Справа № 2-3639/11
Провадження № 2/0182/223/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.04.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі
головуючого судді - Рунчевої О.В., при
секретарі - Грачовій О.О., за участю
позивача - ОСОБА_1, представника
позивача - ОСОБА_2, представника
відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м.
Нікополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за солідарним
зобов'язанням, суд

в с т
а н о в и в:

ОСОБА_1 07.06.2011 року звернулася до суду
із позовом про стягнення
заборгованості за солідарним
зобов'язанням.

Свої вимоги мотивує тим, що 21 грудня
2005 року між нею та Нікопольським
відділенням Публічного акціонерного
Товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ
«Укрсоцбанк») було укладено кредитний
договір № 110/11-0668, за яким вона отримала
у кредит грошові кошти у розмірі 210 000
грн. для споживчих потреб, а саме: для
здійснення ремонтних робіт в
домоволодінні АДРЕСА_1 в строк до 20
грудня 2012 року.

Вищевказаний договір між нею та
Банком був укладений під час
перебування у шлюбі з відповідачем та
грошові кошти отримані від Банку були
використані в інтересах сім'ї, а саме:
для ремонту вищевказаного житлового
будинку.

З 01 липня 2007 року вона з відповідачем
припинили шлюбні відносини і з цього
часу відповідач у погашенні кредиту
жодної участі не приймав.

07.02.2011 року вона повністю виконала
зобов'язання за кредитним договором №
110/11-0668 від 21 грудня 2005 року, сплативши
Банку 165 000 грн. основного боргу та 79 869
грн.89 коп. відсотків, а всього - 244 869 грн.
89 коп.

Оскільки кредитний договір
укладався нею в інтересах сім'ї і майно
одержане за договором було використане
також в інтересах сім'ї, а саме: для
ремонту в житловому будинку, вважає, що
ОСОБА_4 повинен відповідати солідарно з
нею по зобов'язанню, що виникло на
підставі кредитного договору.
Враховуючи наведені обставини, позивач
просила суд позов задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_2 заявлені вимоги
підтримали, на їх задоволенні
наполягали.

Додатково пояснили, що кредитні
кошти за спірним договором було
витрачено на ремонтно - оздоблювальні
роботи житлового будинку АДРЕСА_1.

Вважають, що споживчий кредит від
21.12.2005 року був повністю витрачений на
інтереси сім'ї, оскільки основна
частина грошового кредиту пішла на
придбання будівельних матеріалів для
внутрішнього оздоблення будинку
сторін.

ОСОБА_4 був обізнаний з приводу
укладення даного кредиту, давав
нотаріально засвідчену згоду на
передачу у заставу сумісно нажитого
ними під час зареєстрованого шлюбу,
який є їхньою спільною сумісною
власністю житлового будинку АДРЕСА_1.

Оскільки ОСОБА_4 не сплачував кошти
по даному кредиту, за нього дане
зобов'язання виконала ОСОБА_1
самостійно, то він, як солідарний
боржник, повинен сплатити їй ? частину
коштів у порядку регресу.

Просили позов задовольнити.

ОСОБА_4 у судових засіданнях 01.03.2013
року та 05.03.2013 року проти вимог ОСОБА_1
заперечував, але визнав ту обставину,
що після того як він з позивачем у 2005
році побудували житловий будинок
АДРЕСА_1 деякі кімнати потребували
ремонтних робіт. Крім того , не було
також у достатній кількості і меблів
для проживання у житловому будинку.

Представник відповідача ОСОБА_3 у
судовому засіданні 24.04.2014 року проти
позову заперечив.

Вважає, що ОСОБА_1 повинна довести
суду, що кожна гривня з отриманого нею
кредиту була витрачена на потреби
сім'ї, чого нею зроблено не було.

Насправді кошти від спірного
кредиту в той же день за проханням
ОСОБА_1, відповідач - ОСОБА_4 передав її
батькові - ОСОБА_5, а тому на інтереси
подружжя кредитні кошти не
витрачалися.

Також посилається на те, що ОСОБА_1 з
порушенням встановленого законом
порядку змінила підстави для позову,
оскільки при розгляді справи до її
перегляду за нововиявленими
обставинами на обгрунтування своїх
позовних вимог надала лише розписку
ОСОБА_6 про отримання коштів за
перекриття даху у будинку АДРЕСА_1, який
згодом був засуджений за дачу суду
завідомо неправдивих свідчень.

А вже після скасування рішення суду
від 27.04.2012 року за нововиявленими
обставинами ОСОБА_1 надала якісь
товарні чеки, справжність яких
викликає у нього дуже великий сумнів.

Враховуючи наведене, просив у позові
відмовити.

Заслухавши сторони, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного.

Як встановлено судом, сторони
знаходилися у зареєстрованому шлюбі з
10 грудня 1997 року.

01 липня 2007 року сторони припинили
спільне проживання та ведення
спільного домашнього господарства. 08
липня 2009 року шлюб між сторонами було
розірвано.

Дані обставини були встановлені
рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 08.07.2009 року у справі № 2 -
1545/09, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 26.10.2009 року (а. с. 57- 60), а тому
в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України доведенню не
потребують.

Під час шлюбу, 21 грудня 2005 року між
ОСОБА_1 та Акціонерно - комерційним
банком соціального розвитку
«Укрсоцбанк» (далі - АКБ «Укрсоцбанк»)
був укладений кредитний договір №
110/11-0668, згідно з яким позивач отримала
грошові кошти у розмірі 210 000 грн. під 16,5
% річних строком погашення до 20.12.2012
року на споживчі потреби (а. с. 6 - 9).

ОСОБА_4 був обізнаний з приводу
укладення ОСОБА_1 даного кредитного
договору, що підтверджується його
заявою про надання згоди на передачу у
іпотеку їх спільного житлового будинку
АДРЕСА_1, засвідчену приватним
нотаріусом Нікопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
реєстровий № 5477 (а. с. 10).

07.02.2011 року вказаний кредит був
достроково погашений позивачем зі
сплатою відсотків на загальну суму 244
869,89 грн. (а. с. 11 - 13).

З матеріалів справи вбачається, що за
кредитні кошти сторони перебуваючи ще
у зареєстрованому шлюбі придбали
різноманітні будівельні матеріали для
ремонту та облаштування житлового
будинку АДРЕСА_1, який є їх спільною
власністю подружжя. Дані обставини
підтверджуються оригіналами витратних
накладних та товарних чеків, які
знаходяться в матеріалах справи (а. с.
195 - 208).

Суд не може прийняти до уваги доводи
представника відповідача ОСОБА_3 про
те, що ОСОБА_1 змінила підстави для
позову.

Як вбачається із позовної заяви (а. с.
3), як до перегляду рішення
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 27.04.2012
року за нововиявленими обставинами,
так і після перегляду вищевказаного
рішення суду, ОСОБА_1 як на підставу
своїх позовних вимог посилалася на те,
що кредитні кошти були нею витрачені
для ремонту житлового будинку та його
облаштування.

Доводи ОСОБА_3 про те, що
облаштування даху житлового будинку
відбулося у 2005 році, у зв'язку з чим
придбання металочерепиці у 2006 році
було непотрібним не заслуговують на
увагу, оскільки доказів того, що
металочерепиця була придбана не в
інтересах сім'ї представником
відповідача не надано.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 57 ЦПК
України доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

В той же час, доказів, які б
спростовували позовні вимоги позивача
та доводили заперечення відповідача
останній суду не надав.

Сумніви представника відповідача
ОСОБА_3 у справжності наданих ОСОБА_1
товарних чеків та витратних накладних
є лише його суб'єктивним відношенням до
цих доказів, оскільки від призначення
експертизи даних документів ОСОБА_3
відмовився, вважаючи це недоцільним та
передчасним.

Згідно ч. 1 - 3 ст. 61 СК України
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

Об'єктом права спільної сумісної
власності є заробітна плата, пенсія,
стипендія, інші доходи, одержані одним
із подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено
договір в інтересах сім'ї, то гроші,
інше майно, в тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ч. 2,4 ст. 65 СК
України при укладенні договорів одним
із подружжя вважається, що він діє за
згодою другого із подружжя.

Договір, укладений одним із подружжя
в інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого подружжя, якщо майно, одержане
за договором, використане в інтересах
сім'ї.

Тобто зазначені норми матеріального
права презюмують факт спільної
сумісної власності подружжя, доки не
доказано інше кимось із подружжя.

Відповідно до роз'яснень п. 23
Постанови Пленуму „Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя" від 21.12.2007 року спільною
сумісною власністю подружжя, зокрема,
можуть бути: квартири, жилі й садові
будинки; земельні ділянки та
насадження на них, продуктивна і робоча
худоба, засоби виробництва,
транспортні засоби; грошові кошти,
акції та інші цінні папери,
паєнакопичення в житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо.

Враховуючи те, що оскільки договір
№ 110/11-0668 від 21.12.2005 року був укладений у
період шлюбу та в інтересах сімї, гроші
які були одержані за цим договором, є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя, суд приходить до висновку, що
згідно з ч. 4 ст. 65 СК України даний
кредитний договір створює обов'язки
для відповідача ОСОБА_4 у зв'язку з чим,
він повинен бути визнаним солідарним
боржником за зобов'язанням за
кредитним договором № 110/11-0668 від 21
грудня 2005 року та відповідно до вимог
ст. 544 ч.1 ЦК України відшкодувати
позивачу ? частину сплаченого нею
кредиту, починаючи з 01.07.2007 року по
07.02.2011 року в сумі 122 434 грн. 94 коп.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
ОСОБА_4 на користь позивача підлягають
стягненню судові витрати у розмірі 1 345
грн.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 10,11,57,61,88,212,213-215,217,218 ЦПК
України, ст.ст. 61,65 СК України, ст. 544 ЦК
України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 солідарним боржником
за зобов'язанням за кредитним
договором № 110/11-0668 від 21 грудня 2005 року,
укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерно -
комерційним банком соціального
розвитку «УКРСОЦБАНК».

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
суму в розмірі 122 434 грн. 94 коп. (сто
двадцять дві тисячі чотириста тридцять
чотири грн. 94 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
судові витрати у розмірі 1345 грн. (одна
тисяча триста сорок п'ять) грн.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з моменту проголошення
рішення.

Суддя: О. В. Рунчева