Справа №: 164/318/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 квітня 2014 року
Маневицький районний суд Волинської
області

в складі: головуючого - судді
Невара О.В.,

при секретарі
Долі О.І.,

з участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Маневичі справу за
позовом ОСОБА_2 до Маневицької селищної
ради Волинської області про визнання
права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом
до Маневицької селищної ради
Волинської області про визнання права
власності на спадкове майно. Свої
вимоги обґрунтувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивача -
ОСОБА_3 Спадщину після смерті ОСОБА_3
прийняла її дочка ОСОБА_4, оскільки
постійно проживала разом зі
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вступила у володіння та
управління спадковим майном, однак
переоформити його на себе не встигла,
померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадщину після
смерті ОСОБА_4 прийняв її чоловік
ОСОБА_5, оскільки постійно проживав
разом зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вступив у володіння та
управління спадковим майном, однак
переоформити його на себе не встиг,
помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Заповіти ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 не складалися та не
посвідчувалися. Позивач після смерті
батька ОСОБА_5 у встановлений законом
термін фактично прийняла спадщину,
подавши відповідну заяву в нотаріальну
контору за місцем відкриття спадщини.
Заяви про відмову від спадщини вона не
подавала. Інших спадкоємців за законом
на спадкове майно, що залишилось після
смерті ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, немає.
Отримати свідоцтво про право на
спадщину в позасудовому порядку
позивач не має можливості. Посилаючись
на зазначені обставини, просила суд
визнати за нею в порядку спадкування за
законом право власності на житловий
будинок з господарськими та побутовими
будівлями і спорудами, що знаходяться
АДРЕСА_1, які належали на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Представник позивача ОСОБА_1 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав у повному обсязі з підстав,
викладених в поданій до суду заяві,
просив визнати за ОСОБА_2 в порядку
спадкування за законом право власності
на житловий будинок з господарськими
та побутовими будівлями і спорудами, що
знаходяться АДРЕСА_1, які належали на
праві спільної сумісної власності
ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Позивач ОСОБА_2, представник
відповідача - Маневицької селищної
ради Турик П.О. в судове засідання не
з'явилися, будучи у встановленому
законом порядку завчасно
повідомленими про час та місце
розгляду справи, про причини неявки суд
не повідомили. Позивач ОСОБА_2 подала до
суду заяву про розгляд справи у її
відсутності, позовні вимоги підтримує
у повному обсязі. Представник
відповідача - Маневицької селищної
ради Турик П.О. подав до суду заяву, в
якій вказав, що із заявленими позивачем
ОСОБА_2 позовними вимогами селищна рада
згідна у повному обсязі, проти
задоволення позову не заперечують,
просив справу розглядати у його
відсутності.

Враховуючи думку представника
позивача ОСОБА_1, який не заперечує щодо
розгляду справи у відсутності вказаних
позивача та представника відповідача,
а також те, що в справі є достатньо
доказів для вирішення її по суті, суд
ухвалив - розглядати справу у
відсутності позивача ОСОБА_2,
представника Маневицької селищної
ради Турика П.О.

Заслухавши пояснення представника
позивача, проаналізувавши письмові
докази по справі, суд вважає, що позов
підставний і підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 328 Цивільного
кодексу України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу
України у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу
України спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її. Спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу
України для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296
Цивільного кодексу України
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу
України (в редакції 1963 року) визнається,
що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо
він фактично вступив в управління
або володіння спадковим майном; 2) якщо
він подав державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 являлися власниками
житлового будинку з господарськими та
побутовими будівлями і спорудами, що
знаходяться АДРЕСА_1. ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадщину після смерті
ОСОБА_3 прийняла її дочка ОСОБА_4,
оскільки постійно проживала разом зі
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вступила у володіння та
управління спадковим майном, однак
переоформити його на себе не встигла,
померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадщину після
смерті ОСОБА_4 прийняв її чоловік
ОСОБА_5, оскільки постійно проживав
разом зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вступив у володіння та
управління спадковим майном, однак
переоформити його на себе не встиг,
помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Заповіти ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 не складалися та не
посвідчувалися. Позивач після смерті
батька ОСОБА_5 у встановлений законом
термін фактично прийняла спадщину,
подавши відповідну заяву в нотаріальну
контору за місцем відкриття спадщини.
Заяви про відмову від спадщини вона не
подавала. Інших спадкоємців за законом
на спадкове майно, що залишилось після
смерті ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, немає.
Отримати свідоцтво про право на
спадщину в позасудовому порядку
позивач не має можливості. Зазначене
підтвердив представник позивача в
судовому засіданні, вказані обставини
не оспорюються сторонами, а також це
встановлено з досліджених судом
письмових доказів, а саме: свідоцтв про
смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2,
серії НОМЕР_2 від 23.10.1999 року та серії
НОМЕР_3 від 18.10.2007 року, свідоцтв про
народження серії НОМЕР_4 від 17.01.1976 року,
серії НОМЕР_5 від 2.07.1997 року та серії
НОМЕР_6 від 9.04.2013 року, свідоцтва про
одруження серії НОМЕР_7 від 11.01.1958 року,
свідоцтва про укладення шлюбу серії
НОМЕР_8 від 10.12.1980 року, витягу з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян щодо актового запису
про шлюб № 6 від 16.01.2013 року,
свідоцтва про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_9 від 26.01.1993 року, свідоцтва про
право особистої власності на
будинковолодіння від 19.12.1964 року,
довідки Маневицького ВУЖКГ № 3385 від
22.11.2013 року, висновку від 9.04.2013 року про
відповідність будинковолодіння
АДРЕСА_1 діючим будівельним, санітарним
та пожежним нормам, нотаріально
посвідченої заяви ОСОБА_2 про прийняття
спадщини, рішення Маневицького
районного суду Волинської області від
29.04.2013 року, постанови про відмову у
вчиненні нотаріальної дії № 64/02-31 від
28.01.2014 року, повідомлень Маневицької
державної нотаріальної контори № 235/01-16
та № 236/01-16 від 20.03.2014 року.

Аналізуючи зібрані та досліджені
в судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд вважає, що позивач
ОСОБА_2, являючись спадкоємцем за
законом на житловий будинок з
господарськими та побутовими
будівлями і спорудами, що знаходяться
АДРЕСА_1, які належали на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5,
фактично набула право власності на
вказане спадкове майно. На даний час
право власності на нього ніким не
оспорюється, а тому є всі підстави для
визнання права власності на це
спадкове майно за ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215
ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1261, 1268-1270, 1296 ЦК
України, ст. 549 Цивільного кодексу
України (в редакції 1963 року), суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на житловий будинок з господарськими
та побутовими будівлями і спорудами, що
знаходяться АДРЕСА_1 Волинської
області, які належали на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Маневицький районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: