22-ц/775/331/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Безрук Т.В.
Доповідач Баркова Л.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області
в складі:

головуючого Баркової Л.Л.

Гаврилової Г.Л., Сорока Г.П.

при секретарі : Брежнєві Д.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
майна об'єктом спільної сумісної
власності подружжя і його розподілу, та
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про розподіл спільного сумісного майна
подружжя

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Новоазовського районного суду
Донецької області від 17 грудня 2013 року,

в с
т а н о в и л а :

У серпні 2012 року позивачка ОСОБА_3
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4
про визнання майна об'єктом спільної
сумісної власності і його поділу, а
саме: автомобіля марки FORD моделі TRANZIT
та екскаватора CASE 580 GT, які
зареєстровані на ім'я відповідача
оскільки зазначене майно є
неподільним, домовленості про
добровільний розділ цього майна між
ними не має, просила в порядку його
розподілу виділити в натурі їй
автомобіль марки FORD моделі TRANZIT, а
ОСОБА_4 екскаватор CASE 580 GT.

У січні 2013 року ОСОБА_3 збільшила
позовні вимоги, просила визначити
придбаний житловий будинок АДРЕСА_1 на
підставі ст. 57 СК України її особистою
власністю та включити в розподіл
сумісного майна екскаватор -
навантажувач ПЄА 1.0 «Карпатець». У
грудні 2013 року в уточнювальній заяві
зазначений будинок вважала спільною
сумісною власністю та просила включити
його в розподіл, але в подальшому
остаточно просила розподілити тільки
транспортні засоби, визнавши їх
спільною сумісною власністю та виділи
їй в натурі автомобіль марки FORD моделі
TRANZIT, а ОСОБА_4 два екскаватора,
оскільки в будинку самочинного
зроблені переобладнання, пов'язані із
добудовою другого поверху, а тому його
розподіл став неможливим.

У жовтні 2012 року ОСОБА_4
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
та просив після уточнення позовних
вимог в порядку розподілу спільного
сумісного майна подружжя виділити йому
в натурі 1/2 частку житлового будинку
АДРЕСА_1 без врахування самочинних
переобладнань і споруд, а саме:
квартиру №?2, визначивши порядок
користування земельною ділянкою для
обслуговування будинку, та екскаватор
CASE 580 GT, а ОСОБА_3 виділити іншу половину
зазначеного житлового будинку,
автомобіль марки FORD моделі TRANZIT та
екскаватор - навантажувач ПЄА 1.0
«Карпатець».

Рішенням Новоазовського районного
суду Донецької області від 17 грудня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_3 та позовні
вимоги ОСОБА_4 про розподіл спільного
сумісного майна подружжя задоволені
частково. Визнано спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_3: житловий
будинок АДРЕСА_1; автомобіль марки FORD
моделі TRANZIT, реєстраційний номер
НОМЕР_3, 1998 року випуску; екскаватор
CASE 580 GT, реєстраційний

номер НОМЕР_1, 1988 року випуску. В порядку
розподілу спільного сумісного майна
подружжя визнано за ОСОБА_3 право
власності та виділено їй в натурі
автомобіль марки FORD моделі TRANZIT, 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_1
загальною площею 56,05 кв.м , а саме:
квартиру № 1, що складається із:
приміщення 1 (коридор) площею 8,9 кв.м;
частини приміщення 2 (жиле) площею 15,25
кв.м; приміщення 4 (кухня) площею 22,8 кв.м;
приміщення 5 (ванна) площею 9,1 кв.м.

За ОСОБА_4 визнано право власності та
виділено йому в натурі екскаватор CASE 580
GT, 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1
загальною площею 56,05 кв.м, а саме:
квартиру № 2, що складається із: частини
приміщення 2 (жиле) площею 22,45 кв.м;
приміщення 3 (гараж) площею 22,45 кв.м. та
зобов'язано останнього здійснити
наступні переобладнання для
відділення квартири № 1 від квартири №
2: в частині приміщення 2 закласти
дверний отвір; в частині приміщення 2
зробити перегородку для облаштування
житлового приміщення для квартири № 2;
в частині переобладнання приміщення 2
вирубати дверний отвір з встановленням
дверного блоку для облаштування входу
в житлове приміщення для квартири № 2; в
частині приміщення 3 передбачити
передпокій для квартири № 2; в частині
приміщення 3 передбачити санвузол для
квартири № 2; з частині приміщення 3
передбачити кухню для квартири № 2 для
виконання п.2.24 ДБН в.2.2-15-2005 (мінімальна
площа кухні в однокімнатній квартирі - 7
кв.м). Системи електропостачання,
газопостачання, водопостачання,
каналізації та опалення в житловому
будинку залишено в загальному
спільному користуванні співвласників,
сторонам запропоновано нести витрати
за послуги та ремонт приладів
пропорційно площам приміщень.

В порядку рівності часток стягнути з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 34795,15 грн. В
решті частині позовних вимог ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 на користь держави судовий збір
по 2783,44 грн., з кожного та з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 5000
грн.

В апеляційній скарзі позивачка
ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати
в частині розподілу житлового будинку
та визнання за нею і відповідачем права
власності у рівних частках, ухвалити
нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 в
задоволенні цих вимог, посилаючись на
те, що висновки суду не відповідають
обставинам справи, порушено норми
матеріального та процесуального права.

У відповідності із ч.2 статті 305 ЦПК
України апеляційний суд розглядає
справу у відсутності ОСОБА_4, який
належним чином повідомлений про час і
місце судового розгляду, направив до
суду заяву про розгляд справи за його
відсутності.

Заслухавши суддю доповідача,
пояснення позивачки ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_5, які просили
апеляційну скаргу задовольнити,
представника відповідача, адвоката
ОСОБА_6, який просив апеляційну скаргу
відхилити, дослідивши матеріали справи
в межах апеляційного оскарження та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

У відповідності із ч.1 статті 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

У відповідності із ч.1 статті 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Вирішуючи справу та
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 в
частині розподілу будинку суд виходив
з того, що без врахування самочинно
збудованих споруд, які не увійшли до
загальної маси нерухомого майна, поділ
в рівних частках житлового будинку, що
є спільною сумісною власністю
подружжя, можливий, перешкод для
розподілу його в натурі на дві
ізольовані квартири не має, однак
системи електропостачання,
газопостачання, водопостачання,
каналізації та опалення в житловому
будинку слід залишити в загальному
спільному користуванні співвласників,
запропонувавши їм нести витрати за
послуги та ремонт приладів пропорційно
площам приміщень.

Проте повністю погодитися з таким
висновком суду не можна.

Судом встановлено, що в період
16.10.1993 - 30.08.2012 років сторони перебували
у зареєстрованому шлюбі, від якого
мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 6,
131-132).

В період шлюбу за біржовим
контрактом від 01.10.2002 року на ім'я
ОСОБА_3 вони купили одноповерховий
житловий будинок літ.А-2 за адресою:
АДРЕСА_1, який складався із коридору,
жилої кімнати, гаражу, кухні, ванної
кімнати, загальною площею 112,1 кв.м.

Рішенням Новоазовського районного
суду Донецької області від 04.03. 2008 року
за ОСОБА_3 визнано право власності на
зазначене нерухоме майно та
зареєстровано його в Державному
реєстрі 26.03.2008 року за №394 в книзі №5.
(а.с.33-38)

В судовому засіданні сторони
визнали цей житловий будинок спільним
сумісним майном подружжя, а тому
зазначена обставина відповідно до
вимог ч. 1 ст. 61 не підлягає доказуванню.

Не заперечували також, що до будинку
вони самочинно добудували другий
поверх та прибудови літ. а-1, літ.Б-1, на
розподілі яких ОСОБА_3 не наполягає.

За висновками судової будівельно
- технічної експертизи № 19 від 28.03.2013
року розподіл вказаного житлового
будинку в розмірах, що був куплений
сторонами без врахування самочинно
збудованого другого поверху та
прибудов, з виділом кожній стороні ?
частини з організацією двох квартир, що
відповідатиме вимогам діючих
будівельних норм, можливий наступним
чином:

Квартира № 1 складатиме: приміщення 1
(коридор) площею 8,9 кв.м; частина
приміщення 2 (жиле) площею 15,25 кв.м;
приміщення 4 (кухня) площею 22,8 кв.м;
приміщення 5(ванна) площею 9,1 кв.м,
всього 56,05 кв.м або 56,05/112,1= 50/100 частин
житлового будинку, що у вартісному
вираженні становить 223289, 50 гривень.

Квартира № 2 складатиме: частина
приміщення 2 (жиле) площею 22,45 кв.м;
приміщення 3 (гараж) площею 22,45 кв.м, а
всього площею 56,05 кв.м або 56,05/112,1=50/100
частин житлового будинку, що у
вартісному вираженні становить 223289, 50
гривень.

Для відділення квартири № 1 від
квартири № 2 в частині приміщення 2 є
можливим закладення дверного отвору в
частині приміщення 2, установки
перегородки для облаштування
житлового приміщення для квартири № 2;
встановлення дверного блоку для
облаштування входу в житлове
приміщення для квартири № 2; в
частині приміщення 3 слід передбачити
передпокій для квартири № 2; санвузол,
кухню для виконання п.2.24 ДБН в.2.2-15-2005
(мінімальною площею кухні - 7 кв.м).
(а.с.57-74).

Як вбачається із листа Голови
Новоазовської районної державної
адміністрації №35/вх.0454 від 03.03.2014 року,
що надійшов до апеляційного суду,
варіант розподілу спірного житлового
будинку відповідно до зазначеного
висновку експертизи є можливим.

Встановлено, що в будинку постійно
проживає ОСОБА_3 з дитиною.

За частиною 1 ст.70 СК України, у разі
поділу майна, що є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 статті 71 СК України
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення.

Виходячи із наведеного, інтересів
дитини та враховуючи принцип
розумності та справедливості, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, щодо
можливості розподілу будинку в тих
розмірах, який був куплений сторонами,
що складає на цей час перший поверх, та
виділення позивачці ОСОБА_3 в натурі
квартиру №1, яка особливих
переобладнань не передбачає,
облаштована необхідними для
проживання нежилими приміщеннями
(ванною, санвузлом, кухнею), до коридору
з цієї частини самочинно добудовано
веранду та передбачено вхід на другий
поверх будинку, які ОСОБА_4 до
розподілу не включає і самостійних
вимог на них не заявляє.

Між тим, оскільки є можливість
будинок, що куплений сторонами в період
шлюбу переобладнати в дві ізольовані
квартири, які складатимуть рівні
частки подружжя і відповідач ОСОБА_4
погодився нести витрати на його
переобладнання із визнанням за ним
права власності на квартиру№2, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку щодо
наявності підстав для залишення в
загальному спільному користуванні
співвласників системи
електропостачання, газопостачання,
водопостачання, каналізації та
опалення в житловому будинку, а також
покладення на сторони несення спільних
витрат за послуги та ремонт приладів
пропорційно площі приміщень, оскільки
це суперечитиме принципу
ізольованості квартир.

З урахуванням наведеного,
перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до ч. 1 статті 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції колегія суддів
вважає за необхідне оскаржуване
рішення як в цій частині, так і в
частині визнання спільною сумісною
власністю подружжя житлового будинку,
скасувати з виключенням із
резолютивної частини рішення абзацу
третього щодо визнання спільною
сумісною власністю житлового АДРЕСА_1
та абзацу дев'ятого щодо залишення в
ньому у загальному спільному
користуванні співвласників системи
електропостачання, газопостачання,
водопостачання, каналізації, опалення,
і запропонуванні сторонам нести
витрати за послуги та ремонт приладів
пропорційно площам приміщень.

В решті частині судове рішення не
оскаржується.

Доводи апеляційної скарги про те, що
спірний будинок не може бути предметом
спору і розподілу, оскільки має
самочинно збудований 2-й поверх та
прибудови до нього є неспроможними, бо
ці споруди не є предметом спору.

Більш того, при розгляді справи в
апеляційному суді ОСОБА_3 не
заперечувалось, що перший поверх
будинку не перебудовувався, він
відповідає розмірам будинку від часу
набуття права власності на нього, що
підтверджується і наданими сторонами
технічними документами БТІ та
фотознімками.

Інші доводи апеляційної скарги
також не належать до тих підстав, з
якими процесуальне законодавство
пов'язує можливість скасування у
повному обсязі оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.
303,307,309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Новоазовського районного
суду Донецької області від 17 грудня 2013
року в частині залишення в загальному
спільному користуванні співвласників
системи електропостачання,
газопостачання, водопостачання,
каналізації та опалення в житловому
будинку, покладення на сторони несення
спільних витрат за послуги та ремонт
приладів пропорційно площі приміщень;
визнання спільною сумісною власністю
подружжя житлового будинку,
скасувати.

Виключити із резолютивної частини
рішення: з абзацу третього посилання
на «визнання спільною сумісною
власністю подружжя ОСОБА_3 житлового
АДРЕСА_1» та абзац дев'ятий щодо
«залишення в цьому будинку у
загальному спільному користуванні
співвласників системи
електропостачання, газопостачання,
водопостачання, каналізації та
опалення, запропонувавши сторонам
нести витрати за послуги та ремонт
приладів пропорційно площам
приміщень».

В решті частині рішення суду залишити
без зміни.

Судді