У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Маляренка А.В., Макарчука
М.А., Леванчука А.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
квартирно-експлуатаційного відділу
м. Кіровограда, треті особи
без самостійних вимог на предмет спору
на стороні позивача: ОСОБА_5, яка
представляє свої інтереси та інтереси
неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7 та на
стороні відповідача виконавчий
комітет Кіровоградської міської ради
про визнання права на отримання
квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення апеляційного суду
Кіровоградської області від 25 грудня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому просив
визнати за ним та членами його сім'ї у
складі дружини - ОСОБА_5, сина - ОСОБА_6,
дочки - ОСОБА_7 право на забезпечення
(розподіл квартири та видачу ордеру)
двокімнатної квартири за адресою:
АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача
надати йому та членам його сім'ї
вказану квартиру.

Вимоги обґрунтовував тим, що з 27 січня
2011 року по 14 серпня 2012 року він
проходив військову службу на посаді
військового прокурора
Кіровоградського гарнізону. До 27 січня
2011 року він проходив службу на посаді
заступника військового прокурора
Запорізького гарнізону у м.
Запоріжжі.

Відповідно до рішення житлової комісії
військової частини А0680 (протокол №44
від 30 травня 2011 року), починаючи з 28
квітня 2010 року позивач та члени його
сім'ї в складі дружини - ОСОБА_5, сина -
ОСОБА_6, зараховані на квартирний облік
у м. Кіровограді, як такі, що потребують
поліпшення житлових умов у загальному
та першочерговому порядку. Відповідно
до рішення вказаної комісії від 27
грудня 2011 року до складу сім'ї внесена
дочка позивача - ОСОБА_7

Зазначав, що у зв'язку із зміною
структури та штатного розпису органів
прокуратури, наказом Міністра оборони
України від 10 липня 2012 року №522 його
звільнено з військової служби у запас
на підставі п. «б», ч. 6 ст. 26 Закону
України «Про військовий обов'язок і
військову службу» за станом здоров'я.
Відповідно до наказу Генерального
прокурора України від 08
серпня 2012 року №973к позивача звільнено
з посади військового прокурора
Кіровоградського гарнізону, а з 15
серпня 2012 року призначено на посаду
Кіровоградського прокурора з нагляду
за додержанням законів у воєнній сфері
південного регіону України.

Зазначає, що відповідно до ст. ст. 31, 34 ЖК
України, п. п. 1.3, 4.1, 4.4, 4.5 Інструкції про
організацію забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил
України та членів їх сімей жилими
приміщеннями, ст. 12 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» він має право на позачергове
отримання житла, а відповідно до ст. 49
Закону України «Про прокуратуру»,
прокурори, призначені на роботу в іншу
місцевість протягом 6 місяців
забезпечуються благоустроєним жилим
приміщенням у позачерговому порядку.

Позивач вказував на ту обставину, що в
КЕВ м. Кіровограда перебуває на обліку
двокімнатна службова квартира АДРЕСА_1
та яка на даний час є вільною. Вказана
квартира, як зазначав позивач є
службовою та використовується для
проживання військовослужбовців
Кіровоградського гарнізону, в тому
числі, звільнених та які перебувають на
квартирному обліку як такі, що
потребують поліпшення житлових умов, і
може бути розподілена йому та членам
його сім'ї.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 06 листопада 2013 року
позов задоволено.

Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 25 грудня
2013 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із оскаржуваним
судовим рішенням скаржник звернувся із
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржуване судове рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції як
помилково скасоване, посилаючись на
неправильне застосування апеляційним
судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення суду апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для його зміни або скасування
не встановлено.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення
та скасовуючи рішення суду першої
інстанції апеляційний суд виходив з
того, що позивача на підставі п.
«б» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про
військовий обов'язок і військову
службу» було звільнено з військової
служби за станом здоров'я та на момент
звернення з позовом до суду останній не
проходив військову службу, а відтак у
відповідності до вимог п. п. 1.3, 4.1
Інструкції про організацію
забезпечення військовослужбовців
Збройних Сил України та членів їх сімей
жилими приміщеннями, затвердженої
наказом Міністра оборони України від 30
листопада 2011 року №737 згідно якої
забезпечення жилими приміщеннями
здійснюється шляхом надання службових
жилих приміщень військовослужбовцям;
надання для постійного проживання один
раз протягом усього часу проходження
військової служби житла
новозбудованого, виключеного з числа
службового, вивільненого або
придбаного у фізичних чи юридичних
осіб військовослужбовцям та особам,
звільненим з військової служби, які
перебувають на квартирному обліку за
останнім місцем проходження
військової служби. При цьому,
військовослужбовці та особи, звільнені
з військової служби, які перебувають на
квартирному обліку у ЗС України,
забезпечуються жилими приміщеннями
для постійного проживання в населеному
пункті за місцем перебування їх на
квартирному обліку згідно з чергою, яка
визначається часом зарахування на
квартирний облік осіб, що потребують
поліпшення житлових умов (включення до
списків осіб, які користуються правом
першочергового одержання жилих
приміщень (додаток 10 до цієї
Інструкції), або списків осіб, які
користуються правом позачергового
одержання жилих приміщень (додаток 11 до
цієї Інструкції)).

Враховуючи, що квартира, яку позивач
просив розподілити йому та членам його
сім'ї рахується як службова, а також ту
обставину, що позивач не проходив
військову службу на момент звернення з
позовом до суду, апеляційний суд дійшов
обґрунтованих висновків про
неможливість задоволення позовних
вимог за їх необґрунтованістю.

Доводи касаційної скарги висновків
апеляційного суду не спростовують та
фактично зводяться до переоцінки
доказів та власного трактування норм
закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Кіровоградської області від 25 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Маляренко А.В. Макарчук М.А.
Леванчук А.О.