Ухвала

іменем україни

28 квітня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Євтушенко О.І.,
розглянувши матеріали за касаційною
скаргою ОСОБА_2, подані ОСОБА_3, на
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 20 січня

2014 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від

27 березня 2014 року,

в справі за позовом ОСОБА_2 до
квартирно-експлуатаційного відділу м.
Дніпропетровська про визнання
незаконним та скасування наказу про
звільнення на роботі, стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за весь час
затримки, середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 20 січня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 до
квартирно-експлуатаційного відділу

м. Дніпропетровська про визнання
незаконним та скасування наказу про
звільнення на роботі, стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за весь час
затримки, середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з квартирно-експлуатаційного
відділу м. Дніпропетровська на користь

ОСОБА_2 заборгованість по заробітній
платі в розмірі 250 грн, середній
заробіток за весь час затримки
розрахунку при звільненні в період з 8
листопада 2013 року по 20 січня 2014 року в
розмірі 7 781 грн 20 коп. В іншій частині
позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.
Стягнуто з квартирно-експлуатаційного
відділу м. Дніпропетровська судовий
збір в розмірі

243 грн 60 коп.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27
березня 2014 року рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від

20 січня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувані
судові рішення першої та апеляційної
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

У відкритті касаційного провадження
слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що наказом від 18
травня 2005 року № 46 § 3

ОСОБА_2 було прийнято на роботу до
квартирно-експлуатаційного відділу

м. Дніпропетровська охоронцем гаражу.
Наказом від 11 серпня 2006 року

№ 66 § 2 ОСОБА_2 було переведено на посаду
начальника гаражу
квартирно-експлуатаційного відділу м.
Дніпропетровська. Згідно наказу від 8
листопада 2013 року № 143 ОСОБА_2 було
звільнено із займаної посади на
підставі

п. 7 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у звʼ?язку з
набранням сили судового рішення,
згідно якого працівника було
притягнуто до відповідальності за
корупційне правопорушення, повʼ?язане
з порушенням обмежень, передбачених
Законом України «Про засади
запобігання і протидії корупції».

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 36 КЗпП України
підставами припинення трудового
договору є: набрання законної сили
судовим рішенням, відповідно до якого
працівника притягнуто до
відповідальності за корупційне
правопорушення, повʼ?язане з
порушенням обмежень, передбачених
Законом України «Про засади
запобігання і протидії корупції». Тому
суди дійшли вірного висновку,
відмовивши в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 в частині визнання
незаконним та скасування наказу про
звільнення.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
стягнення заборгованості по
заробітній платі та середнього
заробітку за весь час затримки
розрахунку при звільненні, суди вірно
встановили, що оскільки позивач
знаходився у оплачуваній відпустці з 14
жовтня 2013 року по 29 жовтня 2013 року, а
потім у відпустці без збереження
заробітної плати з 30 жовтня 2013 року по 7
листопада 2013 року, то наказ про
звільнення з займаної посади ОСОБА_2,
згідно

п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» було винесено в перший його
робочий день, а саме 8 листопада 2013 року.
Однак, як встановлено судами, при
звільненні ОСОБА_2 з ним не було
проведено остаточного розрахунку. Тому
суди дійшли вірного висновку
задовольнивши позовні вимоги в частині
стягнення заборгованості по
заробітній платі та середнього
заробітку за весь час затримки
розрахунку при звільненні.

Судові рішення першої та апеляційної
інстанції, ухвалені у відповідності до
вимог матеріального та процесуального
права.

Із матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,
у разі якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2, поданою
ОСОБА_3, на рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
20 січня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 27
березня 2014 року, в справі за позовом
ОСОБА_2 до квартирно-експлуатаційного
відділу

м. Дніпропетровська про визнання
незаконним та скасування наказу про
звільнення на роботі, стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за весь час
затримки, середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди, відмовити.

Копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ разом із доданими
до касаційної скарги матеріалами
направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ:
О.І. Євтушенко