22-ц/775/254/2014(м)
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Сорока Г.П., Попової
С.А.,

при секретарі Брежнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до Маріупольської
міської ради про визнання права
власності на самочинно збудовані
будівлі, третя особа: гаражно -
будівельний кооператив
«Східний-Авто-1»,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 27
серпня 2010 року,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2010 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з даним позовом. Посилалася на
те, що на підставі договору оренди від
28 грудня 2001 року, вона є орендарем
покрівлі підземної автостоянки №1 ГБК
«Східний Авто -1», розташованої по вул.
Київській в Орджонікідзевському
районі м. Маріуполя. У зв'язку з
господарськими потребами та за згодою
ГБК «Східний Авто -1» на зазначеній
покрівлі нею за власні кошти були
збудовані нежитлові будівлі та
споруди, а саме: сторожка (літ. А-1), гараж
(літ. А1-1), загальною площею 58,0 кв.м.,
вбиральня (літ. Б-1), навіс (літ. В-1),
огорожа №1,2, замощення І. В реєстрації
права власності на самочинно
збудоване майно Маріупольським БТІ
їй було відмовлено, тому, вона,
враховуючи, що права інших осіб цим
будівництвом не порушено та
переслідуючи мету упорядкування
правовстановлюючих документів на
самочинно збудовані нежитлові будівлі
та споруди, просила визнати за нею
право власності на них.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 27 серпня 2013 року позов
задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право
власності на самочинно збудовані
нежитлові будівлі, які розташовані по
вул. Київській б/н в
Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя, а саме: сторожку (літ. А-1),
гараж (літ. А1-1), загальною площею 58,0
кв.м., вбиральню (літ. Б-1), навіс (літ. В-1),
огорожу №1,2, замощення 1.

В січні 2014 року на зазначене
рішення подана апеляційна скарга
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які,
посилаючись на незаконність судового
рішення, просили його скасувати та
ухвалити нове рішення про знесення
збудованих позивачкою будівель,
визнання незаконним договору оренди
земельної ділянки, укладеного між
ОСОБА_1 та ГБК «Східний Авто-1» та
визнання їх потерпілими від
шахрайських дій голів гаражно -
будівельного кооперативу ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 Вказували на те, що позивачка
оформила право власності на споруди,
збудовані на покрівлі підземних
гаражів кооперативу на підставі
договору оренди, який є незаконним
внаслідок неналежного оформлення:
відсутній номер ІПН ОСОБА_1, договір не
прошитий, немає належних підписів і
печаток на кожній сторінці, відсутній
реєстраційний номер договору,
ставиться під сумнів підпис самої
ОСОБА_1 в договорі. Крім того,
зазначають, що їх гаражі не є власністю
кооперативу, а вважаються гаражами
індивідуальної забудови, тому,
кооператив не мав права порушувати їх
право власності на гаражі, передавши
покрівлю їх гаражів в оренду. Після
надання виконавчим комітетом
Маріупольської міської ради 17 жовтня
2012 року дозволу на приватизацію
гаражів, теперішній голова
кооперативу ОСОБА_8 не видав їм
зазначене рішення для самостійного
отримання свідоцтв про право власності
на займані гаражі, у зв'язку з чим вони
не змогли до кінця 2012 року оформити
правовстановлюючі документи на гаражі
за існуючими до 1 січня 2013 року
законами.

В судове засідання апеляційного
суду ОСОБА_1 та представник
Маріупольської міської ради не
з'явилися, просили розглянути справу у
їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, які підтримали доводи
апеляційної скарги та просили її
задовольнити, пояснення голови
гаражно - будівельного кооперативу
«Східний Авто-1» ОСОБА_8, який просив
розглянути спір у відповідності з
вимогами закону, заперечення проти
доводів апелянтів представника
позивачки - ОСОБА_9, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.376 цього Кодексу, житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
оформленого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

На вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи, що
на підставі рішення Маріупольської
міської ради №352 від 19 вересня 1990 року
гаражно - будівельному кооперативу
«Східний Авто -1» було дозволено
будівництво підземних гаражів на
трьох площадках на вул. Київській в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя. Рішенням №43/14 від 2 лютого
1993 року за гаражно - будівельним
кооперативом «Східний Авто -1»
закріплена земельна ділянка для
будівництва підземних гаражів площею
0,61 га по вул. Київській,55 у м. Маріуполі
(а.с. 8).

На підставі рішення виконкому
Маріупольської міської ради №594/1 від 19
грудня 2001 року гаражно - будівельному
кооперативу «Східний Авто -1»
дозволено будівництво відкритої
автостоянки цілодобового зберігання
транспорту на покрівлі підземних
гаражів на вул. Київській в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя ( а.с. 9).

28 грудня 2001 року між гаражно -
будівельним кооперативом «Східний
Авто -1», в особі голови кооперативу
ОСОБА_10, діючого на підставі Статуту
кооперативу, та ОСОБА_1 укладено
договір оренди. Згідно з п.п. 1.1,1.2, 2.1, 2.2,
2.3 даного договору кооператив
передав, а ОСОБА_1 прийняла в
користування покрівлю підземної
стоянки №1 ГБК «Східний Авто -1». Мета
договору - передача покрівлі в оренду у
зв'язку з її протіканням та для
подальшого благоустрою, зі згоди
більшості членів кооперативу. Орендар
організує на орендованій площі платну
автостоянку з підсобними приміщеннями,
зберіганням на ній матеріалів та
обладнання, приймає заходи по
упередженню протікання покрівлі. В
разі будівництва на орендованій
площадці об'єктів нерухомості, орендар
має право, згідно діючого
законодавства, отримати на них право
власності ( а.с. 17-19).

Згідно з актом прийому - передачі від
28 грудня 2001 року ГБК «Східний Авто-1»
передав, а ОСОБА_1 прийняла в оренду
покрівлю автостоянки №1 (а.с. 19а)

На прийнятій в оренду покрівлі
гаражів ОСОБА_1 збудувала сторожку
(літ. А-1), гараж (літ. А1-1), загальною
площею 58,0 кв.м., вбиральню (літ. Б-1),
навіс (літ. В-1), огорожу №1,2, замощення І.
( а.с.6).

Згідно з висновком будівельно -
технічної експертизи №32 від 7 червня
2010 року, самочинно збудовані нежитлові
будівлі, а саме: сторожка (літ. А-1), гараж
(літ. А1-1), загальною площею 58,0 кв.м.,
вбиральня (літ. Б-1), навіс (літ. В-1),
огорожа №1,2, замощення І, які
розташовані по вул. Київська, №б/н в
Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя Донецької області, не
суперечать вимогам державних
будівельних норм України (а.с.29-33).

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про
визнання права власності на самочинно
збудовані будівлі та споруди, суд
виходив з того, що покрівля
автостоянки, на якій розташоване
спірне нерухоме майно, надана
позивачці в установленому законом
порядку; самочинно зведені будівлі та
споруди відповідають будівельним
нормам та правилам; інтересів інших
осіб будівництво спірних будівель та
споруд не порушує.

Перевіряючи законність рішення в
межах позовних вимог, заявлених в суді
першої інстанції, та в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.14 та ст.292 ЦПК
України право на апеляційне
оскарження судових рішень мають
сторони, інші особи, які беруть участь у
справі, та особи, які не брали участі у
розгляді справи, але ухваленим судовим
рішенням порушуються їхні права,
свободи чи інтереси.

Виходячи з положень ст.3 ЦПК
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст.11,15
України цивільні права та обов"язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства.
Кожна особа має право на судовий
захист.

Захист цивільних прав - це
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної безпеки такого порушення.

Як правило, особа права якої
порушено, може скористатися не будь -
яким, а конкретним способом захисту
свого права. Спосіб захисту
порушеного права частіше за все
визначається спеціальним законом, який
регламентує конкретні цивільні
правовідносини. Під способами захисту
суб"єктивних цивільних прав розуміють
закріплені законом матеріально -
правові заходи примусового характеру,
за допомогою яких проводиться
поновлення (визнання) порушених (
оспорюваних) прав та вплив на
правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів передбачений ст.16 ЦК
України.

Згідно зі ст.31 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», до відання виконавчих
комітетів міських рад належать
делеговані повноваження щодо
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів у порядку,
встановленому законодавством, а також
видача забудовникам технічних умов на
проектування, будівництво,
реконструкцію будинків та споруд.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість оскаржуваного
рішення, суд апеляційної інстанції
повинен з'ясувати: чи враховані судом
першої інстанції при ухваленні
рішення всі факти, що мають значення
для правильного вирішення спору; чи
підтверджені обставини, якими
мотивоване рішення, належними та
допустимими доказами та чи доведені
вони; чи дотримано та чи правильно
застосовані норми матеріального і
процесуального права.

З апеляційної скарги, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та їх пояснень
в судовому засіданні апеляційного суду
вбачається, що вони є членами гаражно
- будівельного кооперативу «Східний
Авто-1» та користувачами гаражів,
розташованих в цьому кооперативі,
відповідно за НОМЕР_1, НОМЕР_2,
НОМЕР_3,НОМЕР_4.

Ордерів на зайняття гаражів
ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суду не
надано, оскільки як вони пояснили в
судовому засіданні апеляційного суду,
ордерів в кооперативі їм не
видавалося.

Ордер на гараж НОМЕР_2 в даному
кооперативі, виданий на ім'я ОСОБА_11,
який не звертався до суду з
апеляційною скаргою. Довіреність, на
підставі якої до суду звернулася з
апеляційною скаргою дружина ОСОБА_11 -
ОСОБА_3, видана їй 2 липня 2010 року на
право отримання та на власний розсуд
розпорядження належною ОСОБА_11 пенсією
(виплати, перекази, компенсації тощо)
та не дає права на представництво його
інтересів в суді з інших питань.

На підставі рішення виконкому
Маріупольської міської ради №297/12 від 17
жовтня 2012 року, яке надано апеляційному
суду апелянтами, дозволено міському
комунальному підприємству
«Маріупольське бюро технічної
інвентаризації» видати
правовстановлюючі документи, серед
інших заявників, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_5
та ОСОБА_4

Між тим, правовстановлюючих
документів на гаражі зазначені особи
суду не надали у зв'язку з їх
відсутністю.

З матеріалів, наданих суду
апелянтами та ГБК «Східний Авто -1»
також вбачається, що загальними
зборами ГБК «Східний Авто -1» від 25
серпня 1997 року (протокол №31), з метою
усунення течії крівлі гаражів, було
прийнято рішення про розробку проекту
щодо передачі крівлі гаражів в оренду
з наступним нанесенням твердого
покриття.

23 липня 2000 року на загальних
зборах ГБК «Східний Авто - 1» (протокол
№35), на яких були присутні 41 член
кооперативу, прийнято рішення про
благоустрій крівлі гаражів шляхом
покладення твердого покриття та
передачі покрівлі гаражів
автостоянки №1 в оренду стороннім
орендаторам для влаштування цього
покриття та організації відкритої
автостоянки.

24 листопада 2000 року члени
кооперативу в кількості 56 осіб, з
метою гідроізоляції у зв'язку з
протіканням гаражів, звернулися з
колективною заявою до міського голови
Хотлубея Ю.Ю. про влаштування на даху
їх гаражів твердого покриття
(засипкою шлаком та покладенням
асфальту), з організацією платної
автостоянки.

Звернення кооперативу було
розглянуто виконкомом міської ради та
прийнято рішення від 19 грудня 2001 року,
яким дозволено гаражно - будівельному
кооперативу «Східний Авто -1»
будівництво відкритої автостоянки
цілодобового зберігання транспорту на
покрівлі підземних гаражів.

28 грудня 2001 року між ГБК
«Східний Авто-1» та ОСОБА_1 укладено
договір оренди покрівлі гаражів,
зроблено тверде покриття та
організована відкрита автостоянка.

Договір оренди покрівлі
гаражів від 28 грудня 2001 року на день
ухвалення оскаржуваного рішення та на
теперішній час не визнано недійсним та
не розірвано.

Рішення загальних зборів
кооперативу від 23 липня 2000 року та
рішення виконкому Маріупольської
міської ради від 19 грудня 2001 року про
передачу в оренду покрівлі не
оскаржувалися та не визнані
недійсними.

Земельна ділянка для
будівництва гаражів виділялася
виконкомом міської ради 2 лютого 1993
року кооперативу «Східний Авто -1», а не
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4

Належних та допустимих
доказів на підтвердження факту
порушення прав апелянтів на
користування гаражами та пошкодження
їх крівлі апеляційному суду не надано.

Враховуючи наведені
обставини та вимоги процесуального
закону, колегія суддів вважає, що
оскаржуваним рішенням про визнання
права власності за ОСОБА_1 на
збудовані нею споруди та будівлі на
покрівлі гаражів автостоянки №1 в ГБК
«Східний Авто -1» права та інтереси
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 не
порушені.

Інші доводи апеляційної скарги
не свідчать про наявність підстав, з
якими процесуальний закон пов'язує
обов'язкове скасування рішення, у
зв'язку з чим підстав для задоволення
апеляційної скарги колегія суддів не
вбачає.

Той факт, що спірні будівлі та
споруди не здані ОСОБА_1 в експлуатацію
в установленому законом порядку, не
приймається до уваги, оскільки ця
обставина інтересів апелянтів не
порушує, а скарги Маріупольської
міської ради на це немає.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
оскільки рішення суду постановлено у
відповідності з нормами матеріального
та процесуального права, апеляційна
скарга ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в
а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського
районного суду м .Маріуполя Донецької
області від 27 серпня 2010 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді