АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6591/2014
Головуючий у 1 - й інстанції: Волкова С.Я.
Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

30 квітня 2014 року колегія суддів
Судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Калініній Я.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 на ухвалу
Печерського районного суду міста
Києва від 25 березня 2014 року про
забезпечення позову в цивільній справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства « Дельта-Банк» до ОСОБА_3
про звернення стягнення на предмет
іпотеки,-

в с т а н о в и л а :

В серпні 2013 року Публічне акціонерне
товариства « Дельта-Банк» звернулось
до суду з позовом до ОСОБА_3 про
визнання нерухомого майна-квартири
АДРЕСА_1 предметом іпотеки, звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення.

Разом з позовною заявою позивачем
було подано клопотання про
забезпечення позову способом
накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1
.

Ухвалою Печерського районного суду
міста Києва від 25 березня 2014 року заяву
позивача Публічного акціонерного
товариства « Дельта-Банк» про
забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1,
належну ОСОБА_3.

Ухвалу звернено до негайного
виконання.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду,
представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5
звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалу
Печерського районного суду міста
Києва від 25 березня 2014 року скасувати.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
ухвала суду про забезпечення позову
постановлена з порушенням норм
процесуального права, які регулюють
підстави, умови та порядок
забезпечення позову. Вказує на те, що
заявником до заяви про забезпечення
позову не надано жодних доказів в
обґрунтування необхідності
застосування заходів забезпечення
позову у вигляді накладення арешту на
квартиру. Крім того, оскаржувана ухвала
є необґрунтованою, оскільки
накладаючи арешт на квартиру АДРЕСА_1,
суд не врахував, що договір іпотеки
між АКБ « УкрСиббанк» та ОСОБА_3 не було
укладено і вказана квартира в іпотеку
не передавалась. Крім того, на час
накладення арешту на вказану квартиру
вона вже не належала відповідачу на
праві власності.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5
повністю підтримали доводи
апеляційної скарги та просили її
задовольнити.

Представник Публічного акціонерного
товариства « Дельта-Банк» в судове
засідання не з»явився, про день та час
слухання справи судом повідомлений у
встановленому законом порядку,
причину неявки суду не повідомив, а
тому, колегія суддів вважає можливим
слухати справу в його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення осіб, які беруть участь у
розгляді справи, дослідивши надані
докази, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення
заяви позивача Публічного
акціонерного товариства « Дельта-Банк»
про забезпечення позову, накладаючи
арешт на квартиру АДРЕСА_1, належну
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з
положень ст.ст.151-153 ЦПК України,
зазначаючи, що забезпечення позову по
справі має суттєве значення, оскільки
предметом спору є квартира АДРЕСА_1, а
невжиття заходів забезпечення позову
може призвести до невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду 1-ї інстанції зроблений
на підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих доказів та в
повній мірі відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до ч.1 та ч. 3 ст. 151 ЦПК
України, суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити передбачені
цим Кодексом заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК Українипозов
забезпечується, зокрема, накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

Частиною 2 вказаної статті встановлено,
що у разі необхідності судом можуть
бути застосовані інші види
забезпечення позову, при цьому суд може
застосувати кілька видів забезпечення
позову.

Відповідно до ч.6 ст.153 ЦПК України,
залежно від обставин справи суд може
забезпечити позов повністю або
частково.

Крім того, ч.3 ст.152 ЦПК
Україниімперативно встановлює, що види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Накладаючи арешт на квартиру АДРЕСА_1,
суд 1-ї інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про
необхідність забезпечення даного
позову зазначеним способом, оскільки
позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 про визнання нерухомого
майна-квартири АДРЕСА_1 предметом
іпотеки, звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення
мешканців з вказаної квартири,
посилаючись на те, що за договором
споживчого кредиту № від 26.09.2006
року ОСОБА_3 отримав в кредит грошові
кошти в сумі 437 970,00 доларів США,
кредитні зобов'язання відповідача були
забезпечені договором застави
майнових прав на спірну квартиру з
покладенням на відповідача обов'язку
укласти договір іпотеки після
отримання свідоцтва про право
власності на проінвестовану квартиру,
зобов'язання по кредитному договору
відповідачем не виконувались і
рішенням Дніпровського районного суду
м.Києва від 04.06.2010 року з відповідача
на користь банку було стягнуто
заборгованість в сумі 3 421 695,42 грн.
Проте, і рішення суду відповідачем не
виконується, заборгованість по кредиту
не погашається, а тому банк просить
звернути стягнення вказаної
заборгованості на предмет іпотеки -
квартиру АДРЕСА_1.

Обраний судом спосіб забезпечення
позову, колегія суддів вважає
співмірним із заявленими позивачем
вимогами та забезпечить виконання
рішення суду у випадку задоволення
позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ухвала суду є невмотивованою,
постановлена з порушенням норм
процесуального права, колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки
ухвала Печерського районного суду
міста Києва від 25 березня 2014 року
постановлена з дотриманням вимог
ст.ст. 151-153 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що
заявником до заяви про забезпечення
позову не надано жодних доказів в
обґрунтування необхідності
застосування заходів забезпечення
позову у вигляді накладення арешту на
квартиру АДРЕСА_1 правильність
висновків суду не спростовують,
оскільки вказана квартира є предметом
спору, що виник між сторонами і
накладення арешту саме на вказану
квартиру є обґрунтованим.

Не спростовують правильність
висновків суду і доводи апеляційної
скарги про те, що накладаючи арешт на
квартиру АДРЕСА_1, суд не врахував, що
договір іпотеки між АКБ « УкрСиббанк»
та ОСОБА_3 не було укладено і вказана
квартира в іпотеку не передавалась і на
час накладення арешту на вказану
квартиру вона вже не належала
відповідачу на праві власності,
оскільки обставини щодо визнання
нерухомого майна-квартири АДРЕСА_1
предметом іпотеки, звернення стягнення
на предмет іпотеки є предметом
судового спору по даній справі і не
підлягають з'ясуванню на стадії
вирішення питання про забезпечення
позову, а доказів того, що на час
вирішення питання про накладення
арешту на спірну квартиру вона не
належала на праві власності
відповідачу в розпорядженні суду не
було .

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що ухвала суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
постановлена з дотриманням норм
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
представника відповідача ОСОБА_3
ОСОБА_5 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_3ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду
міста Києва від 25 березня 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: