Справа № 444/3160/13
Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/1251/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів: Приколоти Т.І., ,Тропак О.В.

при секретарі - Івановій О.О.,

з участю: ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 9 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4
про відшкодування майнової та
моральної шкоди -

в с т а
н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним
позовом. Просив стягнути із ОСОБА_4 3788
грн. на відшкодування майнової шкоди та
3000 грн. - моральної шкоди. Зазначав, що
18.03.2012 року відповідач, перебуваючи у
нетверезому стані та повертаючись
уночі додому, пошкодив вхідні двері до
його квартири на АДРЕСА_1 шляхом
підпилу, намагався їх відчинити. Факт
пошкодження дверей був встановлений
працівниками міліції, яких він
викликав після виявлення
правопорушення.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_6
задоволено частково. Ухвалено про
стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача
3788 грн. на відшкодування майнової шкоди
і 500 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Рішення оскаржив ОСОБА_4, просить його
скасувати і ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову. Зазначає,
що майнової шкоди ОСОБА_6 він не
завдавав так майна позивача він не
псував. Усі відносини із сусідом
обмежилися лише взаємною лайкою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 на
підтримання скарги, представника
позивача ОСОБА_3. на її спростування,
перевіривши матеріали справи, межі і
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на викладені мотиви.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим майновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

За змістом ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Обґрунтовуючи свій позов, а ці
обставини суд першої інстанції вважав
встановленими, ОСОБА_6 посилався на те,
що факт заподіяння шкоди його майну був
представлений працівникові міліції
після вчинення ОСОБА_4 правопорушення,
сам відповідач певний час визнавав цей
факт і обіцяв відновити двері,
постановою про закриття кримінального
провадження, кошторисом витрат на
ремонт вхідних дверей квартири.

Проте цей висновок суду першої
інстанції не відповідає матеріалам
справи.

Так, на підтвердження позову ОСОБА_6 не
надав суду жодного доказу що саме
ОСОБА_4 пошкодив вхідні двері до
квартири у тому вигляді, який викладено
у кошторисі для проведення
відновлювальних робіт.

Постанова про притягнення ОСОБА_4 до
адміністративної відповідальності за
правопорушення, передбачене ст. 173
КУпАП суперечить даним наведеного вище
кошторису про характер та локалізацію
пошкоджень майна позивача. Адже у
постанові зазначено, що під час
вчинення хуліганських дій ОСОБА_4 не
втримався на ногах і гримнув рукою у
двері. Натомість із кошторису випливає
необхідність ремонту дверей із їх
заміною дверей, відкосів тощо. До того
ж, подія відбулася 18.03.2012 року, а
кошторис складений лише через півтора
роки - 25.09.2013 року.

Постанова слідчого Жовківського
райвідділу міліції від 29.08.2013 року про
закриття кримінального провадження за
заявою ОСОБА_6 від 22.08.2013 року не містить
жодних даних про заподіяння майнової
шкоди позивачу.

За таких обставин колегія суддів не
знаходить доведеними факт заподіяння
ОСОБА_4 майнової шкоди ОСОБА_6 у тих
обсягах, які позивач просив йому
відшкодувати за рахунок відповідача.

З цих же підстав не є доведеним і розмір
заподіяної відповідачем моральної
шкоди.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку, що рішення суду першої
інстанції в частині задоволених вимог
ОСОБА_6 слід скасувати і ухвалити нове
рішення про відмову у цих його вимогах.

В решті рішення слід залишити без змін.

Не знаходить суд апеляційної інстанції
підстав для повного задоволення скарги
ОСОБА_4, так як підстави для закриття
провадження у справі відсутні.

Колегія суддів не знаходить підстав
для стягнення із позивача витрат на
правову допомогу відповідача, так як
надані документи не відповідають
вимогам Закону України від 20.12.2011 року
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.
317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 9 грудня 2013 року
в частині стягнення з ОСОБА_4 в користь
ОСОБА_6 3788 грн. завданої майнової шкоди
та 500 грн. завданої моральної шкоди, а
також 118,7 грн. судових витрат скасувати
та ухвалити в цій частині нове рішення
про відмову в позові.

В решті рішення залишити без змін, а
апеляційну скаргу відхилити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: