АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3486/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Некрасов О. О. Доповідач - Ремез
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

Головуючого - Ремеза В.А.

Суддів - Міхеєвої В.Ю., Свистунової
О.В.

при секретарі - Єремейчук О.А.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2,

на рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
10 лютого 2014р. за позовом Вищого
навчального приватного закладу
«Дніпропетровський гуманітарний
університет» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа: ОСОБА_4 про скасування свідоцтва
про право власності на нежитлову
будівлю, припинення права власності,
визнання договору позики удаваним та
про визнання права власності на
нежитлову будівлю,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2012р. Вищий навчальний
приватний заклад «Дніпропетровський
гуманітарний університет» звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
визнання права власності на нежитлову
будівлю, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, про визнання договору позики
№ 1/05 від 23.05.2011р., удаваним з метою
приховування іншого правочину -
Інвестиційного договору по
будівництву нежитлової будівлі, і
збільшивши в ході розгляду справи свої
вимоги позивач також просив припинити
право власності ОСОБА_2 на вказану
нежитлову будівлю та скасувати
свідоцтво про право власності на ім'я
ОСОБА_2

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
10.02.2014р. позовні вимоги Вищого
навчального приватного закладу
«Дніпропетровський гуманітарний
університет» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа: ОСОБА_4 про скасування свідоцтва
про право власності на нежитлову
будівлю, припинення права власності,
визнання договору позики удаваним та
про визнання права власності на
нежитлову будівлю задоволено частково.

Визнано договір позики № 1/05 від
23.05.2011р., укладений між Вищим навчальним
приватним закладом «Дніпропетровський
гуманітарний університет» та ОСОБА_2
удаваним з метою приховування іншого
правочину - інвестиційного договору по
будівництву нежитлової будівлі,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Припинено право власності ОСОБА_2 на
нежитлову будівлю - адміністративну
будівлю комерційного призначення для
науково-вишукувальної роботи літ. А-3,
загальною площею 3226,7кв.м., ганки літ. а,
а1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1
набуте на підставі свідоцтво про право
власності серія САЕ № 314838 від 27 квітня
2012 року.

Визнано за Вищим навчальним приватним
закладом «Дніпропетровський
гуманітарний університет» право
власності на 92/100 частини нежитлової
будівлі - адміністративної будівлі
комерційного призначення для
науково-вишукувальної роботи літ. А-3,
загальною площею 3226,7 кв.м., ганки літ. а,
а1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на
8/100 частини нежитлової будівлі -
адміністративної будівлі комерційного
призначення для науково-вишукувальної
роботи літ. А-3, загальною площею 3226,7
кв.м., ганки літ. а, а1, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Вищого
навчального приватного закладу
«Дніпропетровський гуманітарний
університет» судові витрати у розмірі 3
326,30грн.

В іншій частині позову Вищому
навчальному приватному закладу
«Дніпропетровський гуманітарний
університет» відмовлено.

Ухвалою Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 05.03.2014р.
виправлено описки в рішенні суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, і ухвалити по
справі нове рішення про відмову Вищому
навчальному приватному закладу
«Дніпропетровський гуманітарний
університет» в задоволенні позовних
вимог повністю, посилаючись на те, що
рішення суду незаконне та
необґрунтоване.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, а рішення суду
скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Не допускається об'єднання в одне
провадження вимог, які підлягають
розгляду за правилами різних видів
судочинства, якщо інше не встановлено
законом (ст. 16 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України (далі
ГПК України) юридичні особи та фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності звертаються за захистом
своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням, до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ.

Вирішуючи спір у порядку цивільного
судочинства, суд першої інстанції
зазначених положень законодавства не
врахував, і не звернув уваги на те, що в
одне провадження об'єднані вимоги
юридичної особи Вищого навчального
приватного закладу «Дніпропетровський
гуманітарний університет» до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання
договору позики №1/05 від 23.05.2011р.
удаваним з метою приховання іншого
правочину - інвестиційного договору по
будівництву нежитлової будівлі,
розташованої за адресою АДРЕСА_1, які
підлягають розгляду в порядку
господарського судочинства, та вимоги
до ОСОБА_2 про оспорювання права
власності на нерухоме майно.

Враховуючи, що спір щодо визнання
договору позики удаваним виник між
юридичною особою та фізичною
особою-підприємцем, який за своїм
суб'єктним складом підлягає розгляду в
порядку господарського судочинства,
колегія суддів вважає, що рішення суду
в частині задоволення позову Вищого
навчального приватного закладу
«Дніпропетровський гуманітарний
університет» до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання
договору позики №1/05 від 23.05.2011р.
удаваним з метою приховання іншого
правочину - інвестиційного договору по
будівництву нежитлової будівлі,
розташованої за адресою АДРЕСА_1,
підлягає скасуванню із закриттям
провадження у справі в цій частині
згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України,
оскільки відповідно до ст. 15 ЦПК
України зазначена справа в цій частині
не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Що стосується рішення суду в частині
припинення права власності ОСОБА_2 на
нежитлову будівлю, розташовану за
адресою АДРЕСА_1, визнання за позивачем
права власності на 89/100 частин вказаної
будівлі, та в частині визнання за
ОСОБА_2 права власності на 11/100 частин
спірної нежитлової будівлі, то в цій
частині рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням по справі
нового рішення з наступних підстав.

Оскільки вирішення питання про
визнання права власності на спірну
будівлю є похідним від вирішення спору
щодо визнання договору позики №1/05 від
23.05.2011р. удаваним з метою приховання
іншого правочину - інвестиційного
договору по будівництву нежитлової
будівлі, а тому заявлені вимоги є
передчасними та не можуть бути
вирішені в порядку цивільного
судочинства без вирішення в порядку
господарського судочинства питання
удаваності укладеного між Вищим
навчальним приватним закладом
«Дніпропетровський гуманітарний
університет» та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 договору
позики №1/05 від 23.05.2011р., оскільки
позивачем саме з підстав удаваності
договору позики оспорюється право
власності ОСОБА_2 на спірну нежитлову
будівлю.

Разом з тим суд не врахував обставини
справи, та норми права, якими
регулюються виниклі між сторонами
правовідносини, не з'ясував суб'єктний
склад сторін, та ухвалив передчасне
рішення про задоволення позовних
вимог, а тому рішення суду в зазначеній
частині підлягає скасуванню на
підставі ст. 309 ЦПК України з ухваленням
по справі нового рішення про відмову
позивачу в задоволенні позовних вимог,
а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 205, 303, 304, 309,310,316 ЦПК
України, колегія суддів, _

ВИРІШИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
10 лютого 2014р. скасувати.

Провадження у справі за позовом Вищого
навчального приватного закладу
«Дніпропетровський гуманітарний
університет» до ОСОБА_2 про визнання
договору позики № 1/05 від 23.05.2011р.,
укладеного між Вищим навчальним
приватним закладом «Дніпропетровський
гуманітарний університет» та ОСОБА_2
удаваним з метою приховування іншого
правочину - інвестиційного договору по
будівництву нежитлової будівлі,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1
порядку цивільного судочинства
закрити.

Відмовити Вищому навчальному
приватному закладу «Дніпропетровський
гуманітарний університет» у
задоволенні позовних вимог про
скасування свідоцтва про право
власності на нежитлову будівлю,
припинення права власності, та про
визнання права власності на нежитлову
будівлю.

Рішення апеляційного суду може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів, з моменту
проголошення.

Судді: