АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа 644/2254/14-ц
Провадження № 22-ц/790/3578/14
Головуючий 1-ї ін-ї. - Бабенко
Категорія - право власності
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

головуючого -
судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії -
Піддубного Р.М., Швецової Л.А.

при секретарі -
Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Харкова від 04 квітня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
Харківської міської ради, 3-я особа -
обслуговуючий кооператив «Жигулі» по
будівництву підземних гаражів
приватних автомашин» про визнання
права власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року позивач
звернулася до суду з дійсним позовом.
Просила визнати за нею право власності
на 1/2 частину підземного гаражного
боксу НОМЕР_1 літера А1 сектор 1 розміром
28 кв.м., що розташований в
Обслуговуючому кооперативі «Жигулі»
по будівництву підземних гаражів
приватних автомашин, по праву спільної
сумісної власності на майно, що набуте
під час шлюбу з ОСОБА_5, а також просила
визнати за нею право власності на 1/2
частину вказаного підземного
гаражного боксу в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_5.

В обґрунтування посилалась на те, що її
чоловік, ОСОБА_5, був членом кооперативу
«Жигулі» та повністю сплатив пайовий
внесок за підземний гаражний бокс,
перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з
позивачкою. Право власності на бокс за
життя чоловіка оформлено не було. Після
смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 року
позивач отримала свідоцтво про право
на спадщину за законом у зв'язку із
відмовою дочки від спадщини на її
користь. Проте оформити право на
спадщину на гаражний бокс не видається
можливим через відсутність
правовстановлюючих документів на
нього.

У судовому засіданні
представник Харківської міської ради
проти задоволення позову заперечував,
посилаючись на те, що право власності
на гараж не зареєстровано в
установленому законом порядку, не
надано суду документів про прийняття
гаражу в експлуатацію, як і не надано
документів про право позивачки на
спадкування.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 04 квітня
2014 року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням
позивач подала апеляційну скаргу, у
якій просить рішення скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити її
позовні вимоги в повному обсязі. В
обґрунтування посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду - скасуванню з ухваленням нового
рішення з наступних підстав.

Відповідно до п. 1,3,4 ч. 1 ст. 309 Цивільного
процесуального кодексу України (надалі
ЦПК України) суд апеляційної інстанції
скасовує рішення суду першої інстанції
і ухвалює нове в разі неповного
з`ясування судом обставин справи, що
мають значення для справи,
невідповідності висновків суду
обставинам справи, що призвело до
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Відмовляючи позивачу у задоволенні
позову, суд першої інстанції керувався
ст.ст. 10,11,58,60 ЦПК України та виходив з
того, що позивачка не надала суду
належних та допустимих доказів на
підтвердження прийняття спірного
гаражного боксу до експлуатації , його
технічного стану та даних про
спадкоємців померлого ОСОБА_5

Проте відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК
України суд повинен сприяти всебічному
і повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснювати особам, які беруть участь
у справі, їх права та обов'язки,
попереджати про наслідки вчинення або
не вчинення процесуальних дій і
сприяти здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції зазначений
обов'язок суду належним чином
здійснений не був, що позбавило
позивача можливості надати відповідні
докази та є підставою для їх долучення
судом апеляційної інстанції.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 04 грудня 1961
року (а.с. 7). ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5
помер ( а.с. 6). За життя він став членом
Обслуговуючого кооперативу «Жигулі» і
йому було надано у користування
підземний гаражний бокс НОМЕР_1 літера
А1 сектор 1 розміром 28 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Харків, вул.
Мира, 15 (а.с. 8).

Згідно акту прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
підземного гаража кооперативу
«Жигулі» від 20 серпня 1982 року 397 боксів
підземного гаража по вул. Миру, 15, м.
Харкова кооперативу «Жигулі» прийняті
в експлуатацію (а.с. 57-62) .

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України №
697-XII від 07.02.1991 року « Про власність», що
діяв на момент виникнення спірних
правовідносин, член житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу або
товариства, який повністю вніс свій
пайовий внесок за квартиру, дачу,
гараж, іншу будівлю або приміщення,
надані йому в користування, набуває
права власності на це майно.

Як вбачається із довідки
обслуговуючого кооперативу «Жигулі»
пайовий внесок за гаражний бокс було
внесено ОСОБА_5 у вересні 1975 року.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та
сім`ю № 2006-VII від 20.06.1969 року, чинного на
момент смерті ОСОБА_5, майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю. Кожен з
подружжя має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном. Подружжя користується рівними
правами на майно і в тому разі, якщо
один з них був зайнятий веденням
домашнього господарства, доглядом за
дітьми або з інших поважних причин не
мав самостійного заробітку.

Оскільки право власності на гаражний
бокс виникло у ОСОБА_5 під час
перебування у зареєстрованому шлюбі з
позивачем у справі, то вона має право на
? частину вказаного майна як спільно
нажитого під час шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу
Української РСР № 1540-VI від 18.07.1963 року,
спадкоємець, який прийняв частину
спадщини вважається таким, що прийняв
її в повному обсязі.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом ОСОБА_4 є такою, що
прийняла у спадщину у повному обсязі у
зв'язку із відмовою доньки, ОСОБА_6, від
спадщини на її користь, тому вона
вважається такою, що прийняла в
спадщину ? частину підземного
гаражного боксу ( а.с. 12).

За таких обставин судова колегія
вважає, що в матеріалах справи
достатньо доказів на підтвердження
позовних вимог ОСОБА_4, у зв'язку у з чим,
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду -
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «
Про власність», ст. 22 Кодексу про шлюб
та сім`ю, ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу
Української РСР, керуючись ст. ст. 303, 304,
п. 1,3,4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст. ст. 316,
317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Харкова від 04 квітня 2014 року
скасувати.

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на
підземний гаражний бокс НОМЕР_1 літера
А1 сектор 1 розміром 28 кв.м., що
розташований в Обслуговуючому
кооперативі «Жигулі» по будівництву
підземних гаражів приватних автомашин
за адресою: м. Харків, вул. Мира, 15.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: