№ 336/3205/14-ц
пр. № 2/336/1778/2014
УХВАЛА

Іменем України

29 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду
м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши
позовну заяву ОСОБА_1 до Комунарського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції, третя особа без самостійних
вимог: ОСОБА_2, про звільнення майна
з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до
Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ,
вказавши, що відповідно до постанови
державного виконавця Комунарського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції Сизова М.В. від 21.09.2012 року було
накладено арешт на майно ОСОБА_2, в тому
числі і на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1.
Оскільки квартира АДРЕСА_1 передана
ОСОБА_1 в іпотеку згідно з укладеним
договором, у зв'язку з чим позивач має
переважне право на задоволення вимог
за рахунок вказаного майна, просить
звільнити з-під арешту, накладеного
постановою державного виконавця від
21.09.2012 року 1/3 частку квартири АДРЕСА_1.

З наданих позивачем документів
вбачається, що арешт на належну ОСОБА_2
частку квартири накладений у зв'язку з
виконавчим провадженням про стягнення
з ОСОБА_2 суми боргу.

Відповідно до ст. 60 ч. 1 Закону України
«Про виконавче провадження» № 606 від
21.04.1999 року особа, яка вважає, що майно,
на яке накладено арешт, належить їй, а
не боржникові, може звернутися до суду
з позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, право на звернення до суду
з позовом про визнання права власності
та звільнення майна з-під арешту
виникає в цьому випадку не у боржника
за виконавчим провадженням, а у особи,
яка претендує на право власності на
арештоване майно, належне боржникові,
при цьому такі вимоги повинні бути
поєднані.

У разі незгоди з рішеннями, діями чи
бездіяльністю державного виконавця в
ході виконання рішення суду по
цивільній справі, сторона виконавчого
провадження відповідно до ст. 383 ЦПК
України має право звернутися до суду із
скаргою, якщо вважає, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
її права чи свободи.

Відповідно до ст. 17 ч. 2 КАС України
спори фізичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень, дій чи бездіяльності є
публічно-правовими та відносяться до
юрисдикції адміністративних судів.

Стаття 181 ч. 1 КАС України вказує, що
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Як вказує ст. 122 ч. 2 ЦПК України суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, якщо заява не підлягає розгляду
в судах в порядку цивільного
судочинства.

Таким чином, з урахуванням зазначених в
позовній заяві обставин, зважаючи, що
вимог про визнання права власності на
майно не заявлялось, а при виконанні
рішення суду орган державної
виконавчої служби діє як суб'єкт
владних повноважень, тож вимоги про
скасування постанови державного
виконавця в частині накладення арешту
на майно та звільнення майна з-під
арешту не підлягають розгляду в
позовному провадженні в порядку
цивільного судочинства, що є підставою
для відмови у відкритті провадження по
справі.

Керуючись ст. 122, 208, 209 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за
позовною заявою ОСОБА_1 до
Комунарського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції, третя
особа без самостійних вимог: ОСОБА_2,
про звільнення майна з-під арешту.

Копію ухвали направити позивачеві
негайно.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано.

Ухвалу може бути оскаржено до
Апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня її
проголошення, а особою, яка не брала
участі у судовому засіданні, протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
О.І. Дацюк