року
скасувати в частині встановлення
порядку користування квартирою,
розташованою за адресою: АДРЕСА_1 та
ухвалити в цій частині нове рішення про
відмову в задоволенні цієї частини
позовних вимог.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене у касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з дня набрання ним законної сили

Головуючий:

Судді: