АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1820/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Кривошея С. С. Доповідач - Глущенко
Н.Г. Категорія 30/32
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

02 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Глущенко Н.Г.

суддів -
Осіяна О.М., Кіктенко Л.М.

при секретарі
- Гасановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Комунального
дошкільного навчального закладу
«Берізка»

на рішення Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 03
грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Комунального дошкільного
навчального закладу "Берізка" про
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Комунальний дошкільний навчальний
заклад «Берізка» (далі КДНЗ «Берізка»)
звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області від 03.12.2013
року скасувати, посилаючись на те, що
виробнича травма отримана позивачкою
не з вини навчального закладу, а тому і
немає підстав для стягнення моральної
шкоди з КДНЗ «Берізка». Крім того,
відповідач вважає, що сплинув строк
позовної давності для звернення
позивачки з позовом, який передбачений
ст.. 233 КЗпП України / а. с. 41-43 /.

Зазначеним рішенням суду від 03.12.2013
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені
частково.

Суд стягнув з КДНЗ «Берізка» на користь
ОСОБА_2 6000 грн. у відшкодування
моральної шкоди та на користь держави
судовий збір у розмірі 114,70 грн. /а. с.
34-37/.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2
знаходився у трудових відносинах з
КДНЗ «Берізка», де працювала на посаді
машиніста із прання та ремонту
спецодягу.

Під час виконання 18.07.2012 року ОСОБА_2
трудових обов'язків з нею стався
нещасний випадок і вона була
травмована. В результаті нещасного
випадку на виробництві позивачка
отримала тілесні ушкодження у вигляді
відкритої черепно-мозкової травми,
перелому потиличної кістки, забою
головного мозку, травматичного
субарахноїдального крововиливу, що
підтверджується Актом форми Н-5 про
проведення розслідування нещасного
випадку від 23.07.2012 року, Актом № 1 форми
Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом та епікризами із медичних
карт стаціонарного хворого № 2589, № 3874,
№ 2652 / а. с. 14-15, 12-13, 7-9 /.

Висновком МСЕК від 17.04.2013 року
позивачці первинно, з датою наступного
переогляду 01.05.2014 року, встановлено 60%
втрати професійної працездатності та 3
групу інвалідності з 17.04.2013 року / а.
с.10-11 /.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що позивачу
спричинена моральна шкода, оскільки
вон втратила професійну
працездатність, стала інвалідом,
порушилося звичне для неї спілкування,
необхідно докладати додаткових зусиль
для організації свого життя, постійно
відчуває фізичний біль, змушена
постійно лікуватися.

Спричинена позивачці моральна шкода,
як вважає суд першої інстанції,
відповідно до вимог чинного
законодавства, зокрема ст. 1167 ЦК
України, ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, а
також рішення Конституційного Суду
України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року, -
повинна бути відшкодована
відповідачем.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає
за необхідне апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без
змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
першої інстанції правильно встановив
вище зазначені обставини справи та
прийшов до обґрунтованого висновку про
те, що відповідач зобов'язаний
відшкодувати позивачу моральну шкоду,
яка завдана позивачу в нещесног
випадку на виробництві, який стався під
час виконання позивачкою трудових
обов'язків під час роботи в КДНЗ
«Берізка».

З'ясувавши в достатньо повному обсязі
права та обов'язки сторін, обставини
справи перевіривши доводи сторін та
давши їм правову оцінку, суд
постановив рішення, що відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами.

Згідно ст. 212 ЦПК України - суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Спричинення
позивачці моральної шкоди, в
результаті нещасного випадку,
пов'язаного з виробництвом, знайшло
підтвердження під час розгляду справи
по суті.

Згідно правовідносин, які склалися між
сторонами, моральна шкода, що завдана
позивачці в результаті нещасного
випадку, пов'язаного з виробництвом,
підлягає відшкодуванню останній
відповідачем на підставі ст. 1167 ЦК
України та ст. 237-1 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України -
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків
встановлених ч. 2 цієї статті.

Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України
встановлено, що відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
проводиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Відшкодування відповідачем позивачці
моральної шкоди, на підставі ст. 1167 ЦК
України та ст. 237-1 КЗпП України,
підтверджується і рішенням
Конституційного Суду України № 20-рп/2008
від 08.10.2008 року.

До вимог про відшкодування моральної
шкоди у випадках, передбачених
трудовим законодавством,
застосовується тримісячний строк (ст.
233 КЗпП України). До інших вимог про
відшкодування моральної шкоди, як
вимог, що випливають з порушених
особистих немайнових прав, строки
позовної давності не застосовуються
(п.16 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди".

Вирішуючи питання щодо розміру
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції прийшов до
правильного та обґрунтованого
висновку про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 виходячи з
дійсних обставин справи та наслідків,
що наступили.

Таким чином, доводи відповідача,
приведені в його апеляційній скарзі, є
безпідставними, до того ж вони
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм матеріального та процесуального
права.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування рішення суду
судом апеляційної інстанції не
встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги є необґрунтовані, а
рішення суду відповідає вимогам закону
та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального
дошкільного навчального закладу
«Берізка» - відхилити.

Рішення Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 03
грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

СУДДІ: