Справа №591/8094/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Прокудіна Н. Г.Номер
провадження 22-ц/788/718/14 Суддя-доповідач -
Дубровна В. В. Категорія - 56
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Криворотенка В. І., Сибільової
Л. О.,

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк»

на рішення Зарічного районного
суду м.Суми від 04 березня 2014 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до Відділу державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції, ОСОБА_3, треті
особи: Публічне акціонерне товариство
«ВіЕйБі Банк», Публічне акціонерне
товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,
Публічне акціонерне товариство
«ПроКредит Банк», Публічне акціонерне
товариство «Брокбізнесбанк», Кредитна
спілка «Сумська кредитна компанія
«Віта», Публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк», Публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк «Надра»,

про зняття арешту із заставного майна,

в с т а н о в и л
а:

Звертаючись до суду із зазначеним
позовом 16 вересня 2013 року, ПАТ КБ
«ПриватБанк» просив зобов'язати відділ
ДВС СМУЮ зняти арешт із заставленого
майна ПАТ КБ «ПриватБанк » - автомобіля
(марки AUDI, модель: А4, рік випуску: 1995, тип
ТЗ: легковий автомобіль (от 2000 до 3000
см.куб.), № кузова/шасі: НОМЕР_2,
реєстраційний номер: НОМЕР_1), що
належить на праві власності ОСОБА_3,
накладений постановою державного
виконавця про відкриття провадження
№16499795 від 02 грудня 2009 року; постановою
про відкриття виконавчого провадження
№18613026 від 01 квітня 2010 року; постановою
про відкриття виконавчого провадження
№ 19361741 від 17 травня 2010 року; постановою
про арешт майна боржника ВП №26557665 від 18
травня 2011 року; постановою про арешт
майна боржника ВП №32854461 від 24 травня 2012
року.

Свої вимоги мотивував тим, що 24 березня
2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_3 укладений кредитний договір №
SUH2AE00000103, відповідно до умов якого
позивач надав останній кредитні кошти
в розмірі 19 272,02 доларів США. В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором сторони уклали
договір застави автотранспорту
№SUH2AE00000103 від 24 березня 2008 року за яким
ОСОБА_3 передала в заставу позивачу
автомобіль марки AUDI, модель: А4, рік
випуску: 1995, тип ТЗ: легковий автомобіль
(от 2000 до 3000 см.куб.), №кузова/шасі:
НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_1).
Згідно витягу з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна № 41129100 від 03
липня 2013 року, стало відомо, що на
вищезазначений транспортний засіб
Відділом ДВС Сумського МУЮ накладений
арешт, а саме: - постановою про
відкриття виконавчого провадження №
16499795 від 02 грудня 2009 року, та
зареєстровано 27 січня 2010 року (запис 2);
постановою про відкриття виконавчого
провадження № 18613026 від 01 квітня 2010
року, зареєстровано 27 квітня 2010 року
(запис 3); постановою про відкриття
виконавчого провадження № 19361741 від 17
травня 2010 року, зареєстровано 04 червня
2010 року (запис 4); постановою про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження ВП №26557665 від 18
травня 2011 року (запис 5); - постановою про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження ВП № 32854461
від 24 травня 2012 року (запис 6). Станом на
06 вересня 2013 року заборгованість
ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «ПриватБанк»
складає 48 322,78 доларів США, що значно
перевищує вартість предмету застави.
Вважав, що оскільки право застави у ПАТ
КБ «ПриватБанк» виникло 24 березня 2008
року, а постанови про накладення арешту
винесені пізніше, то відповідач
повинен зняти арешт зі спірного
заставного автомобіля.

Рішенням Зарічного районного суду
м.Суми від 04 березня 2014 року в
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
рішення місцевого суду та ухвалити
нове, по суті позовних вимог. Вважає, що
Банк, як заставодержатель за договором
застави, укладеним з ОСОБА_3, має
пріоритет на обтяжене спірне майно
перед іншими обтяжувачами, арешт
автомобіля перешкоджає Банку, як
заставодержателю, скористатися своїми
правами, як передбаченими нормами
чинного законодавства, так і
передбаченими умовами договору
застави щодо реалізації заставного
майна та отримання задоволення своїх
вимог до позичальника за кредитним
договором.Вважає, не має жодної
підстави, визначеної ч.3 ст. 54 Закону
України «Про виконавче провадження»,
щодо звернення стягнення на заставне
майно для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Відділу ДВС СМУЮ -
Кошеленко В.В., яка проти скарги
заперечує, дослідивши матеріали справи
та перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду- скасуванню
з постановленням нового рішення з
наступних підстав.

Вирішуючи спір та відмовляючи ПАТ КБ
«ПриватБанк» у задоволенні позову, суд
першої інстанції послався на
відсутність підстав для його
задоволення, оскільки позивачем не
доведено того факту, що накладеним
постановою державного виконавця
арештом на спірний транспортний засіб
порушені права та охоронювані законом
інтереси позивача.

З таким висновком суду колегія суддів
погодитись не може.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, ст.3
ЦПК України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ст.572 ЦК України, яка
кореспондується зі ст.1 Закону України
«Про заставу», в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Положеннями ст.16 Закону України «Про
заставу» передбачено, що право застави
виникає з моменту укладення договору
застави, а в разі, коли договір підлягає
нотаріальному посвідченню - з моменту
нотаріального посвідчення цього
договору. Якщо предмет застави
відповідно до закону чи договору
повинен знаходитись у
заставодержателя, право застави
виникає в момент передачі йому
предмета застави. Якщо таку передачу
було здійснено до укладення договору, -
то з моменту його укладення.

Реєстрація застави не
пов'язується з моментом виникнення
права застави та не впливає на чинність
договору застави.

За змістом ст.19 Закону України «Про
заставу» за рахунок заставленого майна
заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначається на момент
фактичного задоволення, включаючи
проценти, відшкодування збитків,
завданих прострочкою виконання (а у
випадках, передбачених законом чи
договором, - неустойку), необхідні
витрати на утримання заставленого
майна, а також витрати на здійснення
забезпеченої заставою вимоги, якщо
інше не передбачено договором застави.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» обтяжувач
(продавець) рухомих речей, які є
предметом купівлі-продажу в кредит з
відстроченням або розстроченням
платежу, набуває пріоритет з моменту
реєстрації відповідного обтяження.
Такий пріоритет є вищим за інші
обтяження майна боржника, встановлені
на користь інших обтяжувачів, навіть
якщо такі обтяження були зареєстровані
раніше.

Частинами1, 6 ст.20 Закону України «Про
заставу» передбачено, що
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано, якщо
інше не передбачено законом чи
договором.

Звернення стягнення на заставлене
майно здійснюється за рішенням суду
або третейського суду, на підставі
виконавчого напису нотаріуса, якщо
інше не передбачене законом або
договором застави. Звернення стягнення
на заставлене майно державного
підприємства (підприємства, не менше
п'ятдесяти відсотків акцій (часток,
паїв) якого є у державній власності)
здійснюється за рішенням суду.

Згідно ст. 54 Закону України «Про
виконавче провадження» для
задоволення вимог стягувачів, які
не є заставодержателями, стягнення
на заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів;
якщо вартість предмета застави
перевищує розмір заборгованості
боржника заставодержателю.

Про звернення стягнення на
заставлене майно для задоволення
вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення
арешту на майно або якщо йому стало
відомо, що арештоване майно боржника
перебуває в заставі, та

роз'яснює заставодержателю право на
звернення до суду з позовом про зняття
арешту із

заставленого майна.

Реалізація заставленого майна
здійснюється в порядку, встановленому
цим Законом.

За рахунок коштів, що надійшли від
реалізації заставленого майна,
здійснюються утримання, передбачені
статтею 43 цього Закону, після чого
кошти використовуються для
задоволення вимог заставодержателя. У
разі якщо заставодержатель не є
стягувачем у

виконавчому провадженні, йому
виплачуються кошти після належного
підтвердження права на заставлене
майно. У разі задоволення в повному
обсязі вимог заставодержателя
залишок коштів використовується для
задоволення вимог інших

стягувачів у порядку, встановленому
цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом, 24 березня 2008 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3
укладений кредитний договір №SUH2AE00000103,
згідно з яким позивач надав останній
кредит в розмірі 19 272,02 доларів США.

Того ж дня, 24 березня 2008 року в
забезпечення виконання зобов'язань за
вищевказаним кредитним договором
позивач та ОСОБА_3 уклали договір
застави автотранспорту № SUH2AE00000103,
відповідно до умов якого ОСОБА_3
передала у заставу позивачу автомобіль
(марки AUDI, модель А4, рік випуску 1995, тип
ТЗ легковий автомобіль (от 2000 до 3000
см.куб.), № кузова/шасіНОМЕР_2,
реєстраційний номер: НОМЕР_1) (а.с.6-16).

Застава рухомого майна була
зареєстрована у державному реєстрі
обтяжень рухомого майна 28 березня 2008
року, а інші обтяження (арешт цього ж
рухомого майна за іншими виконавчими
провадженнями) були зареєстровані
пізніше, у 2010 - 2012 роках (а.с.21-26).

Рішенням Зарічного районного суду
м.Суми від 26 липня 2010 року у справі за
позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3
про звернення стягнення на предмет
застави та за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про
визнання недійсним договору про
надання кредиту, позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволений. Звернуте
стягнення на автомобіль AUDI А4, тип-
легковий седан, 1995 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить ОСОБА_3 шляхом
безпосереднього продажу конкретному
покупцю з правом укладання договору
купівлі-продажу від імені ПАТ КБ
«ПриватБанк», зі зняттям вказаного
автомобіля з обліку в органах ДАЇ
України, а також наданням ПриватБанку
всіх повноважень, необхідних для
здійснення продажу в рахунок погашення
заборгованості за кредитно-заставним
договором №SUH2AE00000103 від 24 березня 2008
року в сумі 18 057,33 доларів США, що в
гривневому еквіваленті по курсу НБУ
складає 144 480,31 грн. Вирішене питання
судових витрат. У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено
за необґрунтованістю (а.с.66,67).

Згідно витягу з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна № 41129100 від 03
липня 2013 року, на вищевказаний спірний
транспортний засіб Відділом ДВС
Сумського МУЮ накладений арешт , а саме:

- постановою про відкриття виконавчого
провадження № 16499795 від 02 грудня 2009 року
та зареєстровано 27 січня 2010 року (запис
2);

- постановою про відкриття виконавчого
провадження № 18613026 від 01 квітня 2010
року, зареєстровано 27 квітня 2010 року
(запис 3);

- постановою про відкриття виконавчого
провадження № 19361741 від 17 травня 2010
року, зареєстровано 04 червня 2010 року
(запис 4);

- постановою про арешт майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження ВП № 26557665 від 18 травня 2011
року (запис 5);

- постановою про арешт майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження ВП № 32854461 від 24 травня 2012
року (запис 6).

Станом на 07 жовтня 2013 року
заборгованість ОСОБА_3 перед ПАТ КБ
«ПриватБанк» складає 49 269,09 доларів США
(а.с.69), що значно перевищує вартість
предмета застави, яка становить згідно
кредитно- заставного договору 80800
грн(а.с.16).

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що Банком доведено
порушення його прав як
заставодержателя на отримання за
рахунок арештованого автомобіля , яке є
заставним майном, погашення
заборгованості за кредитним договором.
А тому, підлягають задоволенню позовні
вимоги про зняття з-під арешту
спірного автомобіля марки AUDI, 1995 року
випуску.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно з ч. 1,2 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано
закон, який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Керуючись ст.ст . 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1,2,3,4, ч.2,
ч.3, 313, 314 ч.2, 316 ЦПК України

ЦПК України, колегія суддів

в и р і
ш ил а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Скасувати рішення Зарічного районного
суду м.Суми від 04 березня 2014 року в
даній справі.

Задовольнити позов Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк».

Постановити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Звільнити з-під арешту автомобіль
марки AUDI, модель: А4, 1995 року випуску,
тип ТЗ: легковий автомобіль (от 2000 до 3000
см.куб.), № кузова/шасі: НОМЕР_2,
реєстраційний номер: НОМЕР_1), що
належить на праві власності ОСОБА_3 та
перебуває в заставі Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк».

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
проголошення.

Головуючий:

Судді: