справа № 2/489/1228/14
24 квітня 2014 року м.Миколаїв
Ленінський районний суд міста
головуючого судді Коваленка І.В.
при секретарі Коденко К.В.
законного представника позивача
третьої особи ОСОБА_2
представника третьої особи
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, який діє в
інтересах недієздатного ОСОБА_4, до
Миколаївської міської ради, третіх
осіб - Обслуговуючого гаражного
кооперативу «Турбініст» (далі - ОГК
«Турбініст»), ОСОБА_2 про визнання
права власності на гараж
У березні 2014 року ОСОБА_1, діючи в
інтересах недієздатного ОСОБА_4,
звернувся до суду з позовом в якому
просив визнати за ОСОБА_4 право
У позові вказано, що в 1990 році ОСОБА_4
придбав в ОГК «Турбініст» у
м.Миколаєві гараж НОМЕР_1. За станом
свого здоров'я ОСОБА_4 не зберіг договір
купівлі-продажу гаражу, який було
складено у простій формі, факт
придбання якого підтверджується
довідкою правління ОГК «Турбініст» та
членством ОСОБА_4 з 1990 року по
теперішній час в гаражному
кооперативі. Крім того, в січні 2014 року
ОСОБА_4 отримав технічний паспорт на
гараж, згідно якого є його власником.
Ухвалою суду від 24.04.2014 до участі у
справі в якості третьої особи без
самостійних вимог на стороні
відповідача залучено ОСОБА_2
У судовому засіданні законний
представник позивача позов підтримав
та просив задовольнити.
Відповідач та третя особа - ОГК
«Турбініст» в судове засідання
представників не направили, про час та
місце розгляду справи повідомлені
належним чином. Заяву про розгляд
справи за відсутності представника та
письмових заперечень проти позову
відповідач до суду не надав.
Третя особа - ОСОБА_2 та її представник
проти задоволення позову заперечували.
У відповідності до статей 224, 225
Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК України) судом
ухвалено про проведення заочного
розгляду справи.
Суд, заслухавши пояснення присутніх
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи і оцінивши зібрані у
справі докази, вважає позов таким, що не
підлягає задоволенню з наступних
Із матеріалів справи встановлено, що
відповідно до рішення Ленінського
районного суду м.Миколаєва від 17.05.2013 по
справі № 2-о/489/17/13 ОСОБА_4 визнаний
недієздатним, його опікуном
призначений ОСОБА_1
Як слідує із змісту позову та пояснень
законного представника позивача, в 1990
році в колишнього члена ОГК
«Турбініст» на підставі простого
письмового договору ОСОБА_4 придбав
гараж НОМЕР_1. Але, через незадовільний
стан здоров'я не зберіг договору,
внаслідок чого на теперішній час не
можливо здійснити реєстрацію права
власності на вказане майно.
У підтвердження своїх доводів законний
представник позивача надав довідку
ОГК «Турбініст» від 24.09.2013 № 068, згідно
якої ОСОБА_4 є членом гаражного
кооперативу та технічний паспорт,
виготовлений Комунальним
підприємством «Миколаївське бюро
технічної інвентаризації» 29.01.2014.
Заперечуючи проти позову з посиланням
на відмітку, зроблену на останньому
аркуші членської книжки, виданої у 2000
році на ім'я ОСОБА_4, представник
третьої особи ОСОБА_2 вказував на те,
що крім ОСОБА_4 членом кооперативу і
співвласником спірного гаражу є
ОСОБА_2, а звернення ОСОБА_1 до суду
викликане намаганням привласнити
гараж недієздатного брата.
ОСОБА_2 пояснив, що гараж придбаний в 2000
року, а не 1990 року, і з цього часу
сплачувалися членські внески, що
підтвердив членською книжкою.
Із листів Державного архіву
Миколаївської області від 22.04.2014 №
437/03-10/0 та архівного відділу
Миколаївської міської ради від 22.04.2014
№ 19.02.03-14/22/0 видно, що відомості про
включення ОСОБА_4 до списку членів ОГТ
«Турбініст» ОСОБА_1 не виявив.
Із пояснень голови ОГК «Турбініст»,
який був присутнім в судовому
засіданні 10.04.2014, встановлено, що
рішення про прийняття в члени
кооперативу відносно позивача в
кооперативі відсутнє з причин
неналежного виконання обов'язків
попереднім головою кооперативу.

Із наданих сторонами членських книжок,
оформлених на ОСОБА_4, видно, що в них не
вказано рішення про його прийняття в
члени кооперативу, а перша відмітка про
сплату членських внесків здійснена
13.07.2000.

Відповідно до статті 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом.
Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Порядок набуття права власності на
нерухоме майно та розпорядження ним
членами кооперативу врегульовано
статтею 19-1 Закону України від 10.07.2003 №
1087-IV «Про кооперацію», а на момент
придбання спірного гаражу статтею 15
Закону України «Про власність».

Згідно із статтею 11 Закону України «Про
кооперацію» вступ в члени кооперативу
здійснюється на підставі заяви
фізичної особи та оформляється
рішенням правління чи голови
кооперативу, яке підлягає затвердженню
загальними зборами його членів, а за
положеннями Закону СРСР «Про
кооперацію в СРСР» - загальними зборами
(стаття 12, частина третя статті 14).

Згідно статті 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Докази
надаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог статті 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків
встановлених статтею 61 ЦПК України.

Між тим, законний представник позивача
не довів належними і допустими
доказами, що позивач є членом
гаражного кооперативу та набув право
власності на гараж у встановленому
законом порядку, а також не довів факт
укладення договору купівлі- продажу
гаражу та його втрати.

Доводи законного представника
позивача про набуття ОСОБА_4 права
власності на гараж в 1990 році, які
ґрунтуються на довідці ОГТ
«Турбініст», та сплати ним членських
внесків не можуть бути прийняті судом
оскільки у довідці кооперативу
вказано лише рік будівництва гаражу
без назначенная власника, а сплата
членських внесків, відповідно до
статті 2 Закону України «Про
кооперацію» є грошовим неповоротним
внеском, який періодично сплачується
членом кооперативного об'єднання для
забезпечення поточної діяльності
кооперативного об'єднання. Іншими
словами, це плата за користування
майном кооперативу, за рахунок якої
проводиться сплата
загальнообов'язкових податків і
зборів, забезпечення охорони майна
кооперативу, оплату комунальних послуг
тощо.

Так як спір вирішено судом, а при
звернені до суду законний представник
позивача не надав доказів сплати
судового збору від сплати якого
позивач відповідно до частини другої
статті 3 та статті 5 Закону України «Про
судовий збір» не звільнений,
відповідно, на підставі статті 88 ЦПК
України з законного представника
позивача, так як в силу свого
психічного стану позивач не може нести
обов'язку.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212 - 214, 224, 225,
228 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1, який діє в
інтересах недієздатного ОСОБА_4 про
визнання права власності на гараж -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60
грн.) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
Ленінським районним судом м. Миколаєва
за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено
позивачем в апеляційному порядку до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в загальному порядку.

Суддя

Повний текст заочне рішення

підписано 28.04.2014.