Справа № 645/3526/14-ц
Провадження №
УХВАЛА

Іменем України

12 травня 2014 року суддя Фрунзенського
районного суду м. Харкова Сілантьєва
Е.Є., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1
про забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про визнання договору
дарування недійсним, скасування
державної реєстрації та визнання права
власності, -

встановив:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи -
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору
дарування недійсним, скасування
державної реєстрації та визнання права
власності.

Позивач звернувся до суду із заявою, в
якій просить забезпечити позов шляхом
накладення арешту на майно,
зареєстроване за відповідачем ОСОБА_4
(Ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
паспорт громадянина України, серія та
номер: НОМЕР_3, виданий 30.05.1997
Генічеським РВ УМВС України в
Херсонській області), а саме: - квартиру
АДРЕСА_1, заборонивши відповідачу
відчуження, передачу в заставу, обмін
зазначеного майна, реєстрацію в ньому
треті особі та інше. Свою заяву позивач
мотивував тим, що враховуючи
відсутність доброї волі відповідачів
та їхнє прагнення унеможливити
виконання судового рішення навіть
шляхом порушення закону, є підстави
припускати, що відповідачі можуть
вчиняти дії по ухиленню, надалі від
виконання рішення суду, у разі
задоволення позовних вимог.

У відповідності зі ст. 151 ЦПК України
заява про забезпечення позову
вирішується суддею чи судом, який
розглядає справу, в той же день без
повідомлення відповідача й інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України
накладення арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб є
одним з видів забезпечення позову.

В постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» Пленум
Верховного Суду України звернув увагу
на те, що розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позовних
вимог; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

З огляду на викладене, оскільки не
вжиття заходу щодо забезпечення
позову, у спосіб зазначений позивачем,
може утруднити або зробити неможливим
виконання рішення суду, суд прийшов до
висновку про задоволення заяви
позивача та накладення арешту на
квартиру АДРЕСА_1, що належить
відповідачу ОСОБА_4 на праві приватної
власності.

Керуючись статтями 11, 122, 151, 152, 153 ЦПК
України, суд -

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 (зареєстрованого АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) про
забезпечення позову задовольнити.

З метою забезпечення позову до
вирішення спору по суті та набрання
рішенням законної сили накласти арешт
на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на
праві власності ОСОБА_4
(Ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
паспорт громадянина України, серія та
номер: НОМЕР_3, виданий 30.05.1997
Генічеським РВ УМВС України в
Херсонській області).

Копію ухвали направити для виконання
Фрунзенському відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції та
Реєстраційній службі Харківського
міського управління юстиції.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Фрунзенський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 5-денний
строк з дня винесення ухвали. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом 5-
днів з дня отримання копії ухвали.

Ця ухвала є виконавчим документом та
виконується негайно в порядку,
встановленому для виконання судових
рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її
виконання.

Суддя -