Провадження № 2/344/563/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді
Польської М.В.

при секретарі c/з
Дзюбак Х.Б..

з участю позивача ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення
неустойки за перевищення термінів
виконання робіт та зобов'язання
виконати роботи, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 подав до Івано-Франківського
міського суду позов до СПД ОСОБА_3 про
зобов'язання виконати до 01.12.2013 року
роботи згідно договору та пред'явити
Акт здачі-приймання робіт, стягнення
неустойки за перевищення термінів
виконання робіт в розмірі 5 632.34 грн.,
судового збору в сумі 334.1 грн.

У позовній заяві зазначено, що 19.11.2007
року між сторонами укладено попередній
договір виконаних робіт №Д-2-42/17, за
умовами якого відповідач повинен
провести ряд робіт по однокімнатній
квартирі АДРЕСА_1. Дана квартира
придбана позивачем на підставі
договору купівлі-продажу укладеного
цього ж дня - 19.11.2007 року з ПП «ОСОБА_6».
Вартість робіт по договору №Д-2-42/17
становить 46936.22 грн., які повністю
оплачені позивачем відповідачу, термін
завершення робіт - ІУ квартал 2008 року.
Однак відповідач взяті на себе
зобов'язання не виконав, акт
здачі-приймання робіт ним не надано на
виконання п.4.1 договору, а тому згідно
п.5.3 договору виконавець сплачує
замовнику неустойку в розмірі 1% від
перерахованих коштів за кожен місяць
прострочки, що становить 5 632.34 грн. (46936.22
грн.х12 міс.х1%).

Позивач просив позов задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову
заперечив, з підстав викладених в
поясненнях на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та перевіривши всі докази в
їх сукупності, приходить до висновку
щодо відмови в задоволенні позову,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19.11.2007 року між
ОСОБА_2, як замовником, та приватним
підприємцем ОСОБА_3, як виконавцем,
укладено попередній договір виконаних
робіт №Д-2-42/17 (а.с.7-8), за умовами якого
виконавець повинен провести ряд робіт
(п.1.1 договору) по однокімнатній
квартирі АДРЕСА_1. Цим договором також
визначено, що замовник здійснює оплату
за роботи з 23.11.2007 року по 23.10.2008 року в
сумі 46936.22 грн. (п.3.1), виконання
додаткових робіт за згодою замовника
може бути зі сторони виконавця,
вартість таких робіт змінюється
виконавцем (п.2.3.5, 3.3), виконавець
зобов'язаний належним чином виконати
роботи передбачені пунктом 1.1. договору
з дотриманням строків (п.2.3.1), термін
завершення робіт - ІУ квартал 2008 року
(п.1.5).

На підставі договору купівлі-продажу
19.11.2007 року укладеного ОСОБА_2, як
покупцем, з ПП «ОСОБА_6», як продавцем,
посвідченого приватним нотаріусом
Івано-Франківського міського
нотаріального округу за №2524, дана
квартира площею 44.9 м.кв., яка буде
створена в майбутньому, була куплена
позивачем у ПП «ОСОБА_6», передача
квартири запланована сторонами
договору в І кварталі 2009 року (а.с.5-7).
Однак, судом встановлено, що і не
заперечується позивачем, передача
квартири №106 (попередній №17) ОСОБА_2 не
відбулася, право власності на дану
квартиру ним не оформлено.

Вартість робіт по договору №Д-2-42/17 від
19.11.2007 року, становило 46936.22 грн., які
повністю оплачені позивачем
відповідачу (а.с.9-10). Однак, як стверджує
позивач, відповідач взяті на себе
зобов'язання не виконав, акт
здачі-приймання робіт ним не надано на
виконання п.4.1 договору, а тому згідно
п.5.3 договору виконавець повинен
сплатити замовнику неустойку в розмірі
1% від перерахованих коштів за кожен
місяць прострочки, що становить 5 632.34
грн. (46936.22 грн.х12 міс.х1%).

Однак, такі доводи позивача суд
відхиляє, виходячи з такого.

Як в договорі купівлі-продажу від 19.11.2007
року в майбутньому квартири №17 (106), так
і в договорі №Д-2-42/17 від 19.11.2007 року про
виконання робіт, площа квартири, яка
куплена ОСОБА_2 становить 44.9 м.кв., та
при остаточних обмірах після
будівництва площа може бути уточнена.

Судом оглянуто в судовому засіданні
оригінали робочої документації по
будівництву багатоквартирного
житлового будинку, копії витягу якої є
в матеріалах справи (а.с.23,27зв.)
однокімнатна квартира №17(106) позивача
планувалася до будівництва без
перегородної стіни в кімнаті по
типовому затвердженому проекту площею
44.9 м.кв.. В подальшому, під час
будівництва, площа квартири
збільшилася до 51.3 м.кв., копія Плану
квартири №106 (попередній №17), з наявною
вже так званою перегородною стіною в
кімнаті (площею 27.5 м.кв.) міститься в
матеріалах справи (а.с.24, 59-60), при цьому
судом оглянуто було і оригінал Акту
прийому-передачі документації від
замовника будівництва ПП «ОСОБА_6» до
балансоутримувача. За обмірами самого
позивача (документальне підтвердження
цього суду не надано), площа його
квартири становить не 51.3 м.кв., а 50.11
м.кв. (а.с.41,54). Те що пропонувалось
позивачем, як власником квартири, під
час будівництва цілого
багатоквартирного будинку замовнику
будівництва ПП «ОСОБА_6», та такі
пропозиції ОСОБА_5 подавав ПП «ОСОБА_6»,
а не СПД ОСОБА_3 (а.с.53), а тому доводи
позивача про те, що відповідачем не
врахованого пропозиції позивача, не
заслуговують на увагу суду. Технічний
паспорт на квартиру №106 (№17), який
виготовляється ОБТІ у позивача
відсутній, оскільки від замовника
будівництва ПП «ОСОБА_6», в зв'язку з
неповним виконанням обов'язків покупця
ОСОБА_2 перед ними, такий тех..паспорт
йому не передавався (а.с.29, 30), будинок
зданий в експлуатацію в 2010 році, що
підтверджено сторонами.

Отже, при збільшенні площі квартири
№106, збільшився і об'єм робіт по
договору №Д-2-42/17 від 19.11.2007 року, тобто
відповідачем виконано роботи по
більшій площі ніж передбачено даним
договором, що збільшило і ціну даного
договору.

Судом також встановлено, що до договору
№Д-2-42/17 від 19.11.2007 року, було внесено
зміни від 13.02.2008 року (а.с.67) про
виконання додаткових робіт: заливання
стяжки на суму 3 368 грн. (оплачено
позивачем та виконано роботи), а також
зміни до договору від 26.10.2009 року (а.с.68)
на встановлення двохконтурного котла в
квартирі на суму 7550 грн. (оплачено
позивачем та встановлено котел), зміни
до договору від 23.12.2010 року (а.с.56), про
здійснення відповідачем додаткових
робіт за замовленням позивача про
виділення кладового приміщення на суму
5800 грн., з яких оплачено позивачем
частково в сумі 1000 грн. (виконано
роботи).

Позивач стверджує на неповне виконання
робіт та неякісне виконання робіт
відповідачем по квартирі №106 за
договором №Д-2-42/17, про що ним
повідомлялося ПП ОСОБА_3 (а.с.57-58), однак
дана заява (без дати) не була отримана
відповідачем, оскільки її було надано
представнику ПП «ОСОБА_6», що не
заперечується сторонами. Аналогічна
заява адресована ПП «ОСОБА_6» 17.04.2012
року, 03.07.2012 р., 12.06.2013р., 08.07.2013 р.(а.с.62-66).
Окрім того позивач вважає, що кладова
кімната не може бути йому передана
згідно змін до договору від 19.11.2007 року,
оскільки не відповідає вимогам
пожежної безпеки по її влаштуванню на
сходовій клітці, однак суд зазначає
щодані зміни до договору щодо
влаштування кладової кімнати, не
розірвано сторонами не внесено інших
змін та доповнень до діючого договору,
а тому такі зміни є невід'ємною
частиною основного договору та
підлягають виконанню.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь іншої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Позивач не довів суду неякісне
виконання робіт по внутрішній
штукатурці, необхідності
переустановки деяких розеток по
електромережі ( у ванній кімнаті),
роботи по яких здійснені відповідачем
ще в 2008-2009 роках, однак передати від
виконавця та отримати ці роботи
позивачем як замовником, останній
відмовляється. Натомість Актом
обстеження квартири №106 (а.с.19-22)
встановлено повне виконання умов
договору виконавцем робіт по
замовлених роботах ОСОБА_2

Що стосується позовної вимоги щодо
стягнення неустойки, то дана вимога
також не доведена позивачем, оскільки
роботи були виконані вчасно, однак не
прийняті позивачем.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом та
ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

На підставі ст.ст. 509 ЦК України,
керуючись ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України
суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про
стягнення неустойки за перевищення
термінів виконання робіт та
зобов'язання виконати роботи -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Довідка: повний текст рішення
виготовлено 12 травня 2014 року.

Суддя:
Польська
М.В.