АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Дзюбановський Ю.І.
Провадження № 22-ц/789/370/14 Доповідач -
Загорський О.О.Категорія - 5 РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
головуючого - Загорського О.О.
суддів - Козака І. О., Хоми М. В.,
при секретарі - Танцюра О.В.
за участі представників ОСОБА_1 -
ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5, Лозівського сільського голови
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 23 січня 2014 року
по справі за позовом Лозівської
сільської ради Тернопільського району
до ОСОБА_4, треті особи Державна
інспекція сільського господарства в
Тернопільській області, ОСОБА_1 про
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки та приведення
земельної ділянки у придатний для
використання стан шляхом демонтажу
11.07.2013 року Лозівська сільська
рада Тернопільського району
звернулася з вищенаведеним позовом.
Вимоги аргументувала тим, що ОСОБА_4
самовільно зайняла ділянку - 0.0025 га із
земель загального користування
(вулиця) житлової та громадської
Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 23.01.2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове про задоволення позову,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
і порушення норм процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи. Вказує, що суд
першої інстанції не взяв до уваги, що
факт захоплення земельної ділянки
доведено наявними в матеріалах справи
доказами, що суд необгрунтовано дійшов
висновку, що спірна ділянка не
відноситься до земель загального
користування (вулиця) житлової та
громадської забудови.

В судовому засіданні
представники апелянта апеляційну
скаргу підтримали і навели доводи
аналогічні викладеним в скарзі.

Представник ОСОБА_4 апеляційну
скаргу заперечила і вказала, що в
матеріалах справи наявний акт, яким
підтверджується, що огорожа була
перенесена і вимоги припису виконані і
такий акт не оскаржувався, що ОСОБА_1 з
позовом не звертався, його права не
порушені і згідно матеріалів справи
він користується земельною ділянкою
більшою ніж йому належить - 0,0672 га
замість належних 0,04 га. Зазначила, що
сільською радою рішення суду не
оскаржувалося.

Сільський голова, апеляційну
скаргу підтримав і вказав, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 не мають документів на земельні
ділянки оскільки вони не
приватизовані. Зазначив, що згідно із
викопіювання із генерального плану
с.Лозова 1976 року між земельними
ділянками є провулок, частина якого
захоплена ОСОБА_7, яка самовільно
встановила ворота.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення, дослідивши матеріали справи
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що доказами у
справі не підтверджується захоплення
відповідачем земельної ділянки із
земель загального користування
(вулиця) житлової та громадської
забудови.

З таким висновком суду погодитись
не можна з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням
Лозівської сільської ради №204 від
30.08.2012р. встановлено, що в архіві
сільської ради відсутні карти,
документи, плани, де б були показі схеми
розміщення житлових будинків та
земельних ділянок і на даний час
неможливо встановити давні межі
земельних ділянок. Запропоновано
ОСОБА_8 та ОСОБА_1 укласти договір з
ліцензованою організацією на
виготовлення технічної документації
на право власності на земельні ділянки
та винести їх межі в натурі (а.с. 77).

Згідно Акту від 03.10.2012р.,
складеного комісією з питань земельних
відносин та охорони довкілля
зафіксовано, що ОСОБА_4 із своєю сім'єю
проживає в АДРЕСА_1, в будинку, який
належить ОСОБА_8, земельна ділянка, на
якій знаходиться будинок не
приватизована. ОСОБА_4 та її чоловік
ОСОБА_10 самовільно захопили земельну
ділянку орієнтовною площею 0,0025 га
встановивши ворота (а.с. 4).

Актом обстеження ділянки від
31.10.2012 року встановлено, що ОСОБА_4
самовільно зайняла земельну ділянку
площею 0,0025 га із земель загального
користування (дорога) житлової та
громадської забудови (а.с. 24).

31.10.2012 року державним інспектором
Державної інспекції сільського
господарства у Тернопільській області
складено Акт перевірки дотримання
вимог земельного законодавства ОСОБА_4,
яким встановлено, що ОСОБА_4 самовільно
зайняла ділянку 0,0025 га із земель
загального користування (дорога)
житлової та громадської забудови для
розширення та влаштування заїзду, чим
порушила вимоги статей 125, 126 Земельного
кодексу України (а.с. 21)

31.10.2012 року державним інспектором
складено протокол про адміністративне
правопорушення №000184, яким встановлено,
що ОСОБА_4 вчинила адміністративне
правопорушення, передбачене ст. 53-1
КУпАП - порушила ст. ст. 125, 126 Земельного
кодексу України - самовільно зайняла
земельну ділянку 0,0025 га, чим заподіяла
шкоду в розмірі 17,67 грн. (а.с. 27).

Постановою Державної інспекції
сільського господарства в
Тернопільській області №00158 від
31.10.2012р. ОСОБА_4 визнано винною у
вчиненні адмінправопорушення,
передбаченого ст. 53-1 КУпАП за порушення
ст.ст. 125, 126 ЗК України - зайняття
ділянки в 0,0025 га для розширення та
влаштування заїзду на землях житлової
та громадської забудови на території
Лозівської сільської ради та накладено
адміністративне стягнення - 187 грн. (а.с.
28).

31.10.2012 року виписано припис №000381,
яким зобов'язано ОСОБА_4 усунути
виявлені під час перевірки порушення
вимог земельного законодавства (а.с. 22).

Як вбачається із квитанції від
06.11.2012р. №32 ОСОБА_4 оплатила штраф - 187
грн. по постанові від 31.10.2012р. №000158 (а.с.
29)

29.12.2012 року Державною інспекцією
через невиконання ОСОБА_4 вимог припису
№000381 від 31.10.20112р. повторно виписаний
припис - №000618 про усунення виявлених
порушень земельного законодавства (а.с.
30-31).

Рішенням Лозівської сільської
ради від 02.01.2013р. №255 по розгляду заяви
ОСОБА_1, враховуючи результати
перевірки Державної інспекції
сільського господарства в
Тернопільській області зобов'язано
ОСОБА_4 демонтувати самовільно
встановлені ворота та встановити їх на
попередньому місці (а.с. 15).

Актом перевірки дотримання вимог
земельного законодавства Державної
інспекції від 28.02.2013р. зафіксовано, що
ОСОБА_4 виконала вимоги припису (а.с. 32).

04.06.2013 року Комісією з питань
земельних ресурсів при Лозівській
сільській раді складений Акт, яким
зафіксовано, що ОСОБА_4 ворота не
демонтувала. Згідно Додатку №1 до Акту
вбачається, що ОСОБА_4 лише перенесла
місце встановлення воріт.

Відповідно до складеного
комісією з питань земельних відносин
та охорони довкілля при Лозівській
сільській раді Акту від 23.10.2013 року на
самовільно захопленій ділянці
встановлені ворота ОСОБА_4 не
демонтовані. Конфлікт між сусідами не
вирішився, на примирення сусіди не
ідуть (ас. 38).

Протягом розгляду справи
відповідачем не було подано дозвільних
документів на встановлення воріт до
будинковолодіння по АДРЕСА_1.

У відповідності до довідки
Лозівської сільської ради №643 від
09.12.2013р. ОСОБА_4 самовільно захопила
ділянку - 0,0025 га із земель загального
користування (вулиця - згідно
генерального плану забудови
Лозівської сільської ради 1977 року) (а.с.
66).

Відповідно до ч.1 ст.103 ЗК України
власники та землекористувачі
земельних ділянок повинні обирати такі
способи використання земельних
ділянок відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей (затінення, задимлення,
неприємні запахи, шумове забруднення
тощо).

Згідно ч.2 ст. 152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЗК України
самовільно зайняті земельні ділянки
підлягають поверненню власникам землі
або землекористувачам без
відшкодування затрат, понесених за час
незаконного користування ними.

Суд першої інстанції у рішенні
вказував про те, що встановлені ОСОБА_4
ворота не порушують права сільської
ради і інших осіб.

Колегія суддів вважає таку
позицію суду першої інстанції
помилковою, оскільки вона прийнята без
врахуванні всіх обставин справи.

Судом першої інстанції не
враховано, що вина відповідача у справі
доведена Постановою Державної
інспекції сільського господарства в
Тернопільській області №00158 від
31.10.2012р. якою ОСОБА_4 визнано винною у
зайнятті ділянки в 0,0025 га та накладено
адміністративне стягнення - 187 грн. (а.с.
28).

Вказана постанова оскаржена
ОСОБА_4 не була і набрала законної сили.
Матеріалами справи підтверджено
сплату ОСОБА_4 накладеного на неї
штрафу (а.с. 29).

В судовому засіданні при розгляді
апеляційної скарги ОСОБА_4 вказала, що
це вона встановила ворота, але сусідам
вони не заважають і вони мають інші
заїзди.

У відповідності до ст. 61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим
рішенням у адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Суд не надав належної правової
оцінки акту, який підтверджував, що
ворота не демонтовані, а тільки
зміщені, а отже порушення за які ОСОБА_7
притягнуто до відповідальності не
перестали існувати (а.с.38).

Поза увагою суду залишилася та
обставина, що ОСОБА_4 не змогла надати
дозволу на встановлення воріт і
підтвердити, що ворота встановлені на
її ділянці, а не поза її межами.

Висновки суду, що встановленням
воріт не порушено права Сільської ради
та інших осіб колегією суддів
оцінюються критично, оскільки вони
спростовуються викопіюванням з
генерального плану с.Лозова (а.с.47),
наявними в матеріалах справи приписами
і постановою про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_4, сплатою нею штрафу в 187 грн.

Вказане підтверджується і
поясненнями сільського голови даними
як в суді першої так і апеляційної
інстанції.

Враховуючи вказане, що доводи
апеляційної скарги знаходять
підтвердження в матеріалах справи, суд
першої інстанції помилково вважав, що
вина ОСОБА_4 в захопленні земельної
ділянки не доведена.

Оскільки фактичні обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, судом не встановлені,
рішення суду не відповідає вимогам ст.
213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, що в силу ст.309 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 23 січня 2014 року
скасувати і ухвалити нове, яким позовом
Лозівської сільської ради
Тернопільського району до ОСОБА_4,
треті особи Державна інспекція
сільського господарства в
Тернопільській області, ОСОБА_1 про
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки та приведення
земельної ділянки у придатний для
використання стан шляхом демонтажу
огорожі - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_4 демонтувати
побудовану огорожу і звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
плошею 0,0025 га в АДРЕСА_1, яка
відноситься до земель загального
користування.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку шляхом подачі
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.О. Загорський