Справа № 162/188/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Гладіч Н.І. Провадження №
22-ц/773/735/14 Категорія: 48 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Свистун О.В.,

суддів - Грушицького А.І., Федонюк С.Ю.,

при секретарі - Мельничук Т.Ю.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про зменшення розміру
аліментів,

за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1
на рішення Любешівського районного
суду від 12 березня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Любешівського районного суду
від 12 березня 2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення
розміру аліментів відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач
ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду
першої інстанції, ухвалити нове про
задоволення позову. Покликається на те,
що судом були порушені норми
матеріального та процесуального права,
неповно з'ясуванні всі обставин, що
мають значення для справи. Зазначає, що
просив визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі, оскільки
змінились життєві обставини: він ніде
не працює; має на утриманні дитину від
другої дружини, яка перебуває в
декретній відпустці; сплачує кошти за
оренду житла.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та
відповідач ОСОБА_2 не зявилися, хоча
належним чином були повідомлені про
час та місце розгляду справи. Позивач
просив розгляд справи проводити без
його участі.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач не надав доказів, в
підтвердження своїх доводів.

Перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Любешівського районного суду від 26.11.2012
року з ОСОБА_1 стягнуто на користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки від
його заробітку (доходу) щомісячно,
починаючи з дня подання заяви з 05.03.2012
року і до досягнення дитиною
повноліття.

Згідно свідоцтва про шлюб (а.с.5) позивач
уклав шлюб з ОСОБА_4 і ІНФОРМАЦІЯ_2 року
у них народилася дочка ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про
народження (а.с. 6). ОСОБА_4 згідно
медичної довідки (а.с. 7) на даний час
знаходиться в декретній відпустці по
догляду за дитиною. З договору оренди
(а.с. 10) слідує, що позивач наймає
квартиру, за оренду якої сплачує 1200 грн.
в місяць.

Із позовної заяви вбачається, що
позивач просить суд зменшити розмір
аліментів з ? частини від його
заробітку, на тверду суму - 350 грн.
щомісячно.

Частина перша статті 192 СК України
передбачає, що розмір аліментів,
визначений за рішенням суду або за
домовленістю між батьками, може бути
згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року N 3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справи щодо батьківства, материнства
та стягнення аліментів" розмір
аліментів, визначений судовим рішенням
або за домовленістю між батьками, суд
може змінити за позовом платника або
одержувача аліментів у зв'язку зі
зміною матеріального чи сімейного
стану, погіршення чи поліпшення
здоров'я когось із них.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач одружився, дружина знаходиться
у декретній відпустці, проводить
оплату за квартиру. Однак, позивач не
надав належних доказів, які б
підтверджували його доводи про
неможливість сплачувати аліменти на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , у визначеному судом
розмірі, оскільки в матеріалах справи
наявна копія із трудової книжки з якої
не вбачається, що ця копія належить
позивачу та що він на даний час ніде не
працює. Також, судом першої інстанції
встановлено, що зазначені позивачем
обставини для зменшення розміру
аліментів існували на момент стягнення
аліментів на утримання сина ОСОБА_3 і
судом ці обставини були враховані при
визначені суми аліментів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона покликається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Однак, позивач не надав суду будь-яких
інших доказів в підтвердження своїх
вимог та заперечень.

А отже, колегія суддів приходить до
висновку, що суд першої інстанції повно
дослідив надані докази, встановив всі
обставини справи та підставно відмовив
у задоволенні позову.

Крім того, враховуючи зміст ст. ст. 181, 192
СК України, розмір аліментів,
визначений рішенням суду, не
вважається незмінним. Отже, у зв'язку із
значним покращенням матеріального
становища платника аліментів матір
дитини може подати до суду заяву про
збільшення розміру аліментів. Значне
погіршення матеріального становища
батька може бути підставою для його
вимоги про зменшення розміру
аліментів.

Право вимагати заміни розміру
аліментів шляхом зміни способу
присудження аліментів не може
заперечуватися, адже можливість вибору
способу присудження аліментів з огляду
на мінливість життєвих обставин,
зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не
може обмежуватися разовим її
здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної
заборони змінювати розмір аліментів
шляхом зміни способу їх присудження, за
положеннями ст. 192 СК України зміна
розміру аліментів може мати під собою
зміну способу їх присудження (зміна
розміру аліментів, стягнутих за
рішенням суду у частці від заробітку
(доходу) матері, батька дитини на розмір
аліментів, визначений у певній твердій
грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах
підлягає застосуванню не тільки ст. 192
СК України, але й низка інших норм,
присвячених обов'язку батьків
утримувати своїх дітей (ст. 182
"Обставини, які враховуються судом при
визначенні розміру аліментів", ст. 183
"Визначення розміру аліментів у частці
від заробітку (доходу) матері, батька
дитини", ст. 184 "Визначення розміру
аліментів у твердій грошовій сумі").

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що покликання суду першої
інстанції в рішенні про не можливість
зміни способу присудження аліментів є
безпідставним.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, підстав для скасування
рішення апеляційним судом не
встановлено.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 317, 319, 218 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Любешівського районного суду
від 12 березня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: