РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/323/14-ц

провадження у справі № 2/0285/366/14

05 травня 2014 року
м.
Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд
Житомирської області

в складі: головуючої - судді
Михайловської А.В.,

при секретарі
Горбатюк І.О.,

сторони по справі : позивач-відповідач
ОСОБА_1,

позивач-відповідач ОСОБА_2,

представник позивачів-відповідачів
ОСОБА_1 - ОСОБА_3,

відповідач-позивач ОСОБА_4,
представники відповідача-позивача -
ОСОБА_5, ОСОБА_6,

третя особа : приватний нотаріус
Новоград-Волинського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Новоград-Волинський справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
витребування майна із чужого
незаконного володіння та зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя
особа - приватний нотаріус
Новоград-Волинського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, про
виключення майна з акту опису,

в с т а н о в и в :

25.01.2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулися до Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області із позовом до ОСОБА_4, в якому
просили витребувати з незаконного
володіння ОСОБА_4 належне їм майно, яке
перелічене в акті опису спадкового
майна від 06 серпня 2012 року, що
знаходилося в приміщенні
кафе-закусочна по АДРЕСА_1 та огорожу із
бетонних плит та ковані ворота.

Свої вимоги мотивують тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_9, згідно
із заповітом якого спадкоємцями є
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які 06 серпня 2012 року
за участю свідків склали акт опису
спадкового майна, що знаходилось в
приміщенні кафе-закусочної по АДРЕСА_1
та залишилося після смерті ОСОБА_9. У
вказаному акті опису спадкового майна
міститься п'ятдесят найменувань
спадкового майна із зазначенням
загальної кількості описаних
предметів - 184 одиниці.

Зазначають, що 17 грудня 2013 року
відповідачка ОСОБА_4 самовільно,
незаконно, без належної правової
підстави, без відома та згоди
спадкоємців вивезла усі речі описані в
акті опису спадкового майна, а в 2012 році
без відома та згоди спадкоємців
вивезла огорожу із бетонних плит та
ковані ворота, які знаходились по
АДРЕСА_1 та належали ОСОБА_9. Вважають,
що майно, яке перебувало в
кафе-закусочній, бетонні плити та
ковані ворота було особистою
приватною власністю ОСОБА_9, а після
його смерті відповідно до заповіту
належало його спадкоємцям, в зв'язку з
чим відповідачка ОСОБА_4 є такою, що
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа їх спадковим
майном.

02.04.2014 року ОСОБА_4 подала зустрічний
позов до ОСОБА_1, ОСОБА_2, в якому просила
визнати за нею право особистої
власності на 6 столів, 24 стільця,
вішалку, електрочайник вартістю 3940
грн.; решту описаного в акті опису
спадкового майна від 06.08.2012 року
вартістю 21 060 грн. визнати спільним
майном подружжя; виключити з акту опису
спадкового майна ОСОБА_1 від 6.08.2012 р. її
особисте майно, а саме 6 столів, 24
стільця, вішалку, електрочайник
вартістю 3960 грн. та ? частину решти
описаного майна.

Обгрунтувала вимоги тим, що вона із
ОСОБА_9, спадкоємцем якого за заповітом
є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, перебувала у
зареєстрованому шлюбі з 07.12.1989 р. по
06.12.2006 р.. В 2004 р. вони разом закінчили
будівництво та здали в експлуатацію
нежитлове приміщення кафе-закусочну по
АДРЕСА_1. Рішенням Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 18 квітня 2013 р. за нею
визнано право власності на ? частину
цього приміщення та на ? частину
земельної ділянки за цією адресою для
його обслуговування, як на частку у
спільному майні подружжя.

Зазначила, що ОСОБА_9 6 листопада 2007
року зірвав замки в приміщення кафе,
побив у ньому частину обладнання та
забрав з приміщення усе біль-менш цінне
майно, зокрема касовий апарат, столи зі
стільцями, огорожу навколо кафе,
рекламну вивіску та приніс у
приміщення непотрібний мотлох, який і в
даний час знаходиться там. Для
продовження своєї підприємницької
діяльності в кафе вона 14.08.2008 р. в
установленому порядку одержала
черговий дозвіл на розміщення в ньому
об'єкта торгівлі та за свої особисті
кошти в лютому-березні 2008 року
відновила необхідне для роботи
обладнання, зокрема придбала новий
касовий апарат, столи та стільці,
вішалку, провела ремонт приміщення, в
2010 р. придбала для кафе електрочайник
та відновила частину огорожі, яку зняв
ОСОБА_9. Оскільки 6 столів, 24 стільці та
вішалка, електрочайник, що знаходились
в приміщенні кафе на час складання акту
опису спадкового майна, як майно
ОСОБА_9, фактично придбавались нею
після розірвання з ним шлюбу, вважає, що
ці речі належать їй на праві особистої
власності. Решта майна, зазначеного в
акті опису було придбане нею та ОСОБА_9
в період шлюбу, а відтак є спільною
сумісною власністю подружжя, а не
особистим майном ОСОБА_9. 06.08.2012 р. з
приміщення кафе були зірвані замки
спадкоємцями ОСОБА_9 та без її участі
складено акт опису спадкового майна
спадкодавця, до якого включено і
належне їй майно, яке знаходилось в
приміщенні. Оскільки приміщення не
було опечатаним, про складання акту
опису майна від 06.08.2012 р. її не
повідомляли, вона як власник кафе та
його обладнання в кінці 2013 р. забрала
придбані нею столи, стільці та вішалку.
Решта вказаного в акті опису майна
залишилась в приміщенні кафе, до якого
мають доступ також відповідачі, що
фактично можуть розпорядитись ним без
будь-яких перешкод, хоча свідоцтва про
право на спадщину на зазначене майно
вони не мають.

В судовому засіданні позивачі та
представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3
підтримали первісний позов, просили
його задовольнити.

Відповідачка за первісним
позовом ОСОБА_4 та її представники
позов не визнали, пославшись на його
безпідставність та необґрунтованість.
ОСОБА_4 пояснила, що вона забрала з
приміщення кафе лише столи, стільці та
вішалку, які є її особистою власністю.
Решта вказаного в акті опису майна
залишилась в приміщенні кафе, до якого
мають доступ також і позивачі, що
фактично можуть розпорядитись ним без
будь-яких перешкод. Вимоги позивачів
про витребування з її незаконного
володіння бетонної огорожі та кованих
воріт вважає безпідставними, оскільки
факт переходу до них, як спадкоємців
ОСОБА_9 права на це майно, як на
самостійний об'єкт права власності, не
підтверджений належними доказами,
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом та акт опису спадкового
майна їх не містять. Крім того, огорожа
об'єкту нерухомого майна може
розглядатись лише як належність
головної речі - тобто самого об'єкту
нерухомого майна.

Позивачка за зустрічним позовом
ОСОБА_4 та її представники підтримали
свій позов з підстав, в ньому
передбачених.

Відповідачі за зустрічним
позовом та представник відповідачки
ОСОБА_1 ОСОБА_3 зустрічний позов не
визнали. Вказали, що на даний момент
звернення ОСОБА_4 із позовом про
визнання майна спільним майном
подружжя та його поділ є безпідставним,
оскільки остання уже зверталась до
суду по визнання майна спільною
сумісною власністю подружжя та
самостійно визначила, що таким майном є
новозбудоване кафе-закусочна на 12
посадочних місць, площею 88,90 кв. м. по
АДРЕСА_1 та земельна ділянка за
вказаною адресою для його
обслуговування, загальною площею 0,0221
га, а також в зв'язку зі спливом строку
позовної давності по даній вимозі.

Вислухавши пояснення сторін,
показання свідків, дослідивши
матеріали, суд приходить до наступного
висновку.

Встановлено, що 20.12.2006 року міським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Новоград-Волинського
міськрайонного управління юстиції
Житомирської області зроблено актовий
запис в Книзі реєстрації розірвань
шлюбів за № 256 про розірвання шлюбу між
ОСОБА_9 та відповідачкою ОСОБА_4, що
підтверджується копією свідоцтва про
розірвання шлюбу (а.с. 101).

27.12.2010 року помер ОСОБА_9, що
підтверджується копією свідоцтва про
його смерть (а.с. 12). Після його смерті
відкрилася спадщина за заповітом на
все належне йому майно (а.с. 11),
спадкоємцями за яким є позивачки
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які прийняли спадщину
після смерті ОСОБА_9, отримавши
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом (а.с. 7,8) кожна на ? частку ?
ідеальної частки нежитлового
приміщення кафе-закусочної, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

06.08.2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
приміщенні вказаної кафе-закусочної
склали акт опису спадкового майна (а.с.
13), який містить 50 найменувань. Після
опису спадкового майна на двері
нежитлової будівлі, кафе повішено
новий замок, ключі від якого передано
ОСОБА_3.

Ухвалою Апеляційного суду
Житомирської області від 07.06.2013 року
(а.с. 21) залишено без змін рішення
Новоград-Волинського міськрайонного
суду Житомирської області від 18 квітня
2013 року, яким визнано новозбудоване
кафе-закусочну на 12 місць, площею 88,90 м2
по АДРЕСА_1 об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, визнано
за ОСОБА_4 право власності на ? частину
кафе-закусочної по АДРЕСА_1 та на ?
частину земельної ділянки за вказаною
адресою для його обслуговування,
загальною площею 0,0221 га. Припинено
право власності ОСОБА_9 на ? частину
новозбудованого кафе-закусочної на 12
місць, площею 88,90 м2 по АДРЕСА_1 та на ?
частину земельної ділянки за вказаною
адресою для його обслуговування,
загальною площею 0,0221 га.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03.10.2013 року (а.с.
19 - 20) рішення Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 18.04.2013 року та ухвалу
апеляційного суду Житомирської
області від 07.06.2013 року залишено без
змін.

В кінці 2013 року ОСОБА_4 забрала з
приміщення кафе-закусочної столи,
стільці, вішалку та електрочайник,
зазначені в акті опису спадкового
майна, відкривши замок до приміщення
відмичкою. Цю обставину вона визнала,
зазначивши про це в своїх усних
поясненнях, даних в судовому засіданні.
Свої дії пояснила тим, що ці речі є її
особистою власністю, оскільки вони
були придбані нею вже після розірвання
шлюбу з ОСОБА_9, на підтвердження чого
надала гарантійний талон та накладну
(а.с. 57). Зазначила, що приміщення кафе
на той момент не було опечатаним, про
складання акту опису майна від 06.08.2012
року позивачі її не повідомляли.
Твердження позивачів за первісним
позовом про те, що нею з приміщення кафе
вилучалось й інше майно, зазначене в
акті опису, вважає бездоказовим. Крім
того, ОСОБА_4 заперечила свою
причетність до зникнення з
кафе-закусочної бетонної огорожі та
кованих воріт, вказавши на
необґрунтованість вимог позивачів.

Ст. 387 ЦК України передбачає, що власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Віндикаційний позов є одним із
основних способів захисту права
власності, який визначають як позов про
повернення свого майна з чужого
незаконного володіння. По суті, це
вимога власника, який не володіє
майном, повернути майно в натурі.

До умов пред'явлення віндикаційного
позову належать такі:

1) власник чи титульний володілець не
повинен мати можливості здійснювати
фактичне володіння над річчю;

2) майно, яке хоче повернути колишній
власник чи титульний володілець,
збереглося в натурі та перебувало у
фактичному володінні іншої особи;

3) майно, яке підлягає віндикації, має
бути індивідуально визначеним;

4) віндикаційний позов має недоговірний
характер та спрямований на захист
речових прав.

Частиною 2 ст. 328 ЦК України закріплено
презумпцію правомірності набуття
права власності, та за умовами ч. 3 ст. 397
ЦК України фактичне володіння майном
вважається правомірним, якщо інше не
випливає із закону або не встановлено
рішенням суду. У зв'язку з цим, позивач
повинен довести відсутність у
відповідача правових підстав
володіння майном. В свою чергу, і сам
позивач повинен підтвердити своє право
власності на спірне майно - надати
правовстановлюючі документи або інші
докази, що підтверджують дійсну
належність спірного майна позивачу, та
довести факт незаконності вибуття з
його власності спірного майна.

Ст. 60 ЦПК України зазначає, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

На переконання суду, ОСОБА_4 довела
право особистої власності на окремі
речі, зазначені в акті опису спадкового
майна, зокрема на : 6 столів, 24 стільці,
вішалку та електрочайник, оскільки нею
були надані суду документальні докази,
які підтверджують її право власності
на них, зокрема накладну та гарантійний
талон (а.с. 57).

В той же час, позивачі за
первісним позовом не надали належних
доказів на підтвердження тієї
обставини, що речі, зазначені в акті
опису спадкового майна, належали
померлому ОСОБА_9 або належать на праві
власності їм особисто, а також, що
майно, зазначене в акті опису, огорожа
із бетонних плит та ковані ворота
перебувають у незаконному володінні
саме ОСОБА_4. Допитані в судовому
засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11, а
також надані позивачами за первісним
позовом документальні докази, зокрема
постанова про відмову в порушенні
кримінальної справи (а.с. 16), висновок
від 25 грудня 2013 року (а.с. 15), постанова
про відмову в порушенні кримінальної
справи (а.с. 17), а також інші надані
докази, не підтверджують факту
перебування у незаконному володінні
спірних речей у відповідачки за
первісним позовом ОСОБА_4.

Зважаючи на ці обставини первісний
позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
витребування майна із чужого
незаконного володіння є
необґрунтованим та безпідставним, а
тому не підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_4 до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, то суд прийшов до
переконання, що він підлягає
частковому задоволенню, а саме в
частині визнання за ОСОБА_4 право
особистої власності на 6 столів, 24
стільці, вішалку, електрочайник та
виключення цих речей з акту опису
спадкового майна. При цьому суд виходив
з того факту, що ОСОБА_4 довела своє
право власності на ці спірні речі,
надавши суду відповідні документальні
докази (а.с. 57).

Вимоги ОСОБА_4 про визнання решти
описаного в акті опису спадкового
майна спільним майном подружжя та
виключення ? частини решти описаного
майна з акту опису суд вважає
безпідставними та необґрунтованими, а
тому відмовляє в їх задоволенні,
оскільки ОСОБА_4 не змогла надати суду
відповідних, в тому числі
документальних, доказів на
підтвердження тієї обставини, що
вказані в акті опису спадкового майна
найменування речей, окрім її власних, є
спільною власністю подружжя і
підлягають виключенню з нього в
розмірі ? його частини. Крім того, суд
вважає за можливе задовольнити заяву
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, викладену в
запереченнях проти зустрічного позову
(а.с. 76-77), про застосування до даної
позовної вимоги наслідків спливу
строку позовної давності, передбаченої
ст.72 Сімейного кодексу України,
оскільки ОСОБА_4 не навела поважних
причин його пропуску.

На підставі ст. 88 ЦПК України суд
стягує з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в дольовому
порядку пропорційно до розміру
задоволених судом позовних вимог на
користь ОСОБА_4 понесені останньою
судові витрати по сплаті судового
збору по 121 грн. 80 коп. з кожної.

Керуючись ст..ст. 10,11,15,57-60, 212-215,294
ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 317, 321, 387 ЦК
України , суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про витребування
майна із чужого незаконного володіння
відмовити в повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - приватний
нотаріус Новоград-Волинського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
про виключення майна з акту опису
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право
особистої власності на 6 столів, 24
стільця, вішалку, електрочайник,
описані в акті опису спадкового майна
від 06.08.2012 року, та виключити це майно з
акту опису.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в
дольовому порядку на користь ОСОБА_4 по
121 грн. 80 коп. понесених останньою
документально підтверджених судових
витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог ОСОБА_4
відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається до
Апеляційного суду Житомирської
області через Новоград-Волинський
міськрайонний суд Житомирської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча : А.В.
Михайловська