Справа № 274/7054/13-ц
Провадження № 2/0274/307/14
РІШЕННЯ

Іменем України

06.05.2014
м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого - судді Хуторної
І.Ю.,

з участю секретаря Соломянюк Л.О.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бердичеві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
заборону вчинення дій, стягнення
матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 пред'явив в
суді позов до ОСОБА_2, просить
зобов'язати відповідача не чинити йому
перешкоди по будівництву огорожі та
стягнути матеріальну та моральну
шкоду.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він
є власником земельної ділянки та
будинку АДРЕСА_1. Земельну ділянку він
приватизував 05 березня 2013 року. В
травні він почав будувати огорожу
навкруги земельної ділянки. Однак його
сусід ОСОБА_2 почав йому чинити
активний фізичний опір в спорудженні
огорожі: виривав з ґрунту забиті ним
граничні кілки та труби та ображати
його. Діями відповідача йому
спричинена матеріальна шкода у 2000
гривень, з яких 500 гривень марно
виплачених коштів найманим робітникам
та 1500 гривень за придбаний цемент, який
став непридатний до застосування. Крім
того йому заподіяна моральна шкода, яку
він оцінює в 5000 гривень. Моральна шкода
виражена у душевних переживаннях
внаслідок порушення його прав як
власника та сварок, які затіває
відповідач.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав, пояснив, що відповідач
чинить йому перешкоди в будівництві
ним огорожі на межі його земельної
ділянки з ОСОБА_3 Технічна
документація на його ділянку
виготовлялася раніше, тому державний
акт ОСОБА_3 виготовлено неправильно.

Відповідач позов не визнав, пояснив, що
він не чинив перешкод у будівництві
позивачем огорожі на межі з земельною
ділянкою ОСОБА_3, інтереси якої він
представляє в різних установах та
доглядає її, так як вона глухоніма
стара жінка. Він лише просив позивача
до встановлення меж земельної ділянки
не будувати огорожу. Двічі викликалася
комісія для встановлення вирішення
спору. Однак акти комісій ОСОБА_1 не
підписував. Всі бетонні стовпи, які
поставив ОСОБА_1 знаходяться на місці.

Суд, дослідивши докази, суд приходить
до висновку про відмову в задоволенні
позову, виходячи з наступного.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право власності від
05.03.2013 позивач є власником земельної
ділянки, площею 0,15 га по АДРЕСА_1 ( а.с.
18).

Власником земельної ділянки по АДРЕСА_2
є ОСОБА_3, що підтверджується державним
актом від 24 липня 2012 року ( а.с. 33).

ОСОБА_3 - глухоніма. Вказана обставина
визнана позивачем та підтверджується
копією заповіту ( а.с. 91). Все своє майно
ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_2. Останній
доглядає ОСОБА_3 та представляє її
інтереси ( а.с. 6, 7).

З ситуаційного плату земельних ділянок
АДРЕСА_1 вбачається, що має місце
нашарування на плані земельних ділянок
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ( а.с. 51).

З акта комісії від 08 серпня 2013 року в
складі землевпорядника спеціаліста та
депутата Гришковецької селищної ради
вбачається, що врегулювати спір між
сторонами щодо межі комісії не вдалося
( а.с. 6).

З акта комісії від 31.10.2013 року в складі
заступника начальника Управління
Держземагенства в Бердичівському
районі Ковальського С.Л., спеціаліста
ТОВ „Кадастровий центр" Павлюка С.М.,
комерційного директора „ Гайдамака"
Северіної П.О. представників
Гришковецької селищної ради, а також
ОСОБА_1 та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2
було встановлено межові знаки між
земельними ділянками по АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2 ( а.с. 7). З акту вбачається, що
ОСОБА_1 від підпису відмовився.

Сторони в судовому засіданні не
підтвердили наявність цих межових
знаків.

Свідки ОСОБА_8 пояснив, що він влітку 2013
року допомагав ОСОБА_1 у будівництві.
Він був свідком конфлікту між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 за межу та бачив, як комісія в
серпні 2013 забивала граничні кілки, а
ОСОБА_2 їх виривав. При виїзді другої
комісії між сторонами знову виник
конфлікт. Бетонні стовпи позивач
встановлював на своїй території. Там
стояли старі межові знаки.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона сестра
позивача. На її прохання позивач
написав заяву в сільську раду для
встановлення межових знаків. Комісія,
яка виїжджала в серпні 2013 року та
склала акт, однак той акт не відповідач
заяві ОСОБА_1. З межовими знаками, які
встановила комісія не був згоден
ОСОБА_2. ОСОБА_2 погрожував брату. 31
жовтня 2013 року знову виїжджала комісія
з Управління Держземагенства, однак
відповідач їм вказував як
встановлювати знаки. Відповідач не дає
можливості позивачеві встановлювати
огорожу. Ні перша, ні друга комісія, які
виїжджали не встановили межових знаків
як потрібно.

Свідок ОСОБА_10, дружина відповідача
пояснила, що вона з чоловіком
доглядають ОСОБА_3 та представляють її
інтереси, оскільки ОСОБА_3 глухоніма та
стара жінка. Свою земельну ділягу
ОСОБА_3 приватизувала у 2012 року, а
ОСОБА_1 у 2013 році. ОСОБА_1 почав будувати
огорожу, однак порушував межові знаки.
Чоловік просив ОСОБА_1 не будувати
огорожу до того моменту покине будуть
встановлені межові знаки. Коли в серпні
комісія встановлювала межові знаки,
ОСОБА_1 їх виривав. ОСОБА_10 ніякого
фізичного опору щодо будівництва
ОСОБА_1 огорожі не чинив, межових знаків
не виривав.

Свідок ОСОБА_11, сусід сторін пояснив,
що він не бачив і не чув, щоб ОСОБА_10
погрожував ОСОБА_1. Сім бетонних
стовпців, встановлених ОСОБА_1 на межі
стоять на місці. Він не бачив, щоб
ОСОБА_10 виривав граничні кілки.

Свідок ОСОБА_12, землевпорядник
Гришковецької селищної ради в судовому
засіданні показав, що в документації
на земельні ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
інтереси якої представляє ОСОБА_10,
містяться розбіжності в замірах у 25
сантиметрів. При виїзді комісії в
серпні 2013 року згоди між сусідами щодо
встановлення межових знаків не було
досягнуто. В жовтні 2013 року виїжджала
комісія Управління Держземагенства з
участю представників землевпорядних
організацій, які виготовляти технічні
документації на земельні ділянки. Було
встановлені межові знаки. Але акт від
31.10.2014 ОСОБА_1 не підписав.

Таким чином з досліджених у судовому
засіданні доказів вбачається, що між
сторонами фактично існує невирішений
спір щодо встановлення межових знаків.

Відповідно до ст. 106 Земельного кодексу
України власник земельної ділянки має
право вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними.

Статтею 107 ЗК України передбачено, що
основою для відновлення меж є дані
земельно-кадастрової документації. У
разі неможливості виявлення дійсних
меж їх встановлення здійснюється за
фактичним використанням земельної
ділянки. Якщо фактичне використання
ділянки неможливо встановити, то
кожному виділяється однакова за
розміром частина спірної ділянки.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.
При здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав. Власність зобов'язує.
Власник не може використовувати право
власності на шкоду правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію та природні якості землі.
Діяльність власника може бути обмежена
чи припинена або власника може бути
зобов'язано допустити до користування
його майном інших осіб лише у випадках
і в порядку, встановлених законом.

На переконання суду, прохання ОСОБА_2,
який представляє інтереси ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 не будувати огорожу, до
встановлення межових знаків, не
суперечать чинному законодавству та не
порушує права ОСОБА_1 як власника
земельної ділянки.

В ході розгляду справи судом
відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України
неодноразово було роз'яснено сторонам
їх обов'язок підтвердити кожну
обставину на яку вони посилаються
належними доказами, роз'яснено
наслідки неподання цих доказів.

Позивач, зазначаючи в позові те, що
відповідач чинить активний фізичний
опір йому у спорудженні ним огорожі та
ображає його, не довів вказаних
обставин належними доказами. А тому
відсутні підстави для зобов'язання
відповідача не чинити перешкоди
позивачеві у будівництві огорожі,
оскільки в судовому засіданні не
знайшло підтвердження неправомірного
втручання ОСОБА_2 у розпорядження
ОСОБА_1 своєю власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті ( ч. 1 ст. 1167).

Отже для відшкодування як
матеріальної, так і моральної шкоди за
правилами ст. 1166 та ст. 1167 ЦК необхідно
довести неправомірність поведінки
особи, наявність шкоди, причинний
зв'язок між протиправною поведінкою та
шкодою є обов'язковою умовою
відповідальності та виражається в
тому, що шкода має виступати
об'єктивним наслідком поведінки
завдавача шкоди та вина завдавача
шкоди.

Оскільки доказів того, що ОСОБА_2
допустив неправомірні дії щодо ОСОБА_1
з приводу перешкоджання будівництва
ОСОБА_1 огорожі не знайшли свого
підтвердження у судовому засіданні,
відсутні підстави для відшкодування
матеріальної шкоди та моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 -215ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про заборону вчинення дій, стягнення
матеріальної та моральної шкоди
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду Житомирської
області через Бердичівський
міськрайонний суд Житомирської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення суду.

Суддя:
І.Ю. Хуторна