інстанції: Івасюта Л.В. Провадження №
22-ц/773/671/14 Категорія: 48 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

при секретарі - Шугаловій О.М.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника
позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру
аліментів, часткове звільнення від
сплати заборгованості та розстрочення
заборгованості за аліментами за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на
рішення Луцького міськрайонного суду
від 19 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

26 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що з 30 травня 2009 року
по 13 серпня 2012 року він перебував у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
ОСОБА_3 Під час цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1
у них народився син ОСОБА_4.

Заочним рішенням Луцького
міськрайонного суду від 11 жовтня 2012
року постановлено стягувати щомісячно
з нього на користь ОСОБА_3 аліменти у
твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн.
на утримання малолітнього сина.

В даний час його матеріальне становище
значно погіршилося у зв'язку із станом
здоров'я.

Крім того, з 01 лютого 2013 року він
вимушений доглядати за бабусею
інвалідом першої групи, за що йому
виплачується управлінням соціального
захисту населення по 13 грн. 86 коп.
щомісячно. Інших доходів він не має,
крім тих, що отримує від ведення
особистого підсобного господарства.
Перебуває на утриманні матері. В його
власності немає рухомого чи нерухомого
майна.

Він не спроможний сплачувати щомісячно
500 грн. згідно з рішенням суду, у зв'язку
з чим за ним утворилася заборгованість
по аліментах в розмірі 5617 грн., яка
постійно зростає.

З огляду на викладене, просив зменшити
розмір стягуваних з нього аліментів та
визначити їх у твердій грошовій сумі -
200 грн. щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, частково звільнити його
від сплати заборгованості за
аліментами в сумі 3000 грн. та
розстрочити сплату заборгованості в
сумі 2617 грн. протягом 2014 року
поквартально.

Рішенням Луцького міскрайонного суду
від 19 березня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1
просить скасувати це рішення і
ухвалити нове рішення про задоволення
позову, покликаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що
заочним рішенням Луцького
міськрайонного суду від 11 жовтня 2012
року постановлено стягувати з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_3 аліменти у твердій
грошовій сумі в розмірі 500 грн.
щомісячно на утримання малолітнього
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 5-6). При
визначенні розміру аліментів суд
врахував стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, а також інші обставини, що
мають істотне значення.

Згідно з довідкою відділу державної
виконавчої служби Камінь-Каширського
районного управління юстиції від 17
грудня 2013 року № 03-15/868 станом на 01
грудня 2013 року за ОСОБА_1 існує борг по
сплаті аліментів у розмірі 5617 грн. (а. с.
7).

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного
кодексу (далі - СК) України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Жодної з передбачених наведеною
правовою нормою обставин для зміни
розміру аліментів (їх зменшення)
позивач не довів. Неможливість
сплачувати аліменти у визначеному
рішенням суду розмірі через
недостатність доходу платника не
передбачена СК України як підстава для
такої зміни.

Відповідно до ст. 197 СК України з
урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів суд
може відстрочити або розстрочити
сплату заборгованості за аліментами.
За позовом платника аліментів суд може
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості за
аліментами, якщо вона виникла у зв'язку
з його тяжкою хворобою або іншою
обставиною, що має істотне значення.
Суд може звільнити платника аліментів
від сплати заборгованості, якщо буде
встановлено, що вона виникла внаслідок
непред'явлення без поважної причини
виконавчого листа до виконання особою,
на користь якої присуджено аліменти.

Позивач також не надав суду
переконливих доказів про наявність
встановлених законом підстав для
розстрочки сплати заборгованості за
аліментами та для звільнення його від
сплати аліментів.

Виходячи з викладеного, давши вірну
правову оцінку обставинам справи, суд
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 Цивільного
процесуального кодексу (далі - ЦПК)
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Захворювання ОСОБА_1 - вроджена вада
розвитку грудної клітки, що
підтверджується наданими ним
медичними документами (а. с. 15-17), - мало
місце і на час ухвалення судом рішення
від 11 жовтня 2012 року про стягнення з
нього аліментів, а доказів про
погіршення стану свого здоров'я після
ухвалення рішення та про свою
непрацездатність він суду не надав.
Разом з тим, вказане рішення, яким було
визначено розмір стягуваних з нього
аліментів, він в установленому законом
порядку не оскаржив. Згідно з довідкою
Камінь-Каширської центральної
районної лікарні від 27 лютого 2014 року №
376 обмежень життєдіяльності у
громадянина ОСОБА_1 не встановлено, він
є працездатною особою (а. с. 32).

Що стосується догляду позивача за
бабусею інвалідом 1-ої групи ОСОБА_5, то
він ніяким чином не обгрунтуав, як дана
обставина перешкоджає йому
працевлаштуватися та отримувати
заробіток, розмір якого забезпечить
можливість виконати вимоги закону щодо
належного матеріального утримання
своєї малолітньої дитини. Крім того,
ОСОБА_1 не надав доказів про
відсутність у бабусі інших родичів, які
можуть здійснювати догляд за нею.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеними
обставинами справи і не містять
встановленим законом підстав для
скасування оскарженого рішення, яке
постановлено з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
відхилити, а рішення Луцького
міськрайонного суду від 19 березня 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: