Єдиний унікальний номер 249/113/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4125/2014
Головуючий 1 інстанції Вірченко О.М.
Доповідач Мірута О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

28 квітня 2014 року апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Дундар І.О.,

суддів Мірута О.А., Янчук Т.О.

при секретарі Чекіній А.А.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Шахтарського
міськрайонного суду Донецької області
від 02 квітня 2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації
шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 02 квітня 2014
року позов ОСОБА_3 про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу
- задоволено частково. Встановлено факт
сумісного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2
однією сім'єю без реєстрації шлюбу в
період з 30 серпня 2004 року до 01 жовтня 2013
року.

Представник відповідача ОСОБА_1, яка
діє в інтересах ОСОБА_2 з рішенням суду
першої інстанції не погодилася та
подала апеляційну скаргу, в якій
просила рішення Шахтарського
міськрайонного суду Донецької області
від 02 квітня 2014 року скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3. В
обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що відносини ОСОБА_2
та ОСОБА_3 не були подружніми. Проводили
свята разом, були зустрічі, з яких
ОСОБА_3 стало відомо за проведення
ремонтних робіт ОСОБА_2 у її квартирі,
придбання меблів. Позивач постійно
зловживав спиртними напоями,
неодноразово, перебувавши у ОСОБА_2 в
квартирі, влаштовував сварки,
пошкоджував меблі. Крім цього ОСОБА_2
знала, що ОСОБА_3 зустрічається з іншими
жінками. Речі позивача в квартирі
ОСОБА_2 не знаходилися, сумісний побут
вони не вели. Дані обставини були
підтверджені свідками у судовому
засіданні першої інстанції. Про те, що
сторони разом робили ремонт, купували
меблі, ОСОБА_3 не надав ніяких доказів. В
актах обстеження житлово - побутових
умов, які надав позивач відсутні
підписи деяких сусідів та місце їх
проживання, що ставить під сумнів
законність даних фактів.

В судовому засіданні апеляційного суду
відповідачка ОСОБА_2 доводи
апеляційної скарги підтримала, просила
задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 та його
представник ОСОБА_4 в судовому
засіданні апеляційного суду доводи
апеляційної скарги не визнали, просили
відмовити в задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення позивача та його
представника, відповідачки, дослідивши
матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з
того, що оцінюючи докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
сторони проживали однією сім»єю без
реєстрації шлюбу. Рішенням
Шахтарського міжрайонного суду від 29
липня 2004 року, яке набуло законної сили
29 серпня 2004 року, шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_6 розірвано, тому юридичні
наслідки, притаманні правовідносинам
між чоловіком та жінкою, які проживають
у фактичних шлюбних відносинах, для
визнання майна, придбаного під час
фак4тичних шлюбних відносин, спільною
сумісною власністю, в даному випадку
наступають з 30 серпня 2004 року.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може не
погодитись, оскільки вони відповідають
обставинам справи та вимогам
матеріального і процесуального права.

Інститут спільного проживання осіб як
чоловіка і жінки, який породжує
юридичні наслідки, передбачений
Цивільним кодексом 2004 року, і такий
факт може бути встановлений лише з 01
січня 2004 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 74 Сімейного
Кодексу України якщо жінка та чоловік
проживають однією сім»єю, але не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, майно набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними. На майно,
що є об»єктом спільної сумісної
власності жінки та чоловіка які не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі поширюються
положення глави 8 Сімейного Кодексу
України « Право спільної сумісної
власності подружжя».

Відповідно до ч.1 п.5 ст. 256 ЦПК України
суд розглядає справи про встановлення
факту: проживання однією сім»єю
чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно Листа Верховного Суду
України від 01.01.2012 року «Судова
практика розгляду справ про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» для правильного вирішення
справ суду слід мати у розпорядженні
такі документи та докази « До заяви про
встановлення факту проживання однією
сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу
додаються документи та докази того, що
між заявником та іншою особою
(померлим) мали місце фактичні шлюбні
стосунки (свідоцтва про народження
дітей, довідки з місця проживання,
свідчення свідків, листи ділового та
особистого характеру тощо). Також це
можуть бути: свідоцтво про смерть
одного із «подружжя», свідоцтва про
народження дітей, в яких чоловік у
добровільному порядку записаний як
батько, виписки із по господарських
домових книг про реєстрацію чи
вселення; докази про спільне придбання
майна як рухомого, так і нерухомого
(чеки, квитанції, свідоцтва про право
власності); заяви, анкети, квитанції,
заповіти, ділова та особиста переписка,
з яких вбачається, що «подружжя»
вважали себе чоловіком та дружиною,
піклувалися один про одного; довідки
житлових організацій, сільських рад
про спільне проживання та ведення
господарства».

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що згідно із актом
обстеження житлово-побутових умов від
18 березня 2014 року, складеним депутатом
Стіжківської селищної ради, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 проживали в цивільному шлюбі та
вели спільне господарство за адресою:
АДРЕСА_1 з 2002 року по 2004 рік та з 2006 року
по жовтень 2013 року.

У відповідності із актом обстеження
житлово-побутових умов від 17 березня 2014
року, складеним головою селищного
комітету селища Олексієво-Орлівка,
ОСОБА_7 та ОСОБА_2 спільно проживали та
вели спільне господарство з 2004 року по
2006 рік за адресою: АДРЕСА_2 та з лютого
2006 року по жовтень 2006 року за адресою:
АДРЕСА_3.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про те, що сторони проживали однією
сім'єю без реєстрації шлюбу. Зазначений
факт підтверджується поясненнями
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, актами обстеження
житлово-побутових умов. Вказані вище
докази спростовують пояснення свідків
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21

Згідно із рішенням Шахтарського
міськрайонного суду від 29 липня 2004 року
було розірвано шлюб між ОСОБА_7 та
ОСОБА_22, рішення набрало законної сили
29 серпня 2004 року, тому юридичні
наслідки, притаманні правовідносинам
між чоловіком та жінкою, які проживають
у фактичних шлюбних відносинах, для
визнання майна, придбаного під час
фактичних шлюбних відносин, спільною
сумісною власністю, в даному випадку
наступають з 30 серпня 2004 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає правильним висновок суду першої
інстанції щодо обґрунтованості
підстав позову в частині встановлення
факту сумісного проживання ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу в період з 30 серпня 2004 року до 01
жовтня 2013 року, оскільки суд першої
інстанції дав належну оцінку всім
наданим сторонами доказам. Ані під час
розгляду справи, ні в апеляційній
скарзі відповідачка не навела доказів,
які б спростовували такий висновок
суду, тому доводи апеляційної скарги,
що відносини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були
подружніми не заслуговують на увагу.

Інші доводи апеляційної скарги колегія
суддів також до уваги не приймає,
оскільки вони не випливають з обставин
справи, ніякими належними та
допустимими доказами не підтверджені,
а тому не впливають на правильність
висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів,
переглядаючи справу в межах
апеляційного оскарження та заявлених
позовних вимог, підстав для скасування
рішення першої інстанції не вбачає, у
зв»язку з чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314 ЦПК
України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 02 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з часу її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді: