________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 1512/8645/2012
Провадження № 6/520/266/14
УХВАЛА

30.04.2014 року

Київський районний суд м.Одеси у
складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву Першого Київського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
про встановлення чи зміну способу і
порядку виконання рішення суду по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики,

В С Т А Н О В И В :

02.04.2014 року головний державний
виконавець Першого Київського відділу
держаної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції Коркач О.І.
звернувся до суду з вказаною заявою, в
якій просить суд вирішити питання щодо
встановлення способу і порядку
виконання рішення за виконавчим листом
№ 2-1512/8645/2012, який видано на підставі
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 09.08.2012, зміненого рішенням
апеляційного суду Одеської області від
26.11.2012р., про стягнення грошової суми з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 798
470,00 грн. шляхом звернення стягнення на
майно належне боржнику, а саме
дозволити примусову реалізацію
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивував тим, що на
примусовому виконанні в Першому
Київському відділі державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції знаходиться
виконавчий лист № 2-1512/8645/2012, який
видано на підставі рішення Київського
районного суду м. Одеси від 09.08.2012р.,
зміненого рішенням апеляційного суду
Одеської області від 26.11.2012., про
стягнення грошової суми з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 у розмірі 798 470 гривень.

В ході проведення виконавчих дій було
з'ясовано, що за боржником
зареєстрована земельна ділянка та
домоволодіння за адресою АДРЕСА_1,
іншого майна боржник не має, однак за
вказаною адресою зареєстрована -
ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявник стверджує, що виходом
державного виконавця за адресою:
АДРЕСА_1 встановлено, що неповнолітня
ОСОБА_4 за даною адресою фактично не
мешкає.

Таким чином, державний виконавець
вважає, що реалізація домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1 в дійсності не порушує
інтереси дитини, а реєстрація дитини за
вказаною адресою може бути спробою
боржника ухилитися від виконання
рішення суду, що і стало підставою для
звернення до суду з данною заявою.

Особи, що беруть участь у справі, про
час і місце судового розгляду
сповіщені належним чином у порядку
ст.74, 76, 77 ЦПК України.

У судове засідання з'явився
представник Першого Київського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
заяву підтримав в повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в
ній.

Представники стягувача ОСОБА_1 у
судовому засіданні просили
задовольнити вищевказану заяву в
повному обсязі.

Представник боржниці ОСОБА_2 у судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення заяви, вказуючи на
порушення інтересів малолітньої
дитини.

Вислухавши пояснення учасників
судового засідання, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов до
висновку, що заява Першого Київського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
про встановлення чи зміну способу і
порядку виконання рішення суду
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що в провадженні
Київського районного суду м. Одеси
перебувала цивільна справа № 1512/8645/2012
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 09 серпня 2012 року позов ОСОБА_1
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 у відшкодування боргу
за договором позики від 11.04.2011 року,
укладеного у простій письмовій формі
суму еквівалентну 100 000 доларів США, що
згідно курсу НБУ станом на 09.08.2012 року
на час ухвалення рішення по справі
становило 799 300 гривень, із розрахунку
799,30 гривень за 100 дол. США, а також
стягнуто судові витрати у вигляді
судового збору сплаченого при поданні
позовної заяви до суду в сумі 3219
гривень (т.1, а.с. 61-65).

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу, в якій
просила рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області від 26 листопада 2012
року рішення суду першої інстанції в
частині стягнутої суми позики змінено,
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування боргу за
договором позики в розмірі 798 470 грн. В
решті рішення суду залишено без змін.
(т. 1 а.с. 98-104).

Вважаючи вищевказані рішення не
законними, ОСОБА_2 оскажила їх у
касаційному порядку та просила суд
скасувати оскаржувані судові рішення
та направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, посилаючись на
порушенням судами норм процесуального
права та неправильне застосуванням
норм матеріального права.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 травня 2013 року рішення
Київського районного суду м. Одеси від
09 серпня 2012 року, яке змінено рішенням
апеляційного суду Одеської області від
26 листопада 2012 року, залишено без змін
(т. 1 а.с. 157).

У відповідності до ст. 223 ЦПК України
рішення суду набрало законної сили та 22
січня 2013 року видано виконавчий лист №
1512/8645/2012 для примусового його
виконання.

30.01.2013 року постановою головного
державного виконавця Першого
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції відповідно до вимог
ст.ст. 17, 19, 20,25 Закону України «Про
виконавче провадження» було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження за виконавчим листом №
1512/8645/2012 від 22.02.2013 року, виданим
Київським районним судом м. Одеси, про
стягнення грошової суми з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 у розмірі 798 470 гривень.
Копії зазначеної постанови із
супровідними листами в порядку,
встановленому ст. 31 Закону України «Про
виконавче провадження», направлено
сторонам. Боржнику надано 7-денний
строк для добровільного виконання
рішення суду.

Боржником рішення суду в добровільному
порядку не виконано, у зв'язку з чим
державним виконавцем проведено дії
щодо розшуку майна, належного ОСОБА_2
шляхом направлення запитів до
реєструючих установ.

Згідно довідки АБ ГУМВС України в
Одеській області боржниця
зареєстрована за адресою, вказаною у
виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1.

Згідно повідомлення РЕВ УДАІ ГУМВС
України в Одеській області за
боржником транспортних засобів не
зареєстровано.

Згідно довідки з ДПС України про
джерела отримання доходів встановлено,
що боржник доходів не має.

Згідно довідки з ДПІ у Київському
районі м. Одеси інформація про
розрахункові рахунки боржника в банках
та інших фінансових установах
відсутня.

Відповідно до інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно встановлено , що
відсутні відомості щодо нерухомого
майна зареєстровано за боржником.

Згідно повідомлення Головного
Управління Держземагенства у м. Одесі
Одеської області за боржником
зареєстрована земельна ділянка за
адресою: АДРЕСА_1.

Згідно відповіді КП „Одеське міське
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості" за
боржником зареєстровано домоволодіння
за адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності до довідки УПФУ у
Київському районі м. Одеси встановлено,
що боржник перебуває на обліку та
отримує пенсію за віком.

Відповідно до п.п.1,2 ст.68 Закону України
«Про виконавче провадження» -
стягнення на заробітну плату, пенсію,
стипендію та інші доходи боржника
звертається у разі відсутності в
боржника коштів на рахунках у банках чи
інших фінансових установах,
відсутності чи недостатності майна
боржника для покриття в повному обсязі
належних до стягнення сум, а також у
разі виконання рішень про стягнення
періодичних платежів та стягнення на
суму, що не перевищує трьох мінімальних
розмірів заробітної плати. За іншими
виконавчими документами державний
виконавець має право звернути
стягнення на заробітну плату, пенсію,
стипендію та інші доходи боржника без
застосування заходів примусового
звернення стягнення на майно боржника
за письмовою заявою стягувача.

Ураховуючи, що відсутня заява
стягувача про звернення стягнення на
пенсію боржника відповідно до п.2 ст. 68
Закону України «Про виконавче
провадження» та те, що за боржником
зареєстровано нерухоме майно , а саме:
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 -
звернути стягнення на пенсію не
виявляється можливим.

Відповідно до довідки органу
самоорганізації населення комітету
мікрорайону «Дмитрівка» в м. Одесі за
адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані, крім
боржниці ОСОБА_2, її чоловік ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, донька ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3, онука ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4,
онук ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, онучка
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 та донька ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_7 (т.1, а.с. 167)

Суд зазначає, що в даному випадку не
вирішується питання щодо виселення
вищевказаних осіб з будинку, а йдеться
мова виключно про звернення стягнення
на житловий будинок, тобто про зміну
його власника, таким чином, участь їх у
справі є необов'язковою.

Згідно ч. 10 ст. 177 Сімейного кодексу
України порядок провадження органами
опіки та піклування визначеної законом
діяльності, пов'язаної із захистом
майнових прав дитини, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок затверджено постановою
Кабінету Міністрів України від 24
вересня 2008 року № 866.

Згідно пункту 67 Порядку провадження
органами опіки та піклування
визначеної законом діяльності,
пов'язаної із захистом майнових прав
дитини, дозвіл на вчинення правочинів
щодо нерухомого майна, право власності
на яке або право користування яким має
дитина надається районною, районною у
м. Києві та Севастополі
держадміністрацією, виконавчим
органом міської, районної в місті ради
за поданням служби у справах дітей
після проведення зазначеною службою
перевірки документів за місцем
знаходження майна протягом одного
місяця з дня надходження заяви на
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна дитини лише у разі гарантування
збереження її права на житло і
оформляється рішенням, витяг з якого
видається заявникам службою у справах
дітей.

Згідно з п. 4.5.9. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
року № 512/5, у разі передачі на
реалізацію нерухомого майна, право
власності на яка або право
користування яким мають неповнолітні,
необхідний попередній дозвіл органів
опіки та піклування, що надається
відповідно до закону. Якщо такий дозвіл
не надано, державний виконавець
звертається до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
встановлення або зміну способу і
порядку виконання. Якщо судом не
встановлено (змінено) спосіб і порядок
виконання, державний виконавець
продовжує виконання рішення за рахунок
іншого майна боржника, а в разі
відсутності такого майна повертає
виконавчий документ стягувачу з
підстави, передбаченої пунктом 2
частини першої статі 47 Закону.

Згідно ст.12 Закону України «Про основи
соціального захисту бездомних осіб та
безпритульних дітей» держава охороняє
і захищає права та інтереси дітей під
час вчинення правочинів щодо
нерухомого майна. Неприпустимо
зменшення або обмеження прав та
інтересів дітей під час вчинення
будь-яких правочинів щодо жилих
приміщень.

Згідно відповіді служби у справах
дітей Одеської міської ради № 4773 від
13.08.2012 року, служба у справах дітей
Одеської міської ради вважає надання
згоди щодо звернення стягнення на
нерухоме майно боржника (зокрема
накладення арешту проведення опису
майна з метою його подальшої
реалізації в рахунок погашення боргу),
а саме: АДРЕСА_1, в якій зареєстрована
неповнолітня ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1, та
яке належить на праві власності ОСОБА_2
- недоцільним та такими, що порушує
житлові та майнові права дитини.

Однак, на думку суду, даний висновок
Служби у справах дітей був винесений
без ретельного дослідження обставин
справи.

Так, 31.03.2014 головним державним
виконавцем першого Київського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції складено
Акт, про те, що виходом державного
виконавця за адресою: АДРЕСА_1
встановлено, що неповнолітня ОСОБА_4 -
ІНФОРМАЦІЯ_1 за даною адресою фактично
не мешкає. Зазначачений акт ніким не
спростований та є, на думку суду,
належним доказом у справі.

Крім того, на підтвердження цієї думки,
судом було оглянуто правовстановчі
документи боржниці ОСОБА_2 на спірний
житловий будинок.

Як вбачається з свідоцтва про право
власності на нежитловий будинок,
виданого 21 листопада 2011 року на ім`я
ОСОБА_2, та технічного паспорту на
нього, будинок за адресою АДРЕСА_1 має
загальну площу 55,7 кв.м., житлову - 30,4
кв.м. та складається з двох житлових
кімнат: 1-1 - площею 19,3 кв.м. та 1-2 - площею
11,1кв.м. (т.2, а.с.7-11, 14). Таким чином,
залишилось не зрозумілим, як саме усі
зареєстровані особи у кількості 7
чоловік та дитина ОСОБА_10 - ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_8, розміщуються на даній
житловій площі.

Також, при вирішенні питання суд
звертає увагу на той факт, що за
батьками неповнолітньої ОСОБА_4 -
ОСОБА_12 та ОСОБА_7 зареєстровано інше
нерухоме майно.

Згідно довідки КП «БТІ Одеської
міської ради» від 21.08.2013 року за ОСОБА_12
зареєстрована квартира АДРЕСА_3 та
згідно довідки адресно-довідкового
бюро останній зареєстрований за
адресою АДРЕСА_2.

Крім того за ОСОБА_7 зареєстрована
квартира АДРЕСА_5 та квартира АДРЕСА_4
яка перебуває в іпотеці у ПАТ «ОТП
Банк».

Відповідно до вимог ч.3 ст.29 Цивільного
Кодексу України, місцем проживання
фізичної особи у віці від 10 до 14 років є
місце проживання її батьків.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що батьки неповнолітньої ОСОБА_4
- ОСОБА_12 та ОСОБА_7 забезпечені власним
житлом, так як ствердження ОСОБА_12 про
те, що дані об`єкти нерухомості
перебувають в процесі добровільної
реалізації з метою погашення інших
боргових зобов`язань матеріалами
справи не підтверджені та не мають
значення для вирішення даної справи.

Згідно вимог ст. 176 СК України саме на
батьків покладено обов'язок щодо
передачі користування дитині майна,
яке має забезпечити її виховання та
розвиток.

Таким чином, з вказаного можливо
зробити висновок, що батьки повинні
забезпечити своїх дітей житлом, а не
бабуся ОСОБА_2 , так як на неї у
відповідності до норм СК не може бути
покладено обов'язок щодо забезпечення
їх майном.

Крім того, задовольняючи подану заяву,
суд бере до уваги, що у власності
боржника, крім житлового будинку,
також перебуває земельна ділянка
загальною площею 0.0939га (т.2, а.с.15),
вартість якої, враховуючи її місце
розташування, значно перевищує суму
боргу перед ОСОБА_1 і після її
реалізації ОСОБА_2 зможе придбати для
себе та членів своєї сім`ї інше
нерухоме майно.

Відповідно до ст.373 ЦПК України за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення, за заявою
державного виконавця або за заявою
сторони суд, який видав виконавчий
документ, у десятиденний строк
розглядає питання про відстрочку або
розстрочку виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання в судовому засіданні з
викликом сторін і у виняткових
випадках може відстрочити або
розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Підставою для застосування правил
даної статті є обставини, що
перешкоджають належним чином виконати
судове рішення в цивільній справі -
ускладнюють його виконання або роблять
неможливим.

В даному випадку обставина, що
перешкоджає належним чином виконати
рішення суду є те, що за спірною адресою
зареєстрована неповнолітня особа.

При винесенні ухвали суд бере до уваги,
що рішення не виконано і не втратило
своєї законної сили.

Судове рішення (постанова, ухвала) - це
акт судової влади, що здійснює захист
порушених або оскаржених прав громадян
і організацій шляхом підтвердження
наявності або відсутності
правовідносин і розпорядженням
відповідних дій в майбутньому.

Обов'язок виконувати судове рішення
(постанову) випливає не з рішення
(постанови) суду як такого, а із санкцій,
передбачених нормами права, що були
застосовані судом. Навіть у тих
випадках, коли закон передбачає
відповідальність за невиконання
рішень, ця відповідальність має на меті
примусити зобов'язану рішенням суду
особу виконати розпорядження норми, що
застосував суд.

Одними з властивостей судового
рішення, що вступило в законну силу є:
можливість примусового виконання
судового рішення мимо волі
зобов'язаної особи та обов'язковість,
яка полягає в тому, що судове рішення,
що вступило в законну силу, стає
обов'язковим для всіх органів,
підприємств, установ, організацій,
посадових осіб і громадян і підлягають
виконанню на всій території України.
Рішення, що вступило в законну силу, є
обов'язковим і підлягає точному
виконанню. Усі державні органи,
посадові особи й окремі громадяни,
зобов'язані сприяти виконанню рішення
суду, виконуючи вимоги державного
виконавця.

Згідно ст. 373 ЦПК України, суд, який
ухвалив рішення, може встановити
порядок чи спосіб його виконання, вжити
заходів для забезпечення його
виконання.

Згідно ст. 36 Закону України «Про
виконавче провадження» за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим,
державний виконавець за власною
ініціативою або за заявою сторін, а
також самі сторони мають право
звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення чи зміну
способу і порядку виконання.

Статтею 32 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено
засоби примусового виконання рішення
суду: звернення стягнення на кошти та
інше майно (майнові права) боржника, у
тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові від
інших осіб; звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника; вилучення
в боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до статті 63 Закону України
«Про виконавче провадження» звернення
стягнення на будинок, квартиру,
земельну ділянку, інше нерухоме майно
фізичної особи проводиться у разі
відсутності в боржника достатніх
коштів чи рухомого майна. При цьому в
першу чергу звертається стягнення на
окрему від будинку земельну ділянку,
інше приміщення, що належить боржнику,
в якому фактично проживає боржник.

Зважаючи на те, що рішення суду до
теперішнього часу не виконане, інших
способів його виконання боржник не
пропонує, суд вважає за необхідне
встановити подальший спосіб та порядок
виконання рішення за виконавчим листом
№ 2-1512/8645/2012, який видано на підставі
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 09.08.2012, зміненого рішенням
апеляційного суду Одеської області від
26.11.2012, про стягнення грошової суми з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі
798470,00 грн., шляхом звернення стягнення
на майно належне боржнику, а саме
дозволити примусову реалізацію
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 373 ЦПК України, статті 33, 36 Закону
України "Про виконавче провадження" суд
-

У Х В А Л И В :

Заяву Першого Київського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції про
встановлення чи зміну способу і
порядку виконання рішення суду по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики - задовольнити.

Встановити спосіб і порядок виконання
рішення за виконавчим листом №
2-1512/8645/2012, який видано на підставі
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 09.08.2012, зміненого рішенням
апеляційного суду Одеської області від
26.11.2012, про стягнення грошової суми з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі
798470,00 грн., шляхом звернення стягнення
на майно належне боржнику, а саме
дозволити примусову реалізацію
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Одеської області
протягом п`яти днів з дня її
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги через Київський
районний суд м. Одеси.

Суддя
Куриленко О. М.