Справа № 404/7147/13-ц
Номер провадження 2/404/35/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року Кіровський районний
суд м. Кіровограда в складі :

головуючої судді -
Панфілової А.В.

при секретарі - Палій
М. М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 треті особи
Управління державної міграційної
служби в м. Кіровограді та ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням, -

В С Т А
Н О В И В :

Позивач звернулася з позовом до
відповідача про визнання особи такою,
що втратила право на користування
житловим приміщенням в будинку
АДРЕСА_2.

В обгрунтування позову
зазначено, що їй належить на праві
власності будинок АДРЕСА_2, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину та довідкою КООБТ1 від
15.07.2013 року. В даному будинку з 10.06.1992
року прописаний її син ОСОБА_3, а після
реєстрації його шлюбу з ОСОБА_2
зареєстрована як невістка з 17.08.1994
року . Однак, після реєстрації шлюбу
13.11.1993 року син з дружиною ОСОБА_2
переїхали проживати в АДРЕСА_1, який
належить сину ОСОБА_3 Даний будинок
розташований по сусідству з її
будинком, де вони проживають до цього
часу з двома дітьми: донькою ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2 і сином ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_3. Вказані обставини
підтверджуються довідкою квартального
комітету №14 від 11.07.2013 року і актом від
26.07.2013 року. Той факт, що колишня
невістка ОСОБА_2 не проживає в її
будинку і її особистих речей в будинку
не має, також підтверджується актом
обстеження будинку від 25.07.2013 року,
складеного комісією з участю голови
квартального комітету №14 м.
Кіровограда.

16.05.2013 року шлюб між сином ОСОБА_3 і
ОСОБА_2 був розірваний. В даний час між
позивачем та ОСОБА_2 склались
неприязні стосунки, в зв'язку з чим
просила її знятись з реєстрації
належного їй будинку, однак ОСОБА_2
категорично не бажає цього робити.
Більше 19 років ОСОБА_2 з сім'єю постійно
проживає АДРЕСА_1, мають свій будинок,
земельну ділянку, сплачують за будинок
комунальні послуги. Позивач сама
сплачує комунальні послуги по
утриманню свого будинку, ОСОБА_2 не
надає матеріальної допомоги по оплаті,
а тому змушена звернутися до суду з
позовом про визнання її такою, що
втратила право користування
житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач та її
представник позов підтримали
повністю, зазначили, що відповідач є
бувшою невісткою, має можливість
зареєструватися та проживати у
квартирі своєї матері чи рідного
брата.

В судовому засіданні відповідач
позовні вимоги не визнала, в
обґрунтування заперечень проти
позову зазначила, що за три роки до
одруження з сином позивача - ОСОБА_3
почала проживати у його матері. Після
реєстрації шлюбу перебралися разом з
чоловіком до будинку АДРЕСА_1, що
знаходиться на тій же земельній
ділянці, будинок не введено в
експлуатацію, домоволодіння по
АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 мають спільне
загородження , не відмежовані один від
одного і мають спільний вхід, спільну
стежку та спільний туалет.
Вищевикладені обставини
підтверджуються актом квартального
комітету №14 від 16.10.2013 року.

Представник відповідача в
судовому засіданні зазначив, що позов
задоволенню не підлягає, оскільки
дані два будинки знаходяться на
території одного домоволодіння,
будинок по провул . Гранітному не
зданий в експлуатацію, тому в ньому і
на даний час не зареєстровані син
позивача та члени його сім»ї, які в
ньому проживають, проживати у матері
чи брата у відповідача не має
можливості, як і бути там
зареєстрованою, визнання особи такою,
що втратила право на користування
житлом в даному випадку не
відповідає вимогам ст. 405 ЦПК України.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому
засіданні зазначив, що проживають
спільно з відповідачем в одному
будинку разом з дітьми , в т.ч. і після
розірвання шлюбу, при цьому шлюбні
відносини не підтримують, вважає, що
позов підлягає задоволенню, оскільки
вважає, що відповідач як колишня
дружина не має права бути
зареєстрованою у будинку його
матері, і має виїхати з будинку по
АДРЕСА_1 , оскільки в даному будинку
вона не може бути зареєстрованою,
так як він не зданий в експлуатацію.

Представник третьої особи
Управління Державної міграційної
служби в судове засідання не
з»явився, належним чином
рекомендованим листом повідомлено
про час і місце розгляду справи,
поважні причини неявки суду не
повідомлено.

Судом встановлено наступні
факти.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину від 14.01.1987 року ОСОБА_1 є
власником будинку АДРЕСА_2, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину та довідкою КООБТ1 від
15.07.2013 року (а. с. 4-5).

В даному будинку зареєстровані
позивач, її син, відповідач та їх
двоє дітей донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 і
син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджуються довідкою квартального
комітету №14 від 11.07.2013 року і актом від
26.07.2013 року.

Після реєстрації шлюбу в 1993 році син з
дружиною ОСОБА_2 та дітьми перебралися
проживати в АДРЕСА_1, який розташований
по сусідству з будинком позивача.

16.05.2013 року шлюб між сином ОСОБА_3 і
ОСОБА_2 був розірваний, що
підтверджується копією рішення
Кіровського районного суду м.
Кіровограда (а. с. 9).

17.07.97 року Україна ратифікувала римську
Конвенцію про захист прав і основних
свобод людини 1950 року, відповідно до п.1
ст.8 якої встановлено, що кожна людина
має право на повагу до її житла. Цим
правом закріплена недоторканність
житла, яка проголошена також ст.30
Конституції України. Відповідно до
цього ніхто не може перешкоджати особі
у законному володінні, користуванні чи
розпорядженні своїм майном, а будь-які
порушення цих повноважень захищаються
у встановленому законом порядку.
Зокрема глава 23 Цивільного Кодексу
України встановлює, що громадянин, який
став власником житла, має право
розпоряджатися ним на свій розсуд.

Відповідно до ст.. 7 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні»- зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем
проживання особи, остаточного
рішення суду.

Згідно ст.405 ЦК України, а саме ч. 2 член
сім»ї власника житла втрачає право
на користування житлом, у разі
відсутності члена сім»ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла.

При винесенні рішення, суд керується
ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом
справ в межах заявлених вимог та на
підставі доказів, наданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, свідків
, оцінивши докази в їх сукупності , суд
дійшов висновку щодо відмови в
задоволенні позову повністю,
оскільки відсутні підстави для
визнання особи такою , що втратила
право на користування житлом. Як на
час перебування у шлюбі так і на
даний час відповідач проживає з
бувшим чоловіком та дітьми в АДРЕСА_1
, який в експлуатацію на даний час
не зданий , хоча і мається окремий
вхід до даного будинку, що також
стверджували і всі свідки в судовому
засіданні, земельна ділянка належна
позивачу ( а.с. 152) була розділена
відповідно до копій Державних актів
на дві земельні ділянки ( а.с. 160,161),
які і на даний час належать також
позивачу і використовуються як одна
земельна ділянка на якій знаходяться
два будинки , з господарськими
прибудовами, що знаходяться в
спільному користуванні. Право
власності на будинок АДРЕСА_1 за
сином позивача не зареєстровано, бо
він не зданий в експлуатацію , таким
чином спростовується зазначення
позивача , що даний будинок належить
її сину.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
за даних обставин, позов про
визнання особи такою, що втратила
право на користування житлом не
підлягає задоволенню, оскільки між
сторонами є діючі домовленості про
користування житлом, яке є, і на даний
час , одним домоволодінням ,
відповідач не має можливості
зареєструватися у будинку АДРЕСА_1 до
здачі будинку в експлуатацію.

Зазначення позивача , що відповідач є
бувшою невісткою, має можливість
зареєструватися та проживати у
квартирі своєї матері чи рідного
брата не грунтується на законі, позов
є безпідставним та необгрунтованим і
задоволенню не підлягає.

Згідно ст.88 ЦПК України, суд, судові
витрати залишає по їх фактичному
понесенню сторонами.

Керуючись ст. 7 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ст. 405 ЦК
України, ст. ст. 11, 88, 212-218 ЦПК
України,суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
треті особи Управління державної
міграційної служби в м. Кіровограді
та ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування
житловим приміщенням відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Кіровоградської області через
Кіровський районний суд м.
Кіровограда шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня
проголошення рішення .

Суддя Кіровського
А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда