Справа № 645/2252/14-ц
Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року
м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у
складі: головуючого судді Шарко О.П.
секретаря судових засідань Христенко
А.В. розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до Харківської
міської ради, треті особи - ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права
власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Харківської міської ради, треті особи -
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання
права власності в порядку спадкування
на 773/3200 частини домоволодіння за
заповітом після смерті ОСОБА_7,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

В обґрунтування позову позивач
зазначав, що його матір'ю є ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1. 01 лютого 2011 року рішенням
Фрунзенського районного суду м.
Харкова позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8, треті
особи ОСОБА_9, ОСОБА_5, 12- Харківська
державна нотаріальна контора про
визнання права спільної сумісної
власності, визнання заповіту частково
недійсним, визнання права власності на
1/2 частину домоволодіння, визнання
права власності на грошові вклади за
дружиною та на обов'язкову частку у
спадщині було задоволено частково,
зокрема, суд постановив, визнати
заповіт ОСОБА_10 частково недійсним,
визнати за ОСОБА_7 право власності на
125/400 частин домоволодіння АДРЕСА_1 у
порядку сумісної власності подружжя та
на 137/400 частин у порядку спадкування
обов'язкової частини після смерті
ОСОБА_10, визнано право власності за
ОСОБА_7 на грошові вклади у банках, які
залишились після смерті ОСОБА_10 Крім
того, суд задовольнив зустрічний позов
ОСОБА_4 про знання за ним права
власності у порядку спадкування за
заповітом після смерть ОСОБА_11 на 137/3200
частин домоволодіння й зустрічний
позов ОСОБА_12 про визнання права
власності у порядку сумісної власності
подружжя на 160/3200 частин домоволодіння.
Відкритою часткою у праві власності
домоволодіння АДРЕСА_1, залишається
822/3200 частин. 29 листопада 2011 року
апеляційним судом Харківської області
винесено рішення, згідно якого
апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено
частково, рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 01.02.2011
року змінено, й визнано : за ОСОБА_7
право власності на 73/400 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 у порядку
сумісної власності подружжя та на 198/3200
частин у порядку спадкування
обов'язкової частки після смерті
ОСОБА_10, визнано право власності за
ОСОБА_4 на 189/3200 частин домоволодіння
АДРЕСА_1 у порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_11,
відкритою часткою у праві власності
домоволодіння АДРЕСА_1 залишити 1134/3200
частин. Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27.02.2012 року було відмовлено у
задоволенні касаційної скарги - ОСОБА_7
13 листопада 2012 року ухвалою
апеляційного суду Харківської області
було виправлено описку в резолютивній
частині рішення апеляційного суду
Харківські області від 29.11.2011 рок,
Визнано за ОСОБА_7 право власності на
73/400 частин домоволодіння АДРЕСА_1 у
порядку сумісної власності подружжя та
на 189/3200 частин у порядку спадкування
обов'язкової частки після смерті
ОСОБА_10.». Зареєструвати право
власності на зазначену частку у
домоволодінні АДРЕСА_1 ОСОБА_7 не
встигла, 18.06.2013 року померла. Згідно
нотаріально посвідченого заповіту,
складеного 11.04.2013 року ОСОБА_7, всі її
права та обов'язки, які належать їй на
момент складання заповіту, а також ті
права та обов'язки, які можуть належати
їй у майбутньому та все майно рухоме та
нерухоме, де воно б не було і з чого б
воно не складалось, і взагалі все те, що
їй буде належати на день смерті і на що
вона за законом матиме право,
заповідала ОСОБА_2 08.11.2013року позивач
звернувся до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини, 28.02.2014
року видано свідоцтво про право на
спадщину за заповітом після смерті
ОСОБА_7, а саме на грошові кошти й суму
недоотриманої у червні 2013 року пенсії,
у видачі свідоцтва про право на
спадщину на частку у нерухомому майні -
773/3200 часток у домоволодінні АДРЕСА_1
було відмовлено через відсутність
реєстрації права власності на нерухоме
майно в Державному реєстрі, у зв'язку з
чим позивач звернувся до суду з даним
позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, просив їх задовольнити, пояснив
суду про обставини викладені вище.

Представник відповідача Харківської
міської ради ОСОБА_13, яка діє згідно
довіреності, у судовому засіданні
позовні вимоги не визнала у повному
обсязі, у їх задоволенні просила
відмовити, пояснила суду, що особисті
немайнові та майнові відносини,
засновані на юридичній рівності,
вільному волевиявленні, майновій
самостійності їх учасників
регулюються цивільним законодавством.
Позивач просить суд визнати за ним
право власності на 773/200 часток
домоволодіння АДРЕСА_1 у порядку
спадкування за заповітом після
померлої матері ОСОБА_7 з посиланням на
те, що перед смертю ОСОБА_7 складено
заповіт, відповідно якого все майно
успадковує її син. Рішенням та ухвалою
апеляційного суду за ОСОБА_14 визнано
право власності на 73/400 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 у порядку
сумісної власності подружжя та на 189/3200
частин у порядку спадкування
обов'язкової частки після смерті
ОСОБА_10 , але вищевказані рішення
суддів не були зареєстровані у
встановленому порядку.

Треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у
судове засідання не з'явилися, про час
та місце розгляду справи повідомлялися
заздалегідь і належним чином, про
причини неявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши
надані сторонами докази у їх
сукупності, вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Даний принцип полягає у змагальній
формі ініціативи та активності осіб,
які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує
повноту дослідження обставин даної
справи. Стороні зобов'язані визначити
коло фактів, на які вони можуть
посилатися як на підставу своїх вимог і
заперечень, і довести обставини, якими
вони обґрунтовують ці вимоги й
заперечення, як того вимагають
положення ст. 60 ЦПК України, за якими
доказуванню підлягають обставиш які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, яг беруть участь у справі, виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України,
суд розглядає справу в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, особа яка бере участь у
справі, розпоряджається своїми правами
щодо предмета спору на власний розсуд,
зобов`язана надати усі наявні у неї
докази та довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких виникає спір.

У ході судового розгляду встановлено,
що ОСОБА_7, яка померла 18.06.2013 року
(свідоцтво про смерть серія І-ВЛ №402748
від 19.06.2013 року), є матір'ю ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвом про народження серія ІV-УР
№495654 від 29.10.1961 року

Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 01 лютого 2011 року визнано
заповіт ОСОБА_10 частково недійсним та
визнано за ОСОБА_7 право власності на
125/400 частин домоволодіння АДРЕСА_1 у
порядку сумісної власності подружжя та
на 137/400 частин у порядку спадкування
обов'язкової частини після смерті
ОСОБА_10, визнано право власності за
ОСОБА_7 на грошові вклади у банках, які
залишились після смерті ОСОБА_10 Крім
того, суд задовольнив зустрічний позов
ОСОБА_4 про знання за ним права
власності у порядку спадкування за
заповітом після смерть ОСОБА_11 на 137/3200
частин домоволодіння й зустрічний
позов ОСОБА_12 про визнання права
власності у порядку сумісної власності
подружжя на 160/3200 частин домоволодіння.
Відкритою часткою у праві власності
домоволодіння АДРЕСА_1, залишається
822/3200 частин.

Рішенням апеляційним судом
Харківської області від 29 листопада 2011
року апеляційну скаргу ОСОБА_4
задоволено частково, рішення
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 01.02.2011 року змінено, й
визнано : за ОСОБА_7 право власності на
73/400 частин домоволодіння АДРЕСА_1 у
порядку сумісної власності подружжя та
на 198/3200 частин у порядку спадкування
обов'язкової частки після смерті
ОСОБА_10, визнано право власності за
ОСОБА_4 на 189/3200 частин домоволодіння
АДРЕСА_1 у порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_11,
відкритою часткою у праві власності
домоволодіння АДРЕСА_1 залишено 1134/3200
частин.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27.02.2012 року було
відмовлено у задоволенні касаційної
скарги - ОСОБА_7

13 листопада 2012 року ухвалою
апеляційного суду Харківської області
було виправлено описку в резолютивній
частині рішення апеляційного суду
Харківські області від 29.11.2011 року,
визнано за ОСОБА_7 право власності на
73/400 частин домоволодіння АДРЕСА_1 у
порядку сумісної власності подружжя та
на 189/3200 частин у порядку спадкування
обов'язкової частки після смерті
ОСОБА_10

Статтею 124 Конституції України
передбачено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з заповіту, складеного
11.04.2013 року ОСОБА_7, посвідченого
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_15,
реєстровий №1046, всі її права та
обов'язки, які належать їй на момент
складання заповіту, а також ті права та
обов'язки, які можуть належати їй у
майбутньому та все майно рухоме та
нерухоме, де воно б не було і з чого б
воно не складалось, і взагалі все те, що
їй буде належати на день смерті і на що
вона за законом матиме право,
заповідала своєму сину ОСОБА_2.

08.11.2013року ОСОБА_2 звернувся до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, 28.02.2014 року видано
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом після смерті ОСОБА_7, а саме
на грошові кошти й суму недоотриманої у
червні 2013 року пенсії.

Постановою державного нотаріуса
Дванадцятої Харківської державної
нотаріальної контори Хлистун О.В.
№732/02-31 від 05 березня 2014 року у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
частку у нерухомому майні - 773/3200 часток
у домоволодінні АДРЕСА_1 було
відмовлено через відсутність
реєстрації права власності на нерухоме
майно в Реєстрі прав власності на
нерухоме майно або в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до положень ст. 1217 ЦК
України, спадкування здійснюється за
заповітом або за законом.

Статтею 1270 ЦК України встановлено, що
для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини, 08 листопада
2013 року, тобто у межах строку
передбаченого законодавствим для
прийняття спадщини, ОСОБА_2 звернувся
із заявою про прийняття спадщини до
Дванадцятої Харківської державної
нотаріальної контори де було
зареєстровано спадкову справу № 824/2013.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Він має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч.2 ст.328 ЦК України - право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Всупереч викладеним вище нормам
позивач не може в повній мірі здійснити
своє право власності щодо зазначеної
частини житлового будинку після
смерті матері. У цьому випадку позивач
обмежений у своєму праві
розпоряджатися своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Власник або інша заінтересована особа
мають право звернутися до суду за
забезпеченням права власності,
пов'язаних з усуненням перешкод, які
заважають власнику або іншому
титульному володільцеві здійснювати в
повній мірі та беззаперечно свої права
володіння та розпорядження майном.

За таких обставин, позовні вимоги
підлягають задоволенню, як
підтверджені належними доказами, та
такі, що ґрунтуються на нормах чинного
законодавства.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. , ст.ст. 384, 1217, 1270 ЦК України, 10; 11; 27,
60, 61, 212-215, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до до
Харківської міської ради, треті особи -
Реєстраційна служба Харківського
міського управління юстиції
Харківської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, про визнання права власності в
порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на 773/3200 частини
домоволодіння за заповітом після
смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

Апеляційну скаргу на рішення суду
може бути подано до апеляційного суду
Харківської області через
Фрунзенський районний суд м. Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами , які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддя: