22-ц/775/322/2014(м)
Головуючий в 1 інстанції:
Доповідач: Мальцева Є.Є.
е м У к р а ї н и
26 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
головуючого - Песоцької Л.І.,
суддів - Мальцевої Є.Є., Сорока Г.П.,
при секретарі - Бєльченко Б.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполіцивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про
визнання договорів дарування
удаваними правочинами та поділ майна
подружжя, за апеляційною скаргою
ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6 на
рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
17 січня 2013 року, -

В
С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
відповідачів, в якому, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просила
визнати удаваними договори дарування 12
частки квартири № 21 та 1/2 частки
квартири АДРЕСА_1, укладені між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 19 грудня 2003 року; визнати, що 19
грудня 2003 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2
замість договорів дарування часток
квартир, укладені договори
купівлі-продажу вказаної нерухомості;
визнати за нею право власності на ?
частку квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що з відповідачем ОСОБА_2
вони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 09.10.1999 року, 24.06.2010 року шлюб між
ними розірвано. 19.12.2003 року між
відповідачами ОСОБА_2 (обдаровуваним)
та ОСОБА_3 (дарувальником) були укладені
договори дарування 1/2 частки квартири
АДРЕСА_2, загальною площею 43,4 кв.м, та 1/2
частки квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 30,2 кв.м.. Договори дарування
посвідчені нотаріально та
зареєстровані в реєстрі за №10790 та №6629
відповідно. Проте, фактично між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 були укладені угоди
купівлі-продажу часток вищезазначених
квартир, за які ОСОБА_2 заплатив ОСОБА_3
грошові кошти в сумі 100000 гривень.
Вказані гроші були спільною сумісно
власністю позивачки з ОСОБА_2. Вважає,
що договори дарування від 19.12.2003 року,
укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
укладалися з метою приховати договори
купівлі-продажу часток вказаних
квартир, тому для захисту свого
порушеного майнового права звернулася
до суду.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
17 січня 2013 року позов ОСОБА_1
задоволено.

Визнано удаваним договір дарування 1/2
частки квартири АДРЕСА_2, укладений між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 19 грудня 2003 року, та
визнано, що фактично між ними був
укладений договір купівлі-продажу.

Визнано удаваним договір дарування 1/2
частки квартири АДРЕСА_1, укладений між
ОСОБА_2 та ОСОБА_319 грудня 2003 року, та
визнано, що фактично між ними був
укладений договір купівлі-продажу.

Визнано 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 та 1/2
частки квартири АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Поділено спільне майно подружжя, з
визнанням за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право
власності по 1/4 частці квартири АДРЕСА_2
та по 1/4 частці квартири АДРЕСА_1 за
кожним.

З рішенням суду не погодився ОСОБА_6, в
інтересах якого діє ОСОБА_5,
апеляційній скарзі просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_1 в повному обсязі. В скарзі
посилається на порушення норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з тим, що спір вирішений без
його участі, в той час, як прямо
стосується його інтересів;
необґрунтованість судового рішення,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають істотне значення для справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
України апеляційний суд розглядає
справу у відсутності апелянта ОСОБА_6
та позивачки ОСОБА_1, належним чином
повідомлених про розгляд справи через
представників; і у відсутності
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої
особи ОСОБА_4, які надали суду заяви
про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення ОСОБА_5, яка просила
апеляційну скаргу задовольнити,
заперечення представника позивачки
ОСОБА_1 - ОСОБА_7, яка просила скаргу
відхилити, перевіривши матеріали
справи в межах апеляційного оскарження
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення,
згідно ст. 214 ЦПК України, суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими ґрунтувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються ; чи є інші фактичні
дані (порушення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; як розділити між сторонами
судові витрати та інше.

Проте, оскаржуване рішення таким
вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, щодоговори
дарування від 19.12.2003 року є удаваними,
оскільки зовнішнє волевиявлення
сторін при укладенні даних договорів
дарування не збігається з внутрішньою
волею сторін, вони укладалися з метою
приховати договори купівлі-продажу
часток вказаних квартир. Також
зазначив, що спірне майно придбане
сторонами за час шлюбу, а тому є
спільною сумісною власністю подружжя і
підлягає поділу у рівних частках.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія судів не може
погодитись, оскільки вони не
відповідають обставинам справи та
вимогам процесуального права.

Судом встановлено і
підтверджується матеріалами справи, що
позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2
перебували у зареєстрованому шлюбі з
09.10.1999 року до 24.06.2010 року.

В період шлюбу 19.12.2003 року між
відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були
укладені договори дарування 1/2 частки
квартири АДРЕСА_2 та 1/2 частки квартири
АДРЕСА_1, засвідчені приватним
нотаріусом Маріупольського міського
нотаріального округу Донецької
області ОСОБА_8

Згідно з розпискою від 19.12.2003 року
ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_3 грошові кошти в
сумі 100000 (сто тисяч) гривень за 1/2 частки
квартири АДРЕСА_2, загальною площею 43,4
кв.м, та 1/2 частки квартири АДРЕСА_1
загальною площею 30,2 кв.м..

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачка на
підставі закону звернулася до суду,
належним чином довела свої вимоги,
відповідачі визнали позов, не
оспорювали обставини, на які
посилалася в позовній заяві ОСОБА_1.

Між тим, зі справи вбачається, щозгідно
з кредитним договором №014/11-155/143 від
20.05.2008 року, укладеного між ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 (нині
на підставі свідоцтва про зміну
прізвища ОСОБА_1), останній отримав
грошові кошти в сумі 225700 доларів США на
споживчі цілі, строком погашення до
13.05.2018 року.

В забезпечення зобов'язань за вказаним
кредитним договором ОСОБА_2 та ОСОБА_4
27 травня 2008 року укладено договір
іпотеки № 014/07-155/143/1, який був
нотаріально посвідчений 27 травня 2008
року. Предметом іпотеки було нерухоме
майно, а саме: нежитлове приміщення
АДРЕСА_1. Оскільки ОСОБА_2 порушив
покладене на нього грошове
зобов'язання, то утворилась
заборгованість за кредитним договором.
Згідно п.п. и) п.5.1 договору іпотеки,
предмет іпотеки передається в іпотеку
за письмовою згодою дружини
іпотекодавця ОСОБА_11.

Ці обставини встановлені рішенням
Жовтневого районного суду м.Маріуполя
від 05.06.2013 року, яким у задоволенні
вимог ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ПП «Нива-В.Ш.»,
приватного нотаріуса ОСОБА_12, ОСОБА_6,
треті особи - ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль», Жовтневе відділення державної
виконавчої служби ММУ юстиції, ОСОБА_1,
про визнання недійсним свідоцтва про
придбання нерухомого майна з прилюдних
торгів, прилюдних торгів та договору
купівлі-продажу, укладеного за
результатами прилюдних торгів,
недійсними, відмовлено; і рішенням
Жовтневого районного суду м.Маріуполя
від 10.09.2013 року, яким у задоволенні
вимогОСОБА_1 до ОСОБА_6, ПП «Нива-В.Ш.»,
треті особи - ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль», реєстраційна служба
Маріупольського міського управління
юстиції, ОСОБА_2, приватний нотаріус
ОСОБА_12, про визнання недійсним
договору купівлі-продажу, свідоцтва
про право власності та скасування
державної реєстрації - відмовлено.
(а.с.146-150)

З копії письмової заяви, нотаріально
посвідченої, вбачається, що позивачка
27 травня 2008 року надала свою згоду на
підписання її чоловіком ОСОБА_2
договору іпотеки з ВАТ «Райффайзен
Банк Аваль» та передачу в іпотеку ?
частини нежитлових приміщень АДРЕСА_1
та набутих ними у період
зареєстрованого шлюбу, та визнала, що
вказані приміщення є об'єктами
спільної сумісної власності.

Згідно з повідомленням Жовтневого
відділу ДВС ММУЮ, 30 березня 2012 року
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_13
складено виконавчий напис № 1803 на
підставі договору іпотеки № 014/11-155/0143/1
від 27 травня 2008 року, яким звернуто
стягнення на нежитлове приміщення
АДРЕСА_1 і належить на праві власності
ОСОБА_2 та ОСОБА_4, на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль». На підставі
виконавчого напису державним
виконавцем Жовтневого ВДВС
Маріупольського МУЮ було відкрито
виконавче провадження та проведено
ряд виконавчих дій, пов'язаних з
примусовим виконанням виконавчого
напису № 1803, серед яких реалізація на
прилюдних торгах арештованого
нерухомого майна. Відповідно до
протоколу № 0512517-1 від 28 листопада 2012
року приміщення АДРЕСА_1 було
реалізоване ОСОБА_6. (а.с.113-116)

ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про
придбання нерухомого майна, виданого 10
грудня 2012 року приватним нотаріусом
Маріупольського міського
нотаріального округу Донецької
області ОСОБА_12 відповідно до статті 62
ЗУ «Про виконавче провадження» та на
підставі Акта проведення прилюдних
торгів про реалізацію арештованого
нерухомого майна, що є предметом
іпотеки, затвердженого Жовтневим
відділом державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції від 04 грудня 2012 року належать
нежитлові вбудовані приміщення
АДРЕСА_1.(а.с.140)

Право власності ОСОБА_6 на вищевказане
нерухоме майно зареєстроване в
Державному реєстрі прав на нерухоме
майно 14 грудня 2012 року, реєстраційний
номер 22401688. (а.с.140-141)

Суд першої інстанції при розгляді
даної справи вищевказані обставини не
врахував, не залучив до участі в справі
ОСОБА_6, який на час розгляду справи був
власником частини приміщення, не
залучив ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»,
який був іпотекодержателем спірного
майна, і вирішив спір без участі осіб,
чиїх інтересів він стосується, що є
грубим порушенням процесуального
права.

Згідно з вимогами ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: 1) неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, а також розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
що викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
рішення не тим суддею, який розглянув
справу.

Таким чином, переглядаючи справу в
межах позовних вимог, заявлених в суді
першої інстанції, та доводів
апеляційного оскарження, відповідно до
положень ч.1 ст.303 ЦК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції - скасуванню, з
ухваленням нового рішення про відмову
в позові.

У відповідності до вимог ст..88 ЦПК
України у зв'язку із задоволенням
апеляційної скарги з позивачки на
користь апелянта слід стягнути судовий
збір за подачу апеляційної скарги в
розмірі 371,8 грн..

Керуючись ст.ст.307, 309,313,314 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в
інтересах ОСОБА_6, задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
17 січня 2013 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа - ОСОБА_4, про визнання договорів
дарування удаваними, визнання
укладених договорів дарування
договорами купівлі-продажу, про поділ
майна подружжя та визнання права
власності на частку квартир -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 у
відшкодування судових витрат 371,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді: