Справа № 127/6706/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2014 року

Вінницький міській суд Вінницької
області

в складі: головуючого Бар'яка А.С.,

за участі секретаря Сивенюк
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в Вінницькому міському суді
Вінницької області справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про поділ майна,
зазначивши, що 07.12.1990 року вони уклали
між собою шлюб, за час проживання в
якому за спільні кошти придбали
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, право
власності на дану квартиру оформлено
та зареєстровано на відповідача, в силу
чого, позивач змушений звернутись до
суду та просить суд поділити майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, а саме: трикімнатну
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1,; визнати за ОСОБА_1, право
власності на ? частку у трикімнатній
квартирі що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2, право
власності на ? частку у трикімнатній
квартирі що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1; право спільної сумісної
власності на трикімнатну квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 -
припинити; зобов'язати Реєстраційну
службу Вінницького МУЮ Вінницької
області внести відомості щодо
реєстрації речових прав на нерухоме
майно в Державний реєстр речових прав
на нерухоме майно про реєстрацію прав
та їх обтяжень.

Позивач та його представник ОСОБА_3, яка
діє на підставі довіреності, в судове
засідання не з'явились, хоча про місце
та час розгляду справи були належним
чином повідомленні, однак, представник
позивача звернувся до суду з заявою, в
якій просить суд справу розглянути за
його відсутності, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Відповідач, будучи належним чином
повідомлений про місце та час розгляду
справи, в судове засідання не з'явився,
однак, звернувся до суду з заявою, в
якій просить суд справу розглянути за
його відсутності, позовні вимоги
визнає проти задоволення позову не
заперечує.

Дослідивши матеріали справи, взявши до
уваги позицію сторін, суд визначив,
встановив та дослідив слідуючі докази,
обставини та відповідні
правовідносини:

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу
серія НОМЕР_1, виданого 07.12.1990 року
міським відділом РАГС м. Вінниці,
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 07.12.1990 року уклали
шлюб, актовий запис № 3781, з присвоєнням
після одруження прізвища ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 відповідно (а.с. 7).

Згідно рішення третейського суду для
вирішення третейського спору від 09.07.2004
року, посвідченого приватним
нотаріусом Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстровано в реєстрі за № 1827, за
ОСОБА_2 визнано право власності на
квартиру АДРЕСА_1 за договором від
27.06.2004 року(а.с. 8).

Відповідно до Реєстраційного
посвідчення, виданого Вінницьким
обласним об'єднаним бюро технічної
інвентаризації, за ОСОБА_2
зареєстровано право власності від
20.07.2004 року, на квартиру АДРЕСА_1, на
підставі рішення третейського суду м.
Вінниці від 09.07.2004 року (а.с. 9).

Відповідно до Витягу про державну
реєстрацію прав від 24.01.2014 року № 16719102
ОСОБА_2 є власником 1 частки квартири,
об'єкту житлової нерухомості, що
розташована в АДРЕСА_1, на підставі
рішення суду від 09.07.2004 року № б/н ( а. с.
11).

Таким чином, судом встановлено, що
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 07.12.1990 року був
укладений та зареєстрований шлюб у
міському відділі реєстрації актів
громадянського стану м. Вінниці
актовий запис № 3781, під час зазначеного
шлюбу на одного із подружжя було
зареєстровано право власності на
майно, а саме: трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 60 СК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що
кожна річ, набута за час шлюбу, крім
речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю.

Враховуючи встановлені судом вище
зазначені обставини та з огляду на вище
наведені норми законодавства, суд
приходить до висновку, що спірне майно,
а саме: трикімнатна квартира АДРЕСА_1,
була придбана та зареєстрованоа на ім'я
одного із подружжя в період шлюбу,
тобто належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
та є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Частина 2 ст. 372 ЦК України
зазначає, що у разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 70 СК України,
у разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Зміст п.23 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 11 від 21.12.2007
року "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та
поділ майна подружжя" зазначає, що
спільною сумісною власністю подружжя,
що підлягає поділу (статті 60.69 СК , ч. 3
ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст. 325
ЦК можуть бути будь-які види майна, за
винятком тих, які згідно із законом не
можуть їм належати (виключені з
цивільного обороту), незалежно від
того, на ім'я кого з подружжя вони були
придбані чи внесені грошовими коштами,
якщо інше не встановлено шлюбним
договором чи законом.

За даних обставин, дослідивши
докази, суд встановив, що спірна
квартира, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, є об'єктом права спільної
сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а
тому, в разі поділу, за відсутності
шлюбного договору та відсутності
домовленості між сторонами про
визначення часток у даному майні - їхні
частки у праві спільної сумісної
власності є рівними, в результаті чого,
суд вважає, що позовні вимоги найшли
своє підтвердження в судовому
засіданні та підлягають задоволенню з
поділом спірного майна між сторонами в
рівних частках шляхом визнання за
позивачем права власності на 1/2 частину
трикімнатної квартири розташованої за
адресою АДРЕСА_1, при цьому позовні
вимоги щодо визнання права власності
на 1/2 частку відповідного майна за
відповідачем задоволенню не
підлягають, оскільки позивач не
наділений правом звертатись до суду з
вимогами щодо прав та інтересів
відповідача, крім цього не підлягають
задоволенню позовні вимоги щодо
зобов'язання Реєстраційної служби
Вінницького мУЮ вчинити дії, пов'язані
із реєстрацією даного рішення,
оскільки такі вимоги є передчасними,
так як спірні правовідносини, пов'язані
із юридичними наслідками даного
рішення, тобто здійснення відповідної
реєстрації права власності позивача,
не відбулись в часі, а відтак суд не
наділений повноваженнями
врегульовувати правовідносини, які,
можливо, появляться у майбутньому.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 60, 68, 70 СК України, ст.ст. 346, 368, 372 ЦК
України, ст.ст. 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України,
суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Квартиру, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, та зареєстрована за ОСОБА_2,
визнати об'єктом спільного майна
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як подружжя,
поділивши між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
рівних частках - по 1/2 частці.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частку трикімнатної квартири, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка
була зареєстрована на ім'я ОСОБА_2.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. понесених судових
витрат.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя