Номер провадження 22-ц/775/3845/2014
Головуючий першої інстанції Алтухова
Доповідач Осипчук О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„13" травня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого-судді: Осипчук О.В.,

суддів: Ткачук С.С., Кіянової С.В.,

при секретарі: Біляєві М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: комунальне підприємство
«Служба єдиного замовника
Ворошиловського району м. Донецька»,
про відшкодування моральної шкоди,
завданої залиттям квартири, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 18 березня 2014 року,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 18
березня 2014 року у задоволені позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
комунальне підприємство «Служба
єдиного замовника Ворошиловського
району м. Донецька», про відшкодування
моральної шкоди, завданої залиттям
квартири відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення
позову, посилаючись на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права.

В обґрунтування доводів скарги
посилається на те, що судом не прийнято
до уваги надані ним безспірні докази
залиття його квартири відповідачкою.
Суд не зважив на те, що протиправна
поведінка відповідачки спричиняє йому
моральні страждання та негативно
впливає на стан його здоров'я.

В апеляційному суді ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_3 підтримали
доводи скарги у повному обсязі.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4
заперечували проти скарги, просили
рішення суду залишити без змін.

Від третьої особи надійшла заява
про розгляд справи у відсутність їх
представника.

Апеляційний суд вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції визнано
встановленим, що позивач є власником
квартири АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2
мешкає в квартирі НОМЕР_1 цього будинку.
Згідно актів від 18.05.2013 року, 27.06.2013 року,
10.07.2013 року, складеними позивачем та
мешканцями будинку АДРЕСА_1, в квартирі
позивача сталося залиття приміщень
кухні та туалету. Відповідно до акту
від 28.06.2013 року, складеного начальником,
майстром та слюсарем-сантехником ЖЕУ
№ 5 за участю мешканця квартири НОМЕР_2
ОСОБА_1 залиття в квартирі позивача
сталося через халатне відношення до
використання сантехнічних приладів
мешканцями квартири АДРЕСА_1, доступ до
якої наданий не був. Згідно запису в
журналі прийому заявок сантехнічної
групи № 1893 від 01.07.2013 року сантехнічні
прибори в квартирі НОМЕР_1 знаходяться
у робочому стані, течі на момент
обстеження немає. З акту від 05.07.2013 року
вбачається, що в квартирі НОМЕР_2 є
сліди залиття на стелі та стінах
навколо каналізаційного стояку, в куту,
шпалери прості - 0,2 кв.м. На момент
обстеження сліди залиття сухі, старі.

Відмовляючи у задоволені позову,
суд виходив з того, що надані позивачем
докази підтверджують лише факт залиття
його квартири, а не доведеність вини
відповідача в цьому залитті. Судом не
встановлено наявності причинного
зв'язку між шкодою і протиправними
діями заподіювача та вини останнього в
її заподіянні.

Не приймаючи до уваги в якості
належних та допустимих доказів акти за
підписом позивача та мешканців будинку
від 18.05.2013 року, 27.06.2013 року, 10.07.2013 року,
суд першої інстанції виходив з того, що
ці акти не відповідають вимогам
чинного законодавства і допитані в
суді в якості свідків підписанти цих
актів пояснили, що до квартири
відповідачки для з'ясування причини
залиття вони не заходили, а висновок
про залиття квартири саме
відповідачкою зробили із розташування
її квартири поверхом вище.

Апеляційний суд вважає висновки
суду першої інстанції законними та
обґрунтованими.

Відповідно до ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності вини.

Статтею 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вірно дійшов висновку про
недоведеність позовних вимог.

В апеляційному суді позивач
пояснив, що з позовом до відповідачки
про відшкодування матеріальної шкоди
внаслідок залиття не звертався,
клопотання про призначення експертизи
для визначення причини залиття
квартири не заявляв.

Довід скарги позивача про
неврахування судом наданих ним
медичних документів про погіршення
стану його здоров'я внаслідок
неправомірних дій ОСОБА_2 до уваги не
приймається, оскільки позивачем, який є
людиною похилого віку, не доведено, що
погіршення зору внаслідок
захворювання очей - глаукоми та
катаракти та знаходження його на
обліку в амбулаторії з приводу
гіпертонії та хвороб шлунку виникло
саме внаслідок протиправних дій
відповідачки, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправними
діяннями заподіювача та вини останньої
в її заподіянні.

Апеляційний суд вважає, що судом
першої інстанції повно відображені
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Доводи скарги не спростовують
фактичних обставин справи,
встановлених судом, і не дають підстав
для висновку про порушення судом норм
матеріального або процесуального
права, що призвело або могло призвести
до помилкового рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307,308,313,315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 18 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: