ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року
Справа № 174/1124/13-ц

п/с № 2/174/46/2014

Вільногірський міський суд
Дніпропетровської області,

в складі: головуючого судді
Шаповала Г.І.

при секретарі
Пелипас Н.І.

з участю: представника позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представника відповідача адвоката
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Вільногірську, Дніпропетровської
області, цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
в спілкуванні та участі у вихованні
малолітнього сина,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, що надійшов до суду
05.11.2013 року, та уточненням до нього від
23.04.2014 р. (а.с.87) позивач зазначив, що з
жовтня 1999 року по жовтень 2012 року він
проживав однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з відповідачкою, ОСОБА_2.

Під час спільного проживання у нього та
відповідачки народився син, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки він та
відповідачка не були зареєстровані як
подружжя в органах реєстрації актів
цивільного стану, відповідачка цим
скористалася, і без нього
зареєструвала сина ОСОБА_5 у відділі
реєстрації актів цивільного стану
Вільногірського міського управління
юстиції Дніпропетровської області, як
дитину, у якої немає батька, при цьому
надавши йому своє прізвище «ОСОБА_5».

На його неодноразові вимоги, щодо
подачі спільної заяви до органу РАЦС
стосовно внесення в Книгу про
народження відомостей про нього як
батька ОСОБА_5, відповідач відповідала
категоричною відмовою, що примусило
його звернутися до Вільногірського
міського суду Дніпропетровської
області з позовною заявою про визнання
його батьком малолітнього, ОСОБА_5.

Під час розгляду справи про визнання
батьківства, відповідач заперечувала
проти того, що він є біологічним
батьком, ОСОБА_5, при цьому двічі
відповідач безпідставно ухилялася від
проходження судової - генетичної
експертизи яка була призначена за його
клопотанням.

17.07.2013 року Вільногірським міським
судом Дніпропетровської області було
винесене рішення, згідно якого він був
визнаний батьком, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Оскільки зазначене судове рішення в
апеляційному порядку не оскаржувалося,
воно набрало законної сили 03.08.2013 року.

14.08.2013 року відділом реєстрації актів
цивільного стану Вільногірського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області був
складений актовий запис № 240, і він був
зазначений батьком ОСОБА_5, який в цей
час постійно проживає з відповідачкою.

Оскільки відповідачка після
встановлення його батьківства
перешкоджала йому у спілкуванні з
сином, ОСОБА_5, він звернувся до третьої
особи, департаменту
соціально-гуманітарної політики
Вільногірської міської ради з заявою
про визначення режиму його спілкування
з сином.

Рішенням виконавчого комітету
Вільногірської міської ради від 09.10.2013
року № 382/0/7-13 був встановлений
наступний режим спілкування його з
сином: два рази на тиждень у вільний від
його роботи час, один раз у будній день,
з 17.00 год. до 19.00 год., та один раз у
вихідний день (суботу або неділю) з 10.00
год. до 20.00 год. за місцем його
проживання, без присутності
відповідачки за попереднім
погодженням з відповідачкою.

Однак, незважаючи на те, що зазначений у
рішенні порядок його спілкування з
дитиною порушував його права рівності
з відповідачкою відносно спілкування з
дитиною, відповідачка і цей порядок
відмовляється виконувати,
користуючись тим, що у рішенні
визначене спілкування тільки за
попередньою згодою відповідачки, вона
йому згоду на спілкування з сином не
надає, що змусило його звернутися до
суду з цим позовом, щодо встановлення
порядку спілкування його з дитиною,
який би не порушував його права і
реально міг би бути виконаний
сторонами.

Згідно ч. І ст. 141 СК України, мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ст.154 СК Україну, мати, батько та
дитина мають право на безперешкодне
спілкування між собою. Декларація прав
дитини, проголошена Генеральною
Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як
принципове положення визначила, що
дитина повинна зростати в умовах
турботи.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права
дитини, батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини.
Найкращі інтереси дитини є предметом
їх основного піклування.

Частиною 1 ст.150 СК України визначені
головні напрями виховного процесу,
який мав би зосереджуватися на
основних суспільних цінностях, повазі
до інших людей, любові до членів своєї
сім'ї, родини. Брак любові у дитячі роки
це духовний дисбаланс на усе життя.

Згідно ст. 151 СК України, батьки мають
переважне право перед іншими особами
на особисте виховання дитини.

Права батьків щодо виховання дитини
розцінюються як засіб виконання ними
своїх обов'язків щодо неї. Відповідно
до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини,
дитина, яка не проживає з одним чи обома
батьками, має право підтримувати на
регулярній основі особисті і прямі
контакти з обома батьками, за винятком
випадків, коли це суперечить інтересам
дитини.

Правило ч.2 ст.157 СК України додатково
підкреслює обов'язок того з батьків,
хто проживає окремо від дитини, брати
участь у її вихованні, хоча збереження
у нього цього обов'язку прямо випливає
зі ст.141 СК України.

Праву на спілкування з дитиною та
участі у її вихованні того з батьків,
хто проживає окремо від дитини,
кореспондує обов'язок того, з ким
проживає дитина, не чинити перешкод у
здійсненні свого права. Відповідно до
ч.2 ст. 159 СК України суд визначає
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини (періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування. В
окремих випадках, якщо це викликано
інтересами дитини, суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст.19 СК України, орган
опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи. Суд може не
погодитися з висновком органу опіки та
піклування, якщо він є недостатньо
обґрунтованим, суперечить інтересам
дитини.

Орган опіки і піклування може
визначити місце зустрічі батька з
дитиною (за місцем проживання когось із
них чи іншої особи), періодичність та
тривалість їх.

Висновок органу опіки і піклування має
базуватися на достовірній інформації
про усі фактичні обставини, які можуть
мати істотне значення та ретельному їх
з'ясуванні.

Такий висновок є рекомендаційним, тому
суд може постановити інше рішення, ніж
пропонує орган опіки та піклування.

У їхньому випадку висновок органу
опіки та піклування щодо спілкування
між ним та його сином ОСОБА_5, тільки за
попередньою згодою відповідачки, є
дискримінаційним по відношенню до
нього, оскільки відповідачка,
приймаючи до уваги їхні з нею неприязні
стосунки, ніколи не надасть йому
попередню згоду на спілкування з їхнім
сином, а тому рішення виконавчого
комітету з питань опіки та піклування
взагалі виконати не можливо, саме з
«поважних» причин, відсутності згоди
відповідачки на спілкування. Крім того,
в рішенні виконавчого комітету
Вільногірської міської ради від 09.10.2013
року № 382/0/7-13 взагалі не зазначений
порядок його спілкування із сином під
час літнього відпочинку з червня по
серпень кожного року, хоча він
матеріально спроможний відпочивати
влітку з сином разом, і з метою, щоби
оздоровити дитину, показати сину
культуру країни, тобто з метою
забезпечення належного виховання
дитини, його всебічного розвитку і
розширення кругозору, поглиблення
знань, культурного відпочинку, бажаю
кожне літо на протязі хоча би 14 діб
подорожувати з сином до культурних
міст України, виїжджати на відпочином
на Азовське або Чорне море.

Усе це відповідає інтересам дитини,
однак без відповідного судового
рішення, приймаючи до уваги позицію
відповідачки, яка заперечує проти
спілкування його з дитиною, це робити
не можливо, що безпосередньо порушує
інтереси його сина.

За місцем роботи і проживання він
характеризуюся позитивно, має добрий
стан здоров'я, спиртними напоями або
наркотичними засобами не зловживає і
на обліку у психоневрологічному або
наркологічному диспансері не
перебуває, як не перебуваю на обліку у
лікаря-нарколога та психіатра у
Вільногірській центральній міській
лікарні за місцем проживання.

Він має стабільний заробіток, працюючі
в ПАТ «Кримський Титан» філія «ВГМК» і
отримуючи ще пенсію на пільгових
умовах.

Все це є підставою для усунення
перешкод в спілкуванні його з дитиною,
та встановлення наступного порядку
його спілкування з сином, ОСОБА_5: три
рази на тиждень у вільний від його
роботи час, два рази у будній день, з 17.00
год. до 19.00 год.,за його вибором, та один
раз у вихідний день (суботу або неділю)
з 10.00 год. до 20.00 год. за його вибором, за
місцем його проживання, без
присутності відповідачки, за
попереднім повідомленням відповідачки
з його боку, також в період з червня по
серпень кожного року забирати сина,
ОСОБА_5, на 14 діб підряд для спільного
відпочинку, без присутності
відповідачки, за попереднім
повідомленням відповідачки з його
боку.

Згідно ч.І ст. 159 СК України, якщо той із
батьків, з ким проживає дитина, чинить
перешкоди тому з батьків, хто проживає
окремо, у спілкуванні з дитиною та її
вихованні, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод.

Доказами, що відповідач чине йому
перешкоди у спілкуванні з сином, будуть
показання представників служби у
справах дітей, до яких зверталися як
він так і відповідачка, і в їхній
присутності їм порадили звернутися до
суду щодо визначення остаточного
порядку його спілкування із сином.

Також доказом будуть показання свідка,
ОСОБА_6, яка є повнолітньою дочкою
відповідачки, і була свідком, коли
відповідачка перешкоджала його
спілкуванню із сином.

Керуючись ст.ст. 7,19,141,154,157,159 СК України,
ст.ст.3,109,118 ЦПК України, позивач прохає:

1. Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди
в його участі у вихованні його
малолітнього сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
шляхом забезпечення систематичних
побачень між ним та сином.

2. Визначити систематичні побачення між
ним та сином, ОСОБА_5, три рази на
тиждень у вільний від його роботи час,
два рази у будній день, з 17.00 год. до 19.00
год., за його вибором, та один раз у
вихідний день (суботу або неділю) з 10.00
год. до 20.00 год. за його вибором, за
місцями його проживання (квартира
АДРЕСА_1, житловий будинок АДРЕСА_2), без
присутності ОСОБА_2, за попереднім
повідомленням ОСОБА_2 про це з його
боку, також в період з червня по серпень
кожного року дозволити йому забирати
сина, ОСОБА_5, на 14 діб підряд для
спільного відпочинку, без присутності
ОСОБА_2, за попереднім повідомленням
ОСОБА_2 про це з його боку.

В судове засідання позивач не з'явився,
але надав заяву про розгляд справи за
його відсутності, з участю його
представника ОСОБА_1, в заяві зазначив
прохання, задовольнити позов в повному
обсязі. (а.с.43)

Представник позивача, ОСОБА_1, який не
обмежений в його повноваженнях, в
судовому засіданні позовні вимоги, з
врахуванням внесених до них змін, та їх
обгрунтування, що викладені в позовній
заяві, підтримав в повному обсязі. З
його додаткових пояснень витікає, що,
згідно вимог Сімейного кодексу
України, батьки мають рівні права та
обов'язки щодо своїх дітей.
Відповідачка весь час перешкоджала
позивачу спілкуватися з їх спільною
дитиною, ОСОБА_5. Тільки за рішенням
суду від 17.07.2013 р., за позовом позивача,
він був визнаний батьком дитини. Після
цього відповідачка продовжувала
створювати перешкоди позивачу у
спілкуванні його з сином. Внаслідок
чого, позивач звернувся до органу
опіки та піклування з проханням
встановити графік його побачень з
сином. В рішенні міськвиконкому, яким
визначено графік побачень позивача зі
своїм сином, порушено вимоги рівності
прав батьків, щодо своїх дітей,
оскільки позивач не має можливості
мати такі зустрічі за відсутності
відповідачки та без її згоди. Згідно
ст. 141 СК України та ст. 9 міжнародної
Конвенції про права дитини передбачено
систематичне спілкування батьків зі
своїми дітьми. При цьому, наявність
захворювань у дитини не може бути
перешкодою для спілкування батьків з
дитиною, оскільки вони несуть і рівну
відповідальність за виховання та
збереження здоров'я дитини. ОСОБА_5,
дійсно, має певні захворювання, але це
не перешкоджає йому відвідувати
дитячий дошкільний заклад. Ніяких
медичних чи інших висновків, щодо
неможливості спілкування позивача зі
своїм сином за відсутності
відповідачки, немає. Позивач має також
можливість забезпечувати лікування
дитини. За висновками обстежень
квартири та будинку, належних позивачу,
ці житлові приміщення мають достатньо
умов для тимчасового проживання там
дитини.

Відповідачка та її представник,
адвокат ОСОБА_3, який не обмежений в
його повноваженнях, в судовому
засіданні позовні вимоги, з
врахуванням внесених до них змін,
визнали частково, а саме, що позивач
має право на систематичне спілкування
з дитиною та на участь у її вихованні,
але тільки в присутності відповідачки,
оскільки, дитина має ряд захворювань,
які вимагають постійного догляду за
дитиною та забезпечення її лікування, а
відповідачка знає певні особливості та
має вже певний досвід з догляду за
хворою дитиною та її лікування. Окрім
того, вони не погоджуються з тим, що за
побутовими умовами квартира та
будинок, де буде тимчасово перебувати
дитина з батьком, не відповідають
певним санітарним вимогам, а саме,
житло не відповідає за розмірами
вимогам закону з розрахунку площі на
одну особу, в житлових кімнатах є
вологість та грибок, на подвір'ї
будинку утримуються тварини, будинок
розташований поряд з кладовищем,
квартира позивача здається стороннім
людям в найм, - все це може викликати
шкідливі наслідки для здоров'я ОСОБА_5,
який страждає, окрім епілепсії та
інших захворювань, і алергією. Дитині
неможна перебувати на сонці, багато
ходити пішки, його слід постійно водити
до логопеда, до масажиста, в тому числі
і у вихідні дні, взагалі, дитині слід
мешкати неподалік від медичних
закладів. Позивач не визнає, що ОСОБА_5
має ряд захворювань. Вона щойно
звернулася в суд з окремою заявою про
проведення обстеження дитини в
медичному закладі без згоди на це
позивача. Окрім того, відповідачка є
професійним поваром і забезпечує
дотримання дитиною певної дієти,
встановленої лікарями. Окрім того,
позивач проявляв негативну поведінку,
фізично карав ОСОБА_5, в присутності
дітей допускав сквернослів'я, забивав
тварин, зберігав в будинку вогнепальну
зброю. При цьому відповідачка
викликала міліцію, яка зброю не
виявила. Після спілкування позивача з
ОСОБА_5, у останнього проявляються
негативні зміни в настрої.

Орган опіки та піклування в судове
засідання свого представника не
направив та надав заяву про розгляд
справи за його відсутності. (а.с.90) Разом
з тим, раніше, в судовому засіданні,
представник органу опіки та
піклування, Левченко О.М., яка не
обмежена в її повноваженнях,
підтримала позовні вимоги частково та
додатково пояснила, що слова «за
попереднім погодженням з матір'ю» в
рішенні міськвиконкому, яким
встановлено графік побачень позивача з
сином, слід розуміти, як попередження
про це, а не погодження.

З врахуванням думки учасників судового
засідання, приймаючи до уваги
малолітній вік та стан здоров'я дитини -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, його опитування в
судовому засіданні суд визнав
недоцільним.

Із показань свідка ОСОБА_6, яка є дочкою
відповідачки ОСОБА_2, витікає, що її
мати проживала спільно однією сім'єю з
ОСОБА_4 протягом близько 13 років, до 2013
р. Проживали нормально, потім
поскандалили і мати не дозволяла
ОСОБА_4 спілкуватися з сином - ОСОБА_5,
відвідувати його в дитсадку, не
дозволяла дитині брати подарунки від
батька. ОСОБА_4 з цього приводу
звертався до органів опіки. Мати
мотивувала відмову у спілкуванні
батька з ОСОБА_5 тим, що після
спілкування з батьком у дитини
виникають негативні розлади в
поведінці. Вона, свідок, спілкується з
ОСОБА_5, коли той гуляє з сестрою ОСОБА_8,
він скучає за батьком і любить його.
ОСОБА_5 хворіє епілепсією, коли
проживали разом, то ОСОБА_4 також
доглядав за ним за відсутності матері.
Будинок в с. Посуньки має газовий котел
для обігріву з обігрівом підлоги, є
холодильник, морозильна камера,
телевізор газова плита, пральна машина,
прибудована веранда, туалет і ванна
будуть встановлені, а поки що туалет на
вулиці. В кімнаті вітчима є певна
вологість. Років 6, до 2012 р., всі вони
проживали в АДРЕСА_2. Вона мешкала до 2010
р., після чого мати напилася і вигнала
її з будинку. З початку 2013 року вона,
свідок, знову проживає в цьому будинку.
ОСОБА_4 нормально відносився до дітей,
не пив, міг накричати, коли не
слухалися, але не бив. Мати випивала і
були скандали, які розпочиналися з неї,
свідка, та сестри, а вечором, коли
вітчим заступався за них, мати
скандалила з ним. Вітчим вів себе як
батько ОСОБА_5, мати цього не
заперечувала в період спільного
проживання.

Із показань неповнолітнього свідка
ОСОБА_8, яка є дочкою відповідачки
ОСОБА_2, витікає, що ОСОБА_4 в період
спільного проживання з ним постійно
кричав, був неврівноважений, із-за
нього її сварила мати. Коли їй було
близько 8 років ОСОБА_4 в її присутності
убив об стіну кота, стріляв з рушниці
собак, чим її налякав. Неодноразово бив
ОСОБА_5 руками по ягідницям. Вона часто
відводить і забирає ОСОБА_5 із дитсадка.
ОСОБА_5 каже, що він - ОСОБА_5. Коли вона
говорила ОСОБА_5, що папа прийде з
цукерками, тоді він погоджувався, щоб
папа приходив до нього. ОСОБА_4
заставляв її перебирати 100 відер
картоплі і не відпускав познайомитися
з батьками її хлопця. З осені 2012 р. і по
весну 2013 р. вона проживала в будинку
ОСОБА_4 тому, що він давав їй мотоцикл.
Він також заставляв її працювати, а її
хлопець їй допомагав. ОСОБА_4 має
рушницю.

Із показань свідка ОСОБА_9, рідної
сестри ОСОБА_2, витікає, що її сестра
була побита, забрала дітей і стала
проживати в своїй квартирі. ОСОБА_4
показав себе, як людина яка не вміє
спілкуватися з дітьми, протягом 2013 р.
року не інтересувався сином ОСОБА_5,
використовував дітей сестри в своїх
амбіціозних бажаннях та інтересах, про
що вона письмово повідомляла в службу
сім'ї, дітей та молоді. ОСОБА_5 внаслідок
виховання ОСОБА_4, погрожував її дитині,
що відріже голову. В її присутності
ОСОБА_4 ударив ОСОБА_5 по ягідницях
сильно, із-за того, що дитина гралася
мобільним телефоном. Він не має
належного терпіння до бажань дитини, не
знає, що у дитини алергія на полуницю.

Із показань свідка ОСОБА_10, вихователя
КДНЗ № 4, витікає, що вона знає позивача
та відповідачку в зв'язку з своєю робою.
Їй відомо, що ОСОБА_2 оспорювала
батьківство ОСОБА_4 стосовно ОСОБА_5 та
відмовляла йому у можливості
спілкуватися з сином. Починаючи з
зими-весни 2013 р. ОСОБА_4 приходив в
дитсадок поспілкуватися з ОСОБА_5,
приблизно, 1 раз на місяць, та говорив,
що він є батьком ОСОБА_5. ОСОБА_5 вів
себе нормально обнімав ОСОБА_4 ОСОБА_2
надавала до дитсадка ксерокопію
документів, за якими дозволялося
спілкуватися ОСОБА_4 з дитиною за
певних обставин, з її сторони були
прохання не давати дитині спілкуватися
з батьком, що начебто після
спілкування дитині стає зле. Влітку 2013
р. у ОСОБА_5 під час сну був приступ
епілепсії і йому викликали швидку
допомогу. Після побачень з батьком у
ОСОБА_5 ніяких негативних наслідків в
поведінці не було.

Із показань свідка ОСОБА_11, вихователя
КДНЗ № 4, витікає, що вона знає позивача
та відповідачку в зв'язку з своєю робою.
В середню групу дитину, ОСОБА_5,
приводив ОСОБА_4, всі документи
оформляв він, всі умови утримання
дитини в дитсадку роз'яснювалися йому.
Сторони мешкали в с. Посуньки, у ОСОБА_2
був перелом ноги, тому дитину приводив
і забирав ОСОБА_4 з осені 2012 р.,
протягом близько 2 місяців. Потім
дитину привела ОСОБА_2 і сказала, що
тепер вона буде приводити і забирати
ОСОБА_5, оскільки з ОСОБА_4 спільно вже
не живуть. Іноді дитину забирала сестра
- ОСОБА_8. ОСОБА_4 приходив до дитини в
дитсадок приблизно 1 раз на місяць до
обіду, бачився з сином протягом 5-10
хвилин. ОСОБА_5 вів себе нормально як до,
так і після побачення з батьком. ОСОБА_2
говорила їй, що зустрічі ОСОБА_5 і
ОСОБА_4 небажані, надавала документи,
заяву, щоб не допускалися зустрічі,
оскільки батько погано впливає на
дитину. ОСОБА_4 надавав документи на
підтвердження того, що він є батьком
ОСОБА_5 і має право спілкуватися з ним.
Ніяких скандалів він не вчиняв.
Останній раз ОСОБА_4 приніс цукерок та
набір «Лего», щоб ОСОБА_5 угостив дітей.
При цьому з дитиною не спілкувався,
оскільки дитини не було в дитсадку.
Ніяких негативних наслідків від
спілкування ОСОБА_4 з ОСОБА_5 не було.

Із показань свідка ОСОБА_12, сімейного
лікаря, витікає, що сторони він знає в
зв'язку з своєю роботою. Дитина сторін -
ОСОБА_5 має ряд захворювань і перебуває
на «Д» обліку у декількох лікарів. Він
неодноразово направляв ОСОБА_5,
відповідно до характеру захворювань,
на обстеження до лікарів-спеціалістів.
Захворювання не перешкоджають
спілкуванню дитини з батьками, головне,
щоб дитина отримувала призначене
лікування. Свідку відомо, що у ОСОБА_5
випадок епілепсії був у сні.

Вислухавши сторони, дослідивши в
судовому засіданні надані докази, в
тому числі, письмові, а саме:

- копію паспорту громадянина України на
ім'я ОСОБА_4; (а.с.4)

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якого зазначені:
ОСОБА_4, ОСОБА_2; (а.с.5)

- копію рішення Вільногірської міської
ради, Дніпропетровської області, №
382/0/7-13 від 09.10.2013 р. «Про визначення
режиму спілкування гр. ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, зі своїм малолітнім сином
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1», яким вирішено:
1.Надати дозвіл гр. ОСОБА_4 спілкуватися
зі своїм малолітнім сином ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, два рази на тиждень у
вільний від роботи час: один раз у
будній день, з 17.00 год. до 19.00 год., та
один раз у вихідний день (суботу або
неділю) з 10.00 год. де 20.00 год., за
попереднім погодженням з матір'ю, гр.
ОСОБА_2 2. Надати дозвіл гр. ОСОБА_4
спілкуватися зі своїм малолітнім сином
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем свого
проживання, без присутності матері, а
також за бажанням самої дитини. 3.
Вважати можливим встановлення іншого
режиму спілкування батька з дитиною,
але за обов'язковою згодою обох
батьків. 4. Зобов'язати гр. ОСОБА_4 та гр.
ОСОБА_2 не використовувати спілкування
батька з дитиною для з'ясування своїх
міжособистісних стосунків, яке може
мати наслідком негативні зміни у
ставленні дитини до батька та матері;
(а.с.6)

- копію паспорту громадянки України на
ім'я ОСОБА_2; (а.с.14)

- копію психолого-педагогічної
характеристики, без зазначення дати,
на малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.21)

- копію витягу з протоколу № 929-а
діагностичного засідання ОПМПК від
24.10.2013 р., яким встановлено ОСОБА_5
медичний та психолого-педагогічний
висновки та рекомендовано
індивідуальну форму навчання за
програмою підготовчого класу
інтенсивної педагогічної корекції на
2013 -2014 навчальний рік; (а.с.22)

- копію висновку консультанта від 11.10.2013
р., яким ОСОБА_5 рекомендоване
лікування; (а.с.23)

- копію медичної довідки від 18.10.2013 р.,
згідно якої ОСОБА_5 перебуває на «Д»
обліку і йому призначена
гіпоалергенна дієта; (а.с.24)

- довідку № 25 для одержання путівки на
санаторно-курортне лікування для
ОСОБА_5; (а.с.25)

- копію заяви ОСОБА_2 на ім'я заступника
міського голови з питань діяльності
виконавчих органів ради-директору ДСГП
Петруші І.О. від 21.11.2013 р., де зазначено
скаргу на дії ОСОБА_4, який приходить в
дитсадок та негативно впливає на
ОСОБА_5; (а.с.26)

- копію заяви ОСОБА_9 на ім'я заступника
міського голови з питань діяльності
виконавчих органів ради-директору ДСГП
Петруші І.О. від 25.01.2013 р., де зазначено
скаргу на дії ОСОБА_4, який налаштовує
дітей проти ОСОБА_2 та здійснював інші
незаконні вчинки відносно дітей та
ОСОБА_2; (а.с.60-62)

- копію акту обстеження умов проживання
від 18.04.2014 р. в належній ОСОБА_4 квартирі
АДРЕСА_1, згідно якого зазначено
висновок, що для виховання та розвитку
дитини створено умови: можливо
облаштувати місце для сну та
проведення дозвілля дитини; (а.с.80)

- копію акту обстеження умов проживання
від 02.10.2013 р. в належному ОСОБА_4 будинку
АДРЕСА_2, згідно якого зазначено
висновок, що для виховання та розвитку
дитини створено умови: гр. ОСОБА_4 має
можливість виділити дитині місце для
сну та проведення дозвілля; (а.с.81)

- копію психолого-педагогічної
характеристики, без зазначення дати,
на малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
супровідним листом КДНЗ № 4 від 22.04.2014 р.
(а.с.82,83)

- оглянувши в судовому засіданні
медичну картку на ім'я ОСОБА_5, з якої
витікає, що він страждає рядом
хронічних захворювань та неодноразово
обстежувався лікарями і потребує
систематичного лікування - та оцінивши
ці докази в їх сукупності та
взаємозв'язку, керуючись законом, суд
дійшов висновку про задоволення позову
в повному обсязі, з наступних підстав.

Згідно ст.ст.10,11,60 ЦПК України, суд
розглядає справу в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів
сторін, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 141 СК України, 1. Мати, батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою. 2.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 151 СК України, 1. Батьки мають
переважне право перед іншими особами
на особисте виховання дитини. 2. Батьки
мають право залучати до виховання
дитини інших осіб, передавати її на
виховання фізичним та юридичним
особам. 3. Батьки мають право обирати
форми та методи виховання, крім тих, які
суперечать закону, моральним засадам
суспільства.

Згідно ст.155 СК України, 1. Здійснення
батьками своїх прав та виконання
обов'язків мають ґрунтуватися на
повазі до прав дитини та її людської
гідності. 2. Батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини. 3. Відмова батьків від дитини є
неправозгідною, суперечить моральним
засадам суспільства. 4. Ухилення
батьків від виконання батьківських
обов'язків є підставою для покладення
на них відповідальності, встановленої
законом.

Згідно ст.157 СК України, 1. Питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. 2. Той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. 3. Той із
батьків, з ким проживає дитина, не
має права перешкоджати тому з батьків,
хто проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини. 4.
Батьки мають право укласти договір
щодо здійснення батьківських прав та
виконання обов'язків тим з них, хто
проживає окремо від дитини. Той з
батьків, хто проживає з дитиною, у разі
його ухилення від виконання договору
зобов'язаний відшкодувати матеріальну
та моральну шкоду, завдану другому з
батьків.

Згідно ст. 158 СК України, 1. За заявою
матері, батька дитини орган опіки та
піклування визначає способи участі у
вихованні дитини та спілкуванні з нею
того з батьків, хто проживає окремо від
неї. Рішення про це орган опіки та
піклування постановляє на підставі
вивчення умов життя батьків, їхнього
ставлення до дитини, інших обставин, що
мають істотне значення. 2. Рішення
органу опіки та піклування є
обов'язковим до виконання. Особа, яка
ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, зобов'язана
відшкодувати матеріальну та моральну
шкоду, завдану тому з батьків, хто
проживає окремо від дитини.

Згідно ст.159 СК України, 1. Якщо той із
батьків, з ким проживає дитина, чинить
перешкоди тому з батьків, хто проживає
окремо, у спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод. 2. Суд визначає
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини (періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування, з
урахуванням віку, стану здоров'я
дитини, поведінки батьків, а також
інших обставин, що мають істотне
значення. В окремих випадках, якщо це
викликано інтересами дитини, суд може
обумовити побачення з дитиною
присутністю іншої особи. 3. За заявою
заінтересованої сторони суд може
зупинити виконання рішення органу
опіки та піклування до вирішення спору.
4. У разі ухилення від виконання рішення
суду особою, з якою проживає дитина, суд
за заявою того з батьків, хто проживає
окремо, може передати дитину для
проживання з ним. 5. Особа, яка
ухиляється від виконання рішення суду,
зобов'язана відшкодувати матеріальну
та моральну шкоду, завдану тому з
батьків, хто проживає окремо від
дитини.

Суд вважає встановленим, що:

- позивач та відповідачка є батьками
дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
народився у сторін в період їх
спільного проживання як чоловіка та
жінки без укладення шлюбу, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та не
заперечується сторонами;

- дитина постійно проживає разом з
матір'ю, відповідачкою ОСОБА_2, на
користь якої стягнуто аліменти з
ОСОБА_4 на утримання дитини, що взаємно
визнається сторонами;

- відповідачка, посилаючись на ряд
захворювань дитини, які дійсно мають
місце, на необхідність проведення
систематичного лікування дитини, на
свій досвід та знання особливостей
лікування та догляду за дитиною, не
надає можливості позивачу ОСОБА_4
спілкуватися з його малолітнім сином -
ОСОБА_5, за її відсутності, не
враховуючи, що згідно рішення органу
опіки та піклування було надано дозвіл
гр. ОСОБА_4 спілкуватися зі своїм
малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
за місцем свого проживання, без
присутності матері;

- заперечуючи проти позову,
відповідачка, на думку суду не довела в
судовому засіданні наявність таких
фактів та обставин, які б свідчили про
те, що внаслідок спілкування батька з
дитиною, для дитини наступали чи можуть
наступити негативні наслідки, як
стосовно стану здоров'я так і стосовно
вихованості дитини, які згідно закону
можуть бути підставою для обмеження
побачень батька з дитиною наодинці, без
присутності інших осіб, в тому числі
матері дитини;

- із показань свідків, працівників
дитячого закладу, який відвідує
малолітній ОСОБА_5, та із показань
старшої доньки відповідачки, витікає,
що між позивачем, як батьком, та його
сином ОСОБА_5 існують нормальні родинні
зв'язки, що дитина прихильна до батька,
а батько проявляє належним чином свої
почуття до дитини та приймає участь в
утриманні та вихованні дитини, при
цьому ніяких негативних наслідків для
дитини від спілкування з батьком не
настає;

- суд критично сприймає показання
неповнолітньої дочки відповідачки та
письмові скарги на ОСОБА_4, що були
адресовані відповідачкою та її сестрою
до органу опіки та піклування -ДСГП
Вільногірської міської ради, оскільки
ніяких об'єктивних даних, тобто
доказів, на підтвердження фактів
негативної поведінки ОСОБА_4 по
відношенню до дітей ОСОБА_2 не наведено,
окрім того, більшість фактів носить
суперечливий характер, оскільки можуть
бути утлумачені, зокрема, і як участь
ОСОБА_4 у вихованні дітей, заохочення
їх до посильної праці;

- суд доходить висновку, що наявність
ряду захворювань у малолітнього
ОСОБА_5 та необхідність його
систематичного лікування не може бути
перешкодою для його систематичних
побачень та спілкування зі своїм
батьком чи тимчасового проживання з
ним, в тому числі за відсутності матері
дитини, оскільки дитина відвідує
дитячий заклад, де перебуває без
матері, має прихильність до батька,
який має такі ж права та обов'язки, як і
мати, стосовно виховання дитини,
догляду за дитиною, забезпечення її
безпечними для життя умовами
проживання, в тому числі безпечним
харчуванням; при цьому відповідачка
має можливість і зобов'язана
повідомити батька дитини про
необхідність дотримання певних умов
перебування дитини у позивача, які
стосуються відомих їй рекомендацій,
наданих лікарями, в тому числі, і
стосовно забезпечення прийому ліків,
дотримання певної дієти; позивач також
має право та зобов'язаний дбати про
здоров'я дитини і з цією метою
звертатися з дитиною до медичних
закладів для з'ясування стану здоров'я
дитини та вжиття необхідних заходів до
її лікування; із показань сімейного
лікаря витікає, що захворювання, які
має малолітній ОСОБА_5, не є перешкодою
для його спілкування з батьком,
необхідно лише забезпечити належне
лікування дитини;

- суд доходить висновку, що саме
запропонований позивачем графік його
побачень з малолітнім сином,
забезпечить систематичність
спілкування його, як батька, з дитиною,
а можливість влітку протягом 14 діб
проводити позивачу спільний
відпочинок з дитиною буде сприяти
встановленню більш близьких відносин
між батьком та дитиною та буде
забезпечувати більш рівноцінну участь
батька у вихованні та утриманні дитини,
враховуючи, що переважну частину часу
дитина проводить з матір'ю.

Таким чином, суд доходить висновку, що
позовні вимоги обґрунтовані, не
суперечать закону та фактичним
обставинам справи, не порушують прав
та законних інтересів малолітньої
дитини та інших осіб, і, навпаки,
реалізація їх буде сприяти належному
вихованню та утриманню дитини та її
гармонійному розвитку, тому позов слід
задовольнити в повному обсязі, з
покладенням судових витрат у справі, в
виді судового збору - 243.60 грн., на
відповідачку, згідно ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 88, 209 ч.3, 212-215, 222, 223, 292-294, 367 ч.1 п.1
ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженку м. Вільногірська,
Дніпропетровської області, ІПН НОМЕР_1,
зареєстровану за місцем проживання
АДРЕСА_3, усунути перешкоди в участі
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с.
Вільні Хутори, Верхньодніпровського
району, Дніпропетровської області, ІПН
НОМЕР_2, зареєстрованого за місцем
проживання АДРЕСА_1, у вихованні його
малолітнього сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
шляхом забезпечення систематичних
побачень між ним та сином.

Визначити систематичні побачення між
ОСОБА_4 та його сином, ОСОБА_5, три рази
на тиждень у вільний від його роботи
час, два разу у будній день, з 17.00 год. до
19.00 год., за його вибором, та один раз у
вихідний день (суботу або неділю) з 10.00
год. до 20.00 год. за його вибором, за
місцями його проживання (квартира
АДРЕСА_1, житловий будинок АДРЕСА_2), без
присутності ОСОБА_2, за попереднім
повідомленням ОСОБА_2 про це з його
боку, також в період з червня по серпень
кожного року дозволити йому забирати
сина, ОСОБА_5, на 14 діб підряд для
спільного відпочинку, без присутності
ОСОБА_2, за попереднім повідомленням
ОСОБА_2 про це з його боку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 -
229.40 грн., для відшкодування судових
витрат в виді судового збору, та в
дохід держави України, додатково
судовий збір - 14.20 грн., враховуючи, що за
немайнові вимоги сума судового збору
складає - 243.60 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через
Вільногірський міський суд,
Дніпропетровської області. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Копію рішення, протягом двох днів з
часу виготовлення його в повному
обсязі, надіслати рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
сторонам.

Головуючий суддя
Шаповал Г.І.