Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних
справ
Суддя 1-ї інстанції Боровікова
Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 333/5737/13
Справа № 22ц-778/2185/14
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних
справ апеляційного суду Запорізької
області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді:
Подліянова Г.С., Дашковська А.В.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора -
адвоката -

________________________________________________________________________
____________________

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 05.03.2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_3, Комунарський районний відділ у
м.Запоріжжі УДМВС України в
Запорізькій області про поділ майна
подружжя й виселення та за зустрічними
вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом (який згодом уточнив) про
поділ майна, посилаючись на те, що під
час шлюбу з відповідачем вони придбали
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та
автомобіль "Шевроле АВЕО". На придбання
зазначеного майна були використані
його особисті кошти. Натепер між ними
немає згоди щодо здійснення прав
надбаним майном, просив поділити майно,
визнавши за ним право власності на
квартиру, висилити дружину зі спірного
приміщення зі скасуванням її
реєстрації місця проживання та
примусово стягнути на користь
відповідача компенсацію частки
вартості автомашини.

Відповідач у зустрічних вимогах також
наполягав на поділі подружнього майна,
однак у рівних частках.

Рішенням Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 05.03.2014 року первісний та
зустрічний позов задовольнив частково.
Суд поділив майно колишнього подружжя.
Визнав за позивачем право власності на
63/100 частки спірної квартири, решту 37/100
частки її передав у власність
відповідача. Право власності на
автомобіль перейшло до заявника.
Водночас, на користь відповідача
компенсацію частки вартості машини у
розмірі - 39 165 грн. 50 коп.. В задоволені
решти вимог відмовлено.

У скарзі позивач не погоджується з
рішенням суду, стверджував, що суд
неправильно з'ясував обставини справи,
зокрема щодо внесків кожного подружжя
в придбання об'єктів права спільної
власності, їх вартості, визначення
компенсації часток при поділі майна.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, вивчивши матеріали справи
колегія суддів судової палаті з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду дійшла до висновку, що скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної
інстанції відхиляє скаргу, якщо
встановлює, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Із справи вбачається, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 уклали шлюб 03 жовтня 2003 року. За
рішенням суд шлюб був розірваний 10.09.2012
року (а.с.12).

Двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 сторони
придбали 30.01.2006 року, тобто за час
шлюбних стосунків (а.с.15).

Матеріали справи свідчать, що згадане
житлове приміщення було надбане за
нотаріально посвідченим договором
купівлі-продажу.

За змістом договору, квартира була
куплена за 116 150 грн. і всі гроші
продавцю були передані одночасно з
підписанням договору (п.2.1 Договору
а.с.15).

Також встановлено, що частина суми
грошей (17 500 доларів США) була залучена
30.01.2006 року від одержаного банківського
кредиту та ще 30 000 грн. отриманих
особисто позивачем за договором
дарування (а.с.15,17).

Зобов'язання за згаданим кредитним
договором в повному обсязі виконані
30.11.2007 року, а отже до розлучення
подружжя.

Згідно з ст.60 СК майно нажите подружжям
за час шлюбу, є їх спільною власністю.

Стаття ст.68 ч.1 СК визначає, що
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу.

Водночас, згідно зі ст.65 СК договір,
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Відповідно до ст.70 СК України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Стаття 57 СК України окреслює перелік
видів особистої приватної власності
одного із подружжя та підстави її
набуття.

За змістом цієї норми, приватною
власністю дружини, чоловіка є майно,
набуте нею, ним за час шлюбу, але за
кошти, які належали їй, йому особисто.

Підсумовуючи, суд першої інстанції
обґрунтовано, врахував особисту частку
позивача у спірному майні й правильно
вирахував частки подружжя щодо їх
спільної власності на квартиру.

Суд наголошує, що спірне житлове
приміщення було куплене одноразовою
сплатою грошової суми продавцю, а отже
на час укладення угоди, подружжя
сплатило кошти визначені договором.

Твердження заявника про його особисті
грошові внески на придбання квартири в
процесі сплати кредитних внесків за
кредитним договором (а.с.18), не можливо
визнати прийнятними.

На дату поділу майна кредит повністю
був погашений, а тому спільне сумісне
майно подружжя підлягає поділу між
чоловіком та дружиною.

Автомобіль "Шевроле АВЕО", також
входить до спільного майна, яке набуте
подружжям за час шлюбу й цей факт
сторони не оспорюють.

Згаданий автомобіль був куплений за
рахунок коштів отриманих за кредитним
договором від 04.10.2008 року. Кредитні
кошти за договором були сплачені у 2009
році (а.с.102).

Формулюючи свою позицію у справі,
позивач говорить про те, що внески на
сплату кредиту здійснювались як за
сімейні кошти та і за гроші отримані
від його близьких родичів (а.с.7).

Відповідно до ч.4 ст.65 СК договір,
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

У разі виконання обов'язку боржника
іншою особою настають наслідки
окреслені у ст.528 ЦК.

Знову ж, суд нагадує, що якщо подружжя
користувалося майном придбаним за
кредитні кошти, то вважатиметься, що
майно використане в інтересах сім'ї.

В такому разі, автомобіль також є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя, оскільки придбаний у період
шлюбу для забезпечення потреб сім"ї.

Вартість машини досліджена судом під
час судових засідань. Дії суду в цій
частині не викликають сумнівів, а тому
аргументи скарги з цього приводу є
неприйнятними.

Суд визначив, що відповідач є власником
37/100 частки квартири, яка набута в шлюбі.

Право власності є непорушним.
Власникові належить право володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. Ніхто не може бути позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійснені. (ст.321,317 ЦК).

В такому разі, суд першої інстанції
правильно виходив із того, що вимоги
про виселення та скасування реєстрації
місця проживання не підлягають
задоволенню.

Беручи до уваги наведене, рішення у
справі скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України,
судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 05.03.2014 року у цій справі
залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий: Судді: