АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/605/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 27 Скляренко В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
Магда Л. Ф. УХВАЛА
03 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоМагда Л. Ф. суддівМіщенко С.
В. , Трюхан Г. М. при секретаріБражнюк
О.В., Посипайко А.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційні
скарги ОСОБА_7, КС «Федерація» на
рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 12 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_7 до Кредитної
спілки «Федерація» про стягнення
відсотків, інфляційних та моральної
шкоди, вивчивши матеріали справи

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 4 вересня 2013 р. звернувся до суду
з позовом до Кредитної спілки
«Федерація» про стягнення відсотків,
інфляційних та моральної шкоди.

В позовній заяві зазначав, що 19 січня 2008
р. між ним та КС «Федерація» було
укладено договір № АЦ-0001496 про
залучення внеску (вкладу) члена
кредитної спілки на депозитний
рахунок, відповідно до умов якого ним
до кредитної спілки було внесено вклад
у розмірі 30805 грн., на умовах
зворотності та платності строком на 12
місяців, з відсотковою ставкою 27 %
річних.

У встановлений договором строк - 19
січня 2009 р. відповідач відмовив в
поверненні внеску та нарахованих
відсотків.

Довідкою від 26 січня 2009 р. вих. № 94
відповідач підтвердив свій борг перед
позивачем станом на 19 січня 2009 р. за
депозитним договором № АЦ-0001496 про
залучення внеску (вкладу) члена
кредитної спілки на депозитний рахунок
в сумі 30 805 грн. - за внеском та 8 499 грн. 65
коп. - за відсотками, а всього - 39 304 грн. 65
коп.

5 лютого 2009 р. позивач звернувся до суду
з позовом до КС «Федерація» про
стягнення внеску та відсотків.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 16 березня 2009 р. його
позовні вимоги було задоволено,
стягнуто з КС «Федерація» на його
користь заборгованість за договором №
АЦ-0001496 від 19 січня 2008 р. за внеском - 30 805
грн., за відсотками - 9 547 грн. 86 коп.,
витрати на ІТЗ - 30 грн., а всього 40 382 грн.
86 коп.

Позивач вказував, що на день звернення
до суду з вказаним позовом кошти йому
не повернуто, рішення Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 16 березня
2009 р. у справі № 2-1575/2009 державною
виконавчою службою не виконане.

2 липня 2009 р. листом за вих. № 4/91-5907 СУ
УМВС України в Черкаській області
повідомило позивача про те, що за
результатами перевірки прокуратурою
Черкаської області було порушено
кримінальну справу відносно посадових
осіб КС «Федерація» за ознаками
злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК
України, а листом від 31 березня 2010 р. за
вих. № 5/2532 повідомило про те, що його
визнано потерпілим у даній
кримінальній справі.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивач зазначив, що за час
прострочення сплати боргу - з 19 січня 2009
р. по 3 вересня 2013 р. інфляційних
складає - 9 590 грн. 35 коп. (із розрахунку: 39
304 грн. 65 коп. х 1,244 - 39 304 грн. 65 коп. = 9 590
грн. 35 коп.); неустойка за час
прострочення сплати боргу складає 5 449
грн. 77 коп. (із розрахунку: (39 304 грн. 65
коп. х 3 % х 4 роки) + (39 304 грн. 65 коп. : 365 грн.
х 227 грн.) = 5 449 грн. 77 коп.); нарахування
відсотків за час прострочення сплати
боргу - з 5 лютого 2009 р. по 3 вересня 2013 р.
(4 роки 210 днів) становить 48 553 грн. 70 коп.
(із розрахунку: 39 304 грн. 65 коп. х 27 % : 100 % :
365 днів х 1 670 днів).

Позивач також вказував, що йому завдано
і моральну шкода, посилаючись на те, що
КС «Федерація», порушуючи договірні
зобов'язання за договором № АЦ-0001496 від
19 січня 2008 р. та вимоги чинного
законодавства, вилучила в нього на свою
користь грошові кошти, що позбавило
його можливості їх використання у
власних інтересах та негативно
вплинуло на стан його здоров'я та
матеріального достатку.

Протиправність дій відповідача
полягає в порушенні законів держави та
договірних зобов'язань, в
односторонній відмові від виконання
умов договору. Такі протиправні дії
відповідача призвели до його моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків, що вимагало від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, вплинуло на стан його
здоров'я та обставини сімейного життя,
призвело до матеріальних витрат та
моральних збитків.

Розмір моральної шкоди з урахуванням
характеру її заподіяння та стану вини
відповідача позивач оцінив в розмірі 10
000 грн.

Тому позивач просив суд стягнути з
відповідача - КС «Федерація» на його
користь: відсотки в сумі 48 553 грн. 70 коп.;
інфляційні - 9 590 грн. 35 коп.; неустойку - 3
% річних - 5 449 грн. 77 коп.; моральну шкоду -
10 000 грн., судові витрати покласти на
відповідача.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 12 грудня 2013 року
позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з КС «Федерація» на користь
ОСОБА_7 за договором № АЦ-0001496 від 19
січня 2008 р. 3 % річних в сумі 5449 грн. 77
коп., інфляційні в сумі 9 590 грн. 35 коп., а
всього 15 040 грн. 12 коп.

В іншій частині позовних вимог
позивачу відмовлено.

Стягнуто з КС «Федерація» на користь
держави судовий збір у розмірі 229 грн. 40
коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_7
подав апеляційну скаргу в якій просить
про його скасування та ухвалення
нового рішення про задоволення його
позову в повному обсязі, посилаючись на
те, що рішення суду ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

КС «Федерація» також подала апеляційну
скаргу, вважаючи, що рішення суду від 12
грудня 2013 року є незаконним в частині
стягнення 3 % річних та інфляційних,
прийняте в цій частині з неправильним
застосуванням норм матеріального
права, і просила його скасувати та
ухвалити по справі нове рішення про
відмову в задоволенні позову ОСОБА_7 в
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_7,
який підтримав свою апеляційну скаргу
і заперечував проти доводів
апеляційної скарги КС «Федерація»,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційних скарг та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційні скарги повинні
бути відхилені виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судом в ході розгляду справи було
встановлено, що ОСОБА_7, як член
кредитної спілки «Федерація», 19 січня
2008 р. уклав із спілкою договір про
залучення внеску (вкладу) у розмірі 30 805
грн. на депозитний рахунок на строк до 19
січня 2009 р., з виплатою 27% річних.

Однак, за закінченням строку договору,
кредитна спілка не повернула позивачу
вклад та нараховані проценти.

Позивач 27 січня 2009 р. звертався до
відповідача із письмовою заявою про
повернення йому вкладу та виплату
процентів, проте вказані кошти йому
виплачені не були, що стало підставою
для його звернення до суду з позовом.

Рішенням Придніпровського районного
суду від 16 березня 2009 р. з КС
«Федерація» на користь ОСОБА_7 було
стягнуто суму вкладу в сумі 30 805 грн. і
нараховані відповідно до умов договору
проценти в сумі 9 547 грн. 86 коп. та судові
витрати по справі.

Рішення суду було звернуто до
виконання, проте стягнуті судом суми на
час звернення позивача до суду з даним
позовом відповідачем не виплачені.

Оскільки кредитна спілка прострочила
виконання зобов'язання за договором по
поверненню позивачу вкладу, починаючи
з 19 січня 2009 р., суд обгрунтовано
прийшов до висновку про те, що вимоги
позивача про застосування до вказаних
сум боргу вимог ст. 625 ЦК України є
обґрунтованими і підлягають до
задоволення та стягнув з відповідача
на користь позивача 3 % річних в сумі 5449
грн. 77 коп. та інфляційні в сумі 9 590 грн.
35 коп.

В частині вимог позивача про
стягнення з КС на його користь
процентів, передбачених договором
вкладу, за період прострочення
повернення вкладу та моральної шкоди
суд правильно ухвалив рішення про
відмову в задоволенні вказаних
позовних вимог, виходячи із вимог
закону та умов укладеного між
сторонами договору, тому доводи
апеляційної скарги ОСОБА_7 про
незаконність рішення суду в цій
частині його вимог колегія суддів не
може прийняти до уваги.

Так, договором вкладу, укладеного
між сторонами, визначений строк його
дії до 19 січня 2009 р.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1058 ЦК
України за договором банківського
вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладнику таку суму та проценти на неї
або дохід в іншій формі на умовах та в
порядку, встановлених договором.

Ст. 23 Закону України «Про кредитні
спілки» внески (вклади) членів
кредитної спілки на депозитні рахунки,
а також нарахована на такі кошти та
пайові внески плата (проценти) належать
членам кредитної спілки на праві
приватної власності. Кожний член
кредитної спілки має право одержати
належні йому кошти у порядку і строки,
які визначені частиною сьомою статті 10
цього Закону, статуту кредитної спілки
або укладеними з членом кредитної
спілки договором, якою передбачено, що
повернення вкладів провадиться за
взаємною згодою сторін або не пізніше
строку, передбаченого відповідним
договором.

Згідно із п. 2.4 договору вкладу від 19
січня 2008 р., що укладений між сторонами,
встановлено, що нарахування відсотків
на внесок починається з наступного дня
після внесення членом КС внеску та
припиняється в день закінчення строку
внеску, або в день остаточного
розрахунку у випадку дострокового
розірвання цього договору.

Отже висновки суду про відмову в
задоволенні позову в цій частині вимог
відповідають встановленим по справі
обставинам та вимогам закону.

Погоджується колегія суддів з
висновками суду про відсутність
підстав для задоволення позову і в
частині заявлених ОСОБА_7 вимог про
стягнення моральної шкоди., зважаючи на
те, що між сторонами виникли договірні
стосунки, умовами договору
відшкодування моральної шкоди у разі
порушення зобов'язань по договору не
передбачено.

Суд правильно послався на
роз'яснення, що містяться у п. 5
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
немайнової шкоди» про те, що оскільки
питання відшкодування моральної шкоди
регулюються законодавчими актами,
введеними у дію в різні строки, суду
необхідно в кожній справі з'ясовувати
характер правовідносин сторін і
встановлювати якими правовими нормами
вони регулюються, чи допускає
відповідне законодавство
відшкодування моральної шкоди при
даному виді правовідносин, коли набрав
чинності законодавчий акт, що визначає
умови і порядок відшкодування
моральної шкоди в цих випадках, та коли
були вчинені дії, якими заподіяно цю
шкоду.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична)
звільняється від відповідальності по
відшкодуванню моральної шкоди, якщо
доведе, що остання заподіяна не з її
вини. Відповідальність заподіювача
шкоди без вини може мати місце лише у
випадках, спеціально передбачених
законодавством.

За наведених обставин посилання
позивача в ході розгляду справи на
вимоги ст. 611 ЦК України, як на підставу
відшкодування йому моральної шкоди,
суд обґрунтовано не прийняв до уваги,
оскільки дана норму закону передбачає
загальні правові наслідки порушення
зобов'язань, а не підстави
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7
наводить ті ж доводи, що і під час
розгляду справи, які перевірялись
судом і їм була надана належна оцінка в
рішенні суду, тому підстав для
задоволення його апеляційної скарги на
рішення суду в частині, що
оскаржується, колегія суддів не
знаходить.

Не знаходить підстав колегія суддів і
для задоволення апеляційної скарги КС
«Федерація» щодо неправильного
застосування до правовідносин сторін
вимог ст. 625 ЦК України.

Зазначена норма закону, як зазначалося
вище, застосована судом законно і
обґрунтовано.

Посилання в апеляційній скарзі КС
«Федерація» та те, що суд безпідставно
не прийняв до уваги ту обставину, що
господарським судом порушено справу
про банкрутство спілки та введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів, зокрема, в період
провадження справи про банкрутство не
нараховується неустойка (штраф, пеня),
не застосовуються інші санкції,
колегія суддів не приймає до уваги з
тих підстав, що положення ст. 625 ЦК
України за своєю суттю не являються
штрафними санкціями до боржника за
невиконання чи неналежне виконання
зобов'язання, а направлені на
збереження вартості грошових коштів
кредитора та їх захист від інфляції.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
рішення суду відповідає вимогам закону
та встановленим по справі обставинам і
підстав для його скасування чи зміни не
знаходить.

Доводи апеляційних скарг сторін
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_7 та Кредитної
спілки «Федерація» відхилити.

Рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 12 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_7 до Кредитної
спілки «Федерація» про стягнення
відсотків, інфляційних та моральної
шкоди залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :