Справа № Провадження
№367/4963/13-ц 22-ц/780/2127/14 Головуючий у І
Л.П.Категорія41Доповідач у 2
інстанціїПоліщук 08.05.2014
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

6 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Поліщука М.А.,

суддів: Коцюрба О.П., Журба С.О.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 26 грудня 2013 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4,
третя особа: служба у справах дітей
Ірпінської міської ради, Ірпінське
міське відділення управління
державної міграційної служби України
в Київській області про виселення з
житлового приміщення, зняття з
реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Державний ощадний банк
України» звернулось до суду з позовом
і просило виселити відповідачів з
житлового будинкуАДРЕСА_3 зі зняттям
їх з реєстраційного обліку за
вказаною адресою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
24.03.2008 року між ПАТ Державний ощадний
банк України» та ОСОБА_5 було укладено
кредитний договір, за яким Банк
надав відповідачу кредит в сумі 158 415
доларів США на придбання житла на
вторинному ринку нерухомості. В
якості забезпечення зобов'язань за
кредитним договором було укладено
іпотечний договір, за умовами якого
Іпотекодавцем - ОСОБА_5 передано ВАТ
Державний ощадний банк України» в
особі керуючого Голосіївським
відділенням №5398 в іпотеку житловий
будинок, що знаходиться в АДРЕСА_3 та
земельну ділянку площею 0,0370га за
цією-ж адресою.

Рішенням Подільського районного суду
м.Києва від 9.02.2011 року задоволено
позов банку про стягнення з
відповідача заборгованості за
кредитом. В межах виконавчого
провадження відповідно до Закону
України »Про виконавче провадження»
проводились прилюдні торги з продажу
іпотечного майна.

17 квітня 2013 року на ім.'я Банку видано
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів, які не відбулися,
відповідно до якого Банк набув
право власності на житловий будинок
загальною площею 240,60 кв.метрів та
земельну ділянку площею 0,0370га
кадастровий номер :01:026:0070, що
знаходяться в АДРЕСА_3.

26.04.2013 року ОСОБА_3 отримала вимогу
Банку звільнити житлове приміщення
та земельну ділянку, а 3 червня 2013
року представники Банку намагались
потрапити до житлового будинку по
АДРЕСА_3, проте представник
відповідача ОСОБА_2 не допустив їх до
будинку.

Оскільки відповідачі письмову
вимогу власника не виконали в
місячний строк з часу її отримання,
позивач вважає свої права порушеними
та просив примусово виселити
відповідачів із належного йому на
праві власності житла.

Заочним рішенням Ірпінського міського
суду Київської області від 26 грудня 2013
року позов задоволено.

Виселено ОСОБА_3 та її неповнолітню
дочку ОСОБА_4, ОСОБА_2 з житлового
будинку АДРЕСА_3 зі зняттям з
реєстраційного обліку в Ірпінському
міському відділі управління
державної міграційної служби України
в Київській області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити, посилаючись на грубе
порушення норм процесуального права,
порушення норм матеріального права.

Апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив
із того, що позивач на підставі
свідоцтва про придбання майна з
торгів, які не відбулися від 17
квітня 2013 року, став власником майна,
яке складається з житлового
будинку, що знаходиться в АДРЕСА_3 та
земельної ділянки площею 0,0370га,
розташованої за цією-ж адресою.

Письмову вимогу позивача звільнити
житлове приміщення та земельну
ділянку протягом місяця, отриману
26.04.2013 року, відповідачі не
виконали, а тому з врахуванням вимог
ст.40 Закону України «Про іпотеку», ч.3
ст.109 ЖК Української РСР вони
підлягають виселенню в примусовому
порядку.

Проте із вказаними висновками в
частині позовних вимог до ОСОБА_2
погодитись не можна, так як судом
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, порушено норми
матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено
наступні обставини справи.

24 березня 2008 року між ПАТ "Державний
ощадний банк України" в особі керуючого
філією - Голосіївським відділенням №
5398 з одного боку, та ОСОБА_5 з другого
боку, укладено Договір про іпотечний
кредит № 2316, за яким Банк надав
ОСОБА_5 кредит в сумі 158 415,00 дол. США
(сто п'ятдесят вісім тисяч чотириста
п'ятнадцять доларів США) на придбання
житла на вторинному ринку нерухомості.

В якості забезпечення виконання
зобов'язання по Кредитному договору,
було укладено Іпотечний договір № 3496
від 24 березня 2008 року, на підставі якого
Позивачу було надано в іпотеку
житловий будинок загальною площею - 240,60
кв. м., житловою площею - 76,70 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та
земельну ділянку, площею 0,0370 га, що
знаходиться за цією-ж адресою та
належали ОСОБА_5

09 лютого 2011 року рішенням
Подільського районного суду м. Києва
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
"Державний ощадний банк України"
заборгованість за кредитним
договором в розмірі 1 274 211грн.

Після набрання рішенням суду
законної сили при здійсненні
виконавчого провадження з
примусового виконання рішення суду
17 квітня 2013 року приватним
нотаріусом Ірпінського міського
нотаріального округу видано
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів, які не відбулись,
згідно якого публічному акціонерному
товариству «Державний ощадний банк
України» належить на праві власності
майно, що складається з житлового
будинку загальною площею 240,60 кв.м,
житловою площею 76,70кв.м з надвірними
будівлями та спорудами,
розташованого в АДРЕСА_3.

23 квітня 2013року ОСОБА_3 було
направлено вимогу про звільнення
житлового приміщення - житлового
будинку АДРЕСА_3 та сприяння
виселенню інших осіб, які
зареєстровані та/або мешкають у
вказаному будинку, яка була нею
отримана 26.04.2013року за адресою: АДРЕСА_3
та 27.04.2013року за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.25).

3 червня 2013 року представники банку в
присутності співробітників Ірпінської
філії ПАТ "Київоблгаз" намагалися
потрапити до будинку розташованого за
адресою: АДРЕСА_3 , проте ОСОБА_2 не
допустив їх до будинку, про що було
складено відповідний акт. (а.с.33).

Встановивши вказані обставини
справи, суд першої інстанції з
врахуванням вимог ст.40 Закону України
«Про іпотеку», ч.3 ст. 109 Житлового
кодексу Української РСР задовольнив
позов в повному обсязі.

При апеляційному розгляді
встановлено, що в частині позовних
вимог до ОСОБА_2 суд неправильно
застосував норми матеріального
права.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про
іпотеку" після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно з ч.3 ст. 109 Житлового кодексу
Української РСР, звернення стягнення
на передане в іпотеку жиле приміщення є
підставою для виселення всіх громадян,
що мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги, якщо сторонами не погоджено
більший строк. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Як вбачається із матеріалів справи
позивачем не доведено, а судом не
встановлено чи проживає і
зареєстрований ОСОБА_2 за адресою:
АДРЕСА_3.

Згідно довідки адресно-довідкового
підрозділу ГУДМС від 15.08.2013 року
ОСОБА_2 з 15.09.2005 року зареєстрований в
АДРЕСА_2. (а.с.53).

Із ксерокопії належним чином не
завіреної будинкової книги
будинкуАДРЕСА_3 ОСОБА_2 значиться
зареєстрованим за вказаною адресою з
15.09.2005 року. (а.с.90-91), а ОСОБА_3 і ОСОБА_4
зареєстровані за вказаною адресою з
6.04.2011 року.

Із справи вбачається, що ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі-продажу
від 23.06.2005 року на праві приватної
власності належить житловий будинок
з надвірними спорудами, розташований
за адресою: АДРЕСА_2. (а.с.31-32).

Обгрунтованими є доводи апеляційної
скарги на те, що позивач відповідно
до вимог ст.40 Закону України «Про
іпотеку», ч.3 ст. 109 Житлового кодексу
Української РСР письмову вимогу
ОСОБА_2 добровільно звільнити
житловий будинок, розташований в
АДРЕСА_3 протягом одного місяця не
направляв.

Посилання представника позивача на
те, що вимога звільнити житлове
приміщення, адресована ОСОБА_3 від
23.04.2013 року, стосується також всіх
інших мешканців цього житла, не може
стосуватись ОСОБА_2, оскільки він не
є членом сім'ї ОСОБА_3 і є
самостійним відповідачем у справі.

Що стосується доводів апеляційної
скарги щодо недотримання вказаних
вимог закону відносно відповідача
ОСОБА_4, то вони є необґрунтованими.

Судом встановлено, що ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою ОСОБА_3 і
відповідно до вимог ст.3 Сімейного
кодексу України вони проживають
однією сім'єю із ОСОБА_3

За вказаних обставин письмова вимога
звільнити житлове приміщення,
адресована ОСОБА_3 від 23.04.2013 року,
стосується також і ОСОБА_4

Відповідно до ст.309 ЦПК, оскільки
судом неповно з'ясовано обставини, що
мають значення для справи, порушено
норми матеріального права, рішення
суду в частині позовних вимог
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» до
ОСОБА_2 про виселення з житлового
приміщення, зняття з реєстраційного
обліку та стягнення з нього судових
витрат підлягає скасуванню із
ухваленням нового рішення, яким в
задоволенні позову до ОСОБА_2
відмовити за необґрунтованістю
позовних вимог.

В іншій частині рішення суду є
законним і обґрунтованим,
відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
апеляційному порядку не оскаржене.

Суд встановив, що ПАТ "Державний
ощадний банк України" як новий
власник нерухомого майна - житлового
будинкуАДРЕСА_3 з дотриманням вимог
ст.40 Закону України «Про іпотеку», ч.3
ст. 109 Житлового кодексу Української
РСР направив відповідачам ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 письмову вимогу про
звільнення житлового будинку
протягом одного місяця з часу
отримання повідомлення.

Письмова вимога відповідачами
отримана 26 і 27 квітня 2013 року. В
місячний строк після отримання
вимоги відповідачі жиле приміщення
не звільнили. За вказаних обставин
суд обґрунтовано на передбачених
законом підставах ухвалив рішення
про виселення відповідачів зі
зняттям їх з реєстраційного обліку.

Керуючись ст.ст. 309, 316 ЦПК України
колегія суддів, -

В И Р І Ш И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Заочне рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 26 грудня 2013
року змінити.

В частині позовних вимог публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_2 про
виселення з житлового приміщення,
зняття з реєстраційного обліку та
стягнення з нього судових витрат -
відмовити.

В іншій частині заочне рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 26 грудня 2013 року залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: