Справа № 352/2528/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1099/2014
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М.М.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Горблянського Я.Д

суддів Беркій О.Ю.,
Пнівчук О.В.,

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: позивача
ОСОБА_2

представника
органу опіки і піклування - Гищук Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2,
третя особа без самостійних вимог на
стороні позивача - орган опіки і
піклування виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради до
ОСОБА_4 про позбавлення батьківських
прав, - за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Тисменицького районного суду
від 25 лютого 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення
батьківських прав щодо дочки ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 Позов мотивований тим, що
відповідач тривалий час не надає
ніякої матеріальної допомоги, не
провідує та не дбає про духовний
розвиток дитини, таким чином
ухиляється від батьківських обов'язків
по її вихованню. Вважає, що своєю
аморальною поведінкою відповідач може
зашкодити малолітній дочці, оскільки є
наркозалежною особою, неодноразово
вчиняв злочини і на даний час відбуває
покарання у місцях позбавлення волі.

Ухвалою Тисменицького районного суду
від 29.10.2013 року до участі в справі
залучено орган опіки і піклування
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору.

Рішенням Тисменицького районного суду
від 25.02.2014 року позов задоволено.
Позбавлено ОСОБА_4 батьківських прав
відносно дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Вважаючи рішення однобічним, прийнятим
тільки з урахуванням доказів позивача,
за неприйняття до уваги обставин, що
мають значення для справи ОСОБА_4 подав
апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги зводяться
до того, що він мав намір зберегти сім'ю
та проводити час з дочкою і дружиною,
для чого добровільно пройшов курс
лікування проти наркоманії. Вказує, що
лікуючись від туберкульозу легень,
деякий час обмежував своє спілкування
з дитиною, але продовжував піклуватись
про дочку, допомагаючи матеріально.

Зараз він позбавлений можливості
спілкуватись з дочкою, оскільки
перебуває в місцях позбавлення волі,
проте матеріально допомагає їй, що
можуть підтвердити свідки, які не були
викликані в судове засідання.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення позивача,
висновок представника органу опіки і
піклування, оцінивши зібрані докази,
колегія суддів приходить до висновку
про відмову в задоволенні апеляційної
скарги.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; як розподілити між
сторонами судові витрати; чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Даним вимогам законодавства
оскаржуване рішення відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, виходячи з позиції захисту
інтересів малолітньої дитини, дійшов
до правильного висновку про
доцільність позбавлення відповідача
батьківських прав.

Встановлено, що сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі з 01.02.2007 року, за
час якого у них народилась дитина
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 Заочним рішенням
Івано-Франківського міського суду від
19.06.2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4
розірваний, малолітню дитину залишено
проживати з матір'ю. (а.с.6).

ОСОБА_2 звертаючись з позовом до суду
посилалась на нехтування відповідачем
своїх батьківських обов'язків, ведення
аморального способу життя та вживання
наркотичних засобів.

Мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав з підстав
визначених ст.164 СК України.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15,
16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав"
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно їх
утримують та інше), що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Хронічний алкоголізм батьків і
захворювання їх на наркоманію мають
бути підтверджені відповідними
медичними висновками.

Якщо позов про позбавлення
батьківських прав заявлений із
декількох підстав, суди повинні
перевіряти та обґрунтовувати в рішенні
кожну з них.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60
ЦПК України.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції відповідач проживав у сім'ї
протягом перших десяти місяців після
народження дитини. Так 12.12.2008 року він
був арештований за обвинуваченням у
вчиненні крадіжки, 27.04.2009 року
звільнений від відбування
призначеного покарання з
випробуванням, після чого не
повертався в сім'ю, а 28.09.2010 року
відповідно до вироку
Івано-Франківського міського суду від
14.11.2011 року засуджений за вчинення
злочинів передбачених ч.1 ст.309, ч.2.
ст.3009, ч.2 ст.307, ч.2 ст.317 КК України із
застосуванням ч.1 ст.71 КК України до
п'яти років одного місяця позбавлення
волі.

З висновку органу опіки та піклування
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради від
13.02.2014 року №36 вбачається доцільність
позбавлення батьківських прав ОСОБА_4
стосовно малолітньої ОСОБА_5

Згідно інформації, яка міститься в
листі Івано-Франківського обласного
наркологічного диспансеру в 2007 році
ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному
лікуванні з приводу опійної
залежності, а в 2010 році внаслідок
медичного огляду виявлений стан
сп'яніння викликаний вживанням
опіоїдів та діагноз розлади психіки і
поведінки внаслідок вживання опіоїдів.

Беручи до уваги, що відповідач належним
чином в зв'язку з об'єктивними
обставинами (перебування в місцях
позбавлення волі), так і через свідоме
нехтування своїми обов'язками,
тривалий час не спілкується з
малолітньою дитиною, веде аморальний
спосіб життя, зокрема вживав
наркотичні речовини та вчиняв злочини,
що може негативно позначитись на
фізичному та психічному стані дитини,
колегія суддів вважає позов
обґрунтованим.

Доводи апелянта щодо надання
матеріальної допомоги на утримання
дочки не підтверджені належними
доказами, а тому колегія їх до уваги не
бере.

Крім цього відповідно до ст.169 СК
України мати, батько, позбавлені
батьківських прав, мають право на
звернення до суду з позовом про
поновлення батьківських прав.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає оскаржуване рішення суду по
суті правильним і таким, що ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права. Підстав для
його скасування за доводами
апеляційної скарги не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 303,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія
суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Тисменицького районного суду
від 25 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Судді:
Я.Д. Горблянський

О.Ю. Беркій

О.В. Пнівчук