№2/255/594/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

07 травня 2014 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька в складі:

головуючого - судді Цукурова В.П.

при секретарі - Губаль В.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1,
представника позивачки ОСОБА_2,
представника відповідача Свєженцевої
В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Золотий урожай» про зобов'язання
поновити на роботі, визнання
незаконним пункту 9 наказу №350-к-12 від 20
червня 2012 року, стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу,
стягнення відшкодування моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ТОВ «Торговий дім «Золотий
урожай» про зобов'язання поновити на
роботі, визнання незаконним пункту 9
наказу №350-к-12 від 20 червня 2012 року,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, стягнення
відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на наступне.

20 вересня 2011 року позивачку було
прийнято з ВАТ «Донецький
хлібокомбінат» по переводу до ТОВ «ТД
«Золотий урожай» на посаду комірника.
Перевід на роботу з іншого
підприємства було оформлено наказом
№499-11-к від 20.09.2011 року.

18 червня 2012 року ТОВ «ТД «Золотий
урожай» було видано наказ №345-12 «Про
скорочення штату», за змістом якого
вбачається, що відповідач повідомляв
про внесення змін до штатного розпису
та виведення зі штатного розпису
підрозділу - складу готової продукції
хлібозаводу №1 Донецького виробничого
майданчика від 22.08.2012 року;
затверджував перелік вивільнюваних, з
22.08.2012 року, зі штатного розпису посад і
процесій в зв'язку із скороченням штату
згідно з додатком №1 до наказу №345-12 від
18.06.2012 року; затверджував з 22.08.2012 року
штатний розпис в новій редакції, з
урахуванням виключених зі штатного
розпису посад і професій в зв'язку із
скороченням штату; наказував
повідомити працівників, посади яких
підлягають до скорочення, не менш, ніж
за 2 місяці до очікуваного вивільнення.

19 червня 2012 року, відповідачем було
офіційно попереджено позивачку (під
розписку) про очікуване вивільнення,
яке згідно змісту наказу №345-12 від
18.06.2012 року мало відбутися з 22.08.2012 року.

20 червня 2012 року відповідач видав наказ
№350-12-к «Про звільнення з роботи» за
змістом якого звільнив і позивачку із
займаної нею посади диспетчера, з
посиланням лише на її особисту заяву
про звільнення її у зв'язку зі
скороченням штатів та вищевказаний
наказ №345-12 від 18.06.2012 року.

При оформленні та видачі позивачці
трудової книжки відповідачем було
зазначено, що її звільнення здійснено
на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивачка оскаржувала своє звільнення,
однак рішенням Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 18 лютого
2013 року, зміненим рішенням
Апеляційного суду Донецької області
від 19 квітня 2013 року, позовні вимоги
було задоволено частково, а саме, було
змінено дату її звільнення та стягнено
втрачений заробіток з 20.06.2012 року по
22.08.2012 року.

Посилається на те, що рішенням
Київського районного суду м. Донецька
від 24 липня 2013 року у справі за позовом
іншого працівника відповідача наказ
№350-12-к «Про звільнення з роботи» від 20
червня 2012 року було скасовано у повному
обсязі, рішенням Апеляційного суду
Донецької області було визнано
незаконним та скасовано наказ №345-12
«Про скорочення штатів» від 18 червня 2012
року. За таких обставин вважає, що її
звільнення у тому числі було здійснено
з порушенням діючого законодавства та
без достатніх правових підстав.

Зазначає, що на момент подачі позову,
втрачений заробіток позивачем було
визначено в розмірі 57 446,00 гривень за 375
повних робочих днів, в період з 20 червня
2012 року по 27 листопада 2013 року. Пізніше
період втраченого заробітку було
збільшено до 460 повних робочих днів, що
зумовило необхідність коригування
(збільшення) позовних вимог в цій
частині - 63 586,94 гривень.

Згідно довідки ТОВ «ТД «Золотий
урожай» №1611 від 11.10.2012 року,
середньоденна заробітна плата
позивачки складає 233,40 гривень.

Станом на 06.05.2014 року період втраченого
заробітку збільшився до 485 повних
робочих днів. Таким чином, заробітна
плата за час вимушеного прогулу, за
вирахуванням фактично стягненої за
іншим рішенням суду суми у розмірі 6 885,00
гривень, складає 106 313,94 гривень (233,40
гривень х 485 днів - 6 885,06 гривень).

У зв'язку з викладеним, позивачка
вважає, що має право на стягнення з
відповідача коштів на відшкодуванням
моральної шкоди, заподіяної у зв'язку з
незаконним та неправомірним
звільненням. З огляду на тривалість
вимушених негативних змін, які стались
в її житті, розмір моральної шкоди
оцінює у 1 000,00 гривень.

Уточнивши позовні вимоги, позивачка
просила зобов'язати ТОВ «ТД «Золотий
урожай» поновити її на попередньому
місці роботи - на посаді комірника,
стягнути з відповідача на її користь
заробітну плату за час вимушеного
прогулу в сумі 106 313,94 гривень, визнати
незаконним пункт 9 наказу №350-к-12 від
20.06.2012 року, стягнути з відповідача на
її користь відшкодування моральної
шкоди у розмірі 1 000,00 гривень (а.с. 48, 69,
120).

В судовому засіданні позивачка та її
представник позовні вимоги підтримали,
надали пояснення, аналогічні
викладеним у заяві. Позивачка пояснила,
що копію наказу №350-12-к від 20.06.2012 року
про звільнення вона отримала у липні 2012
року. Просили повністю задовольнити
позов.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала.
Пояснила, що позивачка отримала копію
наказу №350-12-к 20.06.2012 року, що
підтверджується її підписом у наказі. У
задоволенні позову просила відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши докази у справі в їх
сукупності, прийшов до висновку про
необхідність повністю відмовити у
задоволенні позовних вимог з наступних
підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

20 вересня 2011 року позивачку було
прийнято з ВАТ «Донецький
хлібокомбінат» по переводу до ТОВ «ТД
«Золотий урожай» на посаду комірника.
Перевід на роботу з іншого
підприємства було оформлено наказом
№499-11-к від 20.09.2011 року.

18 червня 2012 року ТОВ «ТД «Золотий
урожай» було видано наказ №345-12 «Про
скорочення штату», за змістом якого
вбачається, що відповідач повідомляв
про внесення змін до штатного розпису
та виведення зі штатного розпису
підрозділу - складу готової продукції
хлібозаводу №1 Донецького виробничого
майданчика від 22.08.2012 року;
затверджував перелік вивільнюваних, з
22.08.2012 року, зі штатного розпису посад і
процесій в зв'язку із скороченням штату
згідно з додатком №1 до наказу №345-12 від
18.06.2012 року; затверджував з 22.08.2012 року
штатний розпис в новій редакції, з
урахуванням виключених зі штатного
розпису посад і професій в зв'язку із
скороченням штату; наказував
повідомити працівників, посади яких
підлягають до скорочення, не менш, ніж
за 2 місяці до очікуваного вивільнення.

19 червня 2012 року, відповідачем було
офіційно попереджено позивачку (під
розписку) про очікуване вивільнення,
яке згідно змісту наказу №345-12 від
18.06.2012 року мало відбутися з 22.08.2012 року.

20 червня 2012 року відповідач видав наказ
№350-12-к «Про звільнення з роботи» за
змістом якого звільнив і позивачку із
займаної нею посади диспетчера, з
посиланням лише на її особисту заяву
про звільнення її у зв'язку зі
скороченням штатів та вищевказаний
наказ №345-12 від 18.06.2012 року.

При оформленні та видачі позивачці
трудової книжки відповідачем було
зазначено, що її звільнення здійснено
на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивачка посилається на те, що
рішеннями інших судів м. Донецька
аналогічні позовні вимоги щодо
визнання незаконним наказу №350-к-12 від
20.06.2012 року були задоволені та визнано
незаконним і скасовано вказаний наказ.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Однак, зазначеними рішеннями судів
було встановлено обставини та факти
щодо інших осіб, а не щодо позивачки,
яка не брала участі у розгляді
зазначених справ.

Таким чином, такі посилання ОСОБА_1 та
надані нею рішення судів в інших
справах не приймаються судом до уваги в
якості належного та допустимого
доказу.

У той же час, рішенням Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 18 лютого
2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Золотий урожай» про визнання
незаконним наказу №345-12 від 18.06.2012 року,
визнання факту порушення вимог ст.ст. 40,
42, 49-2 КЗпП України, визнання незаконним
вього наказу №350-12-к від 20.06.2012 року,
визнання факту порушення трудових
прав, зобов'язання поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу, стягнення
відшкодування моральної шкоди, у
задоволенні позовних вимог відмовлено
повністю (а.с. 83-85).

Апеляційний суд Донецької області
рішенням від 19 квітня 2013 року рішення
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 18 лютого 2013 року в частині
дати звільнення ОСОБА_1 змінив. Даним
рішенням вирішено вважати датою
звільнення ОСОБА_1 з посади комірника
ТОВ «ТД «Золотий урожай» за п. 1 ч. 1 ст. 40
КЗпП України 20 серпня 2012 року, стягнути
з ТОВ «ТД «Золотий урожай» на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час
вимушеного прогулу у сумі 6 885,06 гривень
та судовий збір на користь держави. В
решті рішення суду залишено без змін
(а.с. 86-88).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 червня 20143
року касаційну скаргу представника
ОСОБА_1 відхилено, рішення
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 18 лютого 2013 року в не
скасованій частині та рішення
апеляційного суду Донецької області
від 19 квітня 2013 року залишено без змін
(а.с. 89-90).

Таким чином, було досліджено та
підтверджується рішеннями судів
першої, апеляційної та касаційної
інстанції у справі за позовом саме
ОСОБА_1, що наказ ТОВ «ТД «Золотий
урожай» №350-12-К від 20.07.2012 року «Про
звільнення з роботи» видано у повній
відповідності з вимогами чинного
законодавства, процедура припинення у
зв'язку з цим трудових відносин
позивачки із відповідачем також у
повній мірі дотримана.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України після
набрання рішенням суду законної сили
сторони та треті особи із самостійними
вимогами, а також їх правонаступники не
можуть, зокрема, оспорювати в іншому
процесі встановлені судом факти і
правовідносини.

Таким чином, з урахуванням ч. 3 ст. 61 ЦК
України відсутні правові для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до
ТОВ «Торговий дім «Золотий урожай» про
зобов'язання поновити на роботі,
визнання незаконним пункту 9 наказу
№350-к-12 від 20 червня 2012 року, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, стягнення відшкодування
моральної шкоди, оскільки обставини,
які мають істотне значення для
розгляду даної справи, фактично вже
встановлені іншими судовими рішеннями,
які набрали законної сили.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про необхідність у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Золотий урожай» про зобов'язання
поновити на роботі, визнання
незаконним пункту 9 наказу №350-к-12 від 20
червня 2012 року, стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу,
стягнення відшкодування моральної
шкоди - відмовити повністю.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за звернення фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, справу розглянуто в межах
заявлених позивачкою позовних вимог з
урахуванням обраного нею способу
захисту права.

На підставі викладеного та керуючись ч.
5 ст. 124 Конституції України, ст.ст. 11, 61,
212, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Золотий урожай» про зобов'язання
поновити на роботі, визнання
незаконним пункту 9 наказу №350-к-12 від 20
червня 2012 року, стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу,
стягнення відшкодування моральної
шкоди - відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду
може бути подано через Ворошиловський
районний суд м.Донецька до
Апеляційного суду Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Рішення надруковано у нарадчій
кімнаті у одному примірнику.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька

В.П. Цукуров