Справа № 739/487/14-ц Провадження №
22-ц/795/974/2014 Головуючий у I інстанції:
Кочура О. О.Категорія: цивільна
Доповідач: Харечко Л. К.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

28 квітня 2014 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області
у складі:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Мамонової О.Є., Позігуна М.І.,

при секретарі - Шкарупі Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді
Новгород-Сіверського районного суду
Чернігівської області від 26 березня 2014
року про залишення без розгляду
позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю „БМК
Планета-міст" про стягнення грошових
виплат, -

в с т а н о в и
в:

Ухвалою судді Новгород-Сіверського
районного суду Чернігівської області
від 26 березня 2014 року позовну заяву
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю „БМК Планета-міст"
про стягнення грошових виплат залишено
без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою,
ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду
з апеляційною скаргою, в якій просить
ухвалу судді Новгород-Сіверського
районного суду Чернігівської області
від 26 березня 2014 року скасувати, а
справу направити до
Новгород-Сіверського районного суду
Чернігівської області для продовження
розгляду в іншому складі суду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що ухвала постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, оскільки суддя
суду першої інстанції не відрізняє
понять «процесуальні строки» та
«строки позовної давності», не
правильно визначає строки звернення до
суду, не знає порядку їх застосування.

Зокрема, апелянт зазначає, що суддя
районного суду застосовує ст. 207 ЦПК
України без зазначення, які саме
обставини, передбачені зазначеною
нормою, стали підставою для залишення
позову без розгляду, оскільки вказаною
статтею не передбачено право суду
залишення позову без розгляду у разі
звернення до суду після спливу строку
давності.

Також, апелянт вказує, що заява про
захист цивільного права або інтересу
має бути прийнята судом до розгляду
незалежно від спливу позовної давності
і пропуск строку звернення до суду може
бути підставою для відмови в позові.
Крім того, відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП
України у разі порушення законодавства
про оплату праці працівник має право
звернутися до суду про стягнення
належної йому заробітної плати без
обмеження будь-яким строком.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою до ТОВ „БМК Планета-міст", в якій
просить стягнути з відповідача на його
користь 4455,93 грн. нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати та
середній заробіток за увесь час
затримки розрахунку при звільненні,
починаючи з 16.07.2013 року по день
вирішення справи, мотивуючи позов тим,
що відповідач не здійснив з ним
розрахунку при звільненні.

Залишаючи без розгляду позовну заяву
ОСОБА_1, суддя суду першої інстанції
виходив з того, що позивач пропустив
строк звернення до суду встановлений
ст. 233 КЗпП України, оскільки його було
звільнено з роботи 15.07.2013 року, а з
позовною заявою останній звернувся
25.03.2014 року та на підставі ст. 233 КЗпП
України, ст.ст. 72, 73, 207 ЦПК України,
ухвалив позовну заяву ОСОБА_1 залишити
без розгляду.

Однак, апеляційний суд не може
погодитись з таким висновком судді
суду першої інстанції, оскільки такий
висновок не ґрунтується на матеріалах
справи та не відповідає вимогам
процесуального закону, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Наведені норми закону узгоджуються з
положеннями статті 6 Конвенції „Про
захист прав людини і основоположних
свобод", відповідно до яких кожен має
право на справедливий і публічний
розгляд його справи упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом, який
вирішить спір щодо його прав та
обов'язків цивільного характеру або
встановить обґрунтованість будь-якого
висунутого проти нього кримінального
обвинувачення.

Відповідно до ст. 118 ЦПК України позов
пред'являється шляхом подання позовної
заяви до суду першої інстанції, де вона
реєструється, з дотриманням порядку,
встановленого частинами другою і
третьою статті 11-1 цього Кодексу та не
пізніше наступного дня передається
визначеному судді.

Згідно ч. 1 ст. 122 ЦПК України суддя
відкриває провадження у цивільній
справі не інакше як на підставі заяви,
поданої і оформленої в порядку,
встановленому цим Кодексом. Частиною 2
ст. 122 ЦПК України передбачено підстави
відмови у відкритті провадження.
Відповідно до ч. 5 ст. 122 ЦПК України про
відкриття провадження у справі чи
відмову у відкритті провадження у
справі суддя постановляє ухвалу.

Виходячи з зазначеного, апеляційний
суд приходить до висновку, що суддею
суду першої інстанції порушено порядок
вирішення питання щодо можливості
відкриття провадження по справі, що
передбачений ст. ст. 118- 122 ЦПК України та
безпідставно залишено позовну заяву
ОСОБА_1 без розгляду, на підставі ст. 233
КЗпП України, ст.ст. 72, 73, 207 ЦПК України,
а тому доводи апелянта в цій частині є
обґрунтованими.

Також, апеляційний суд погоджується з
доводами апеляційної скарги щодо того,
що суддею не враховано, що заява про
захист цивільного права або інтересу
має бути прийнята судом до розгляду
незалежно від спливу позовної давності
і пропуск строку звернення до суду може
бути підставою для відмови в позові.
Крім того, відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП
України у разі порушення законодавства
про оплату праці, а саме з такими
вимогами позивач звернувся до суду,
працівник має право звернутися до суду
про стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно ст. 11-1 ЦПК України у суді
функціонує автоматизована система
документообігу суду.

Згідно ч.1 п.3 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

На підставі вищевикладеного,
апеляційний суд приходить до висновку,
що ухвала суду першої інстанції
підлягає скасуванню відповідно до ст.
312 ЦПК України з направленням питання
на новий розгляд до суду першої
інстанції, а не для продовження
розгляду в іншому складі, як просить
апелянт, а тому апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Ухвалу судді Новгород-Сіверського
районного суду Чернігівської області
від 26 березня 2014 року скасувати, а
матеріали справи направити до суду
першої інстанції для вирішення питання
про можливість відкриття провадження у
справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Головуючий:
Судді: