Провадження по справі № 2/260/718/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року Ленінський районний
суд м.Донецька у складі:

головуючого судді:
Шестопалової Я.В.

при секретарі:
Колесник А.О.

за участю

позивача:
ОСОБА_1

представника відповідача:
ОСОБА_2

відповідача:
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини. В
обґрунтування позову зазначила, що
відповідач є батьком дитини - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем
та знаходиться на її утриманні. Донька
з народження має проблеми зі здоров`ям
та є інвалідом дитинства. Їй поставлено
діагноз «правосторонній геметорез
внаслідок органічного ураження ЦПС зі
стійким порушенням функцій ходи та
маніпулятивної функції правої руки».
Однак дитини відвідує школу №32,
займається танцями та співом. Більша
частина доходів позивача йде на
розвиток доньки, массаж та ліки. В
наступний час вона втратила роботу і їй
важко самостійно здійснювати догляд за
дитиною, купувати усе необхідне.
Відповідач матеріальну допомогу на
утримання дитини не надає та
відповідає відмовою, у зв`язку з чим
вона вимушена звернутися до суду.
Просила стягнути на її користь
щомісячно на утримання неповнолітньої
дитини аліменти у розмірі 1/3 частини з
усіх видів доходів відповідача
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття.

Позивач у судовому засіданні заявлені
вимоги підтримала у повному обсязі та
просила суд їх задовольнити. Зазначила,
що до серпня 2013 року вони жили разом у
квартирі, яку вона купила. У серпні
відповідач пішов до іншої жінки та
перестав їм допомагати. В наступний час
він знімає трикімнатну квартиру,
заробляє гроші та отримує пенсію , а
вона не працює та офіційного доходу не
має. Заробляє пошивом одягу, але це 200-300
грн. на місяць, а то і взагалі нічого.

Відповідач у судовому засіданні позов
не визнав, оскільки позивачка вимагає з
нього стягнення аліментів щомісячно та
примусово. Зазначив, що з 1986 року
перебував із ОСОБА_1 у шлюбі. З 1994 року
шлюб між ними розірвано, однак вони
продовжували перебувати у фактичних
шлюбних відносинах та мешкали разом до
серпня 2013 року. Дійсно, він є батьком
неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
Коли він пішов із сім`ї, то намагався
забезпечувати доньку в силу своїх
можливостей та стану здоров`я. Давав на
дитину одного разу 1000,00 грн., іншого 600,00
грн., але ніяких розписок з позивачки не
брав, тому вважає, що її твердження, що
він відмовляється надавати
матеріальну допомогу на утримання
доньки, є безпідставним. Він є
інвалідом другої групи та отримує
пенсію по інвалідності у розмірі 1600,00
грн., знімає квартиру на підставі
договору. Вважав, що суд повинен
відмовити у позовних вимогах та дати
йому можливість надавати допомогу на
утримання доньки добровільно та у тому
обсязі, в якому він зможе. Разом із тим,
повідомив, що максимальний розмір
аліментів, який він може сплачувати на
дитину, це 1/5 частина від його пенсії.

Представник відповідача, адвокат
ОСОБА_2, підтримав у судовому засіданні
позицію ОСОБА_3 та вказав, що позов не
визнає, оскільки позивачка не надала
достатніх доказів на підтвердження
того, що відповідач ухиляється від
виконання своїх обов`язків з утримання
доньки. Вважає, що відповідач має
добровільно надавати матеріальну
допомогу на утримання дитини в силу
своїх можливостей та стану здоров`я,
оскільки сам є інвалідом, отримує лише
пенсію у розмірі 1584,09 грн. та потребує
значних коштів на лікування. Просив у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити у повному обсязі.

Суд, вислухавши сторони та дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 02 серпня 1986 р., який розірвано за
рішенням Київського районного суду м.
Донецька від 03.02.1994 р., про що у книзі
реєстрації актів про розірвання шлюбу
від 18.02.1994 р. зроблено запис №62 (а.с. 6).

Сторони мають дитину - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження, виданим
Ленінським відділом реєстрації актів
громадянського м. Донецька, актовий
запис №595, серії НОМЕР_3 (а.с. 8), та
свідоцтвом про встановлення
батьківства, актовий запис №67 від
13.11.1998 р., серії НОМЕР_4 (а.с. 6).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дітей, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, дружини,
батьків, доньки, сина, інші обставини,
що мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька або
у твердій грошовій сумі.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом дитинства та
має право на одержання державної
соціальної допомоги. Як вбачається з
медичного висновку №20 від 03.12.2013 р., їй
поставлено діагноз «правосторонній
геметорез внаслідок органічного
ураження ЦПС зі стійким порушенням
функцій ходи та маніпулятивної функції
правої руки» (а.с.7). Однак, позивачкою не
надано доказів на підтвердження нею
витрат на дитину: оплата гуртків із
занять танцями та співом, рекомендації
щодо масажу, квитанції на придбання
ліків тощо, тобто, не надано доказів на
підтвердження ії позовних вимог про
стягнення аліментів з відповідача саме
у розмірі 1/3 частини від його доходу.

Разом з тим, ОСОБА_3 є інвалідом другої
групи із загального захворювання, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_5 від 12.06.2013 р. та отримує пенсію,
яка в наступний час складає 1584,09 грн.,
відповідно до наданої ним довідки з
УПФУ у Ленінському районі м. Донецька.
Інших доходів не має. У зв `язку зі
станом здоров`я потребує постійного
лікування, дотримання режиму та дієти,
консультацій з питання трансплантації
печінки, що підтверджено наданими
виписками з історії хвороби та
квитанціями.

Таким чином, враховуючи, що відповідач
є інвалідом другої групи, отримує
пенсію по інвалідності і не має інших
доходів, а також, що він за станом
здоров`я потребує значних витрат на
лікування, суд вважає за необхідне
стягнути з ОСОБА_3 щомісячно на користь
позивача на утримання неповнолітньої
дитини аліменти у розмірі 1/5 частини з
усіх видів заробітку (доходу), але не
менш ніж 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України
витрати щодо сплати судового збору у
розмірі 243,60 гривень віднести на
рахунок держави, оскільки відповідач
звільнений від сплати судового збору
на підставі ст. 5 Закону України «Про
судовий збір».

На підставі ст.ст. 180-183 СК України та
керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 212-215, 367 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН
НОМЕР_1) щомісячно на користь ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2), аліменти на
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/5
частини з усіх видів заробітку
(доходів), але не менш ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 28.02.2014
року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення у частині стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць
підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення ухвалено суддею у нарадчій
кімнаті.

Суддя Ленінського районного

суду м. Донецька:
Шестопалова Я. В.