У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 27 березня 2014
року
м. Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом кредитної
спілки «Ніка Плюс» до ОСОБА_4, треті
особи: ОСОБА_5, служба у справах дітей
Летичівської районної державної
адміністрації про стягнення кредитної
заборгованості шляхом звернення
стягнення на іпотечне майно, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
апеляційного суду Хмельницької
області від 08 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а :

Кредитна спілка «Ніка Плюс» (далі по
тексту - КС «Ніка Плюс») звернулася до
суду з позовом, в якому просила
звернути стягнення на предмет іпотеки -
житловий будинок та земельну ділянку
площею 0,1500 га по АДРЕСА_1, шляхом
надання права на його продаж та
укладення договору купівлі-продажу від
імені власника - ОСОБА_4 на підставі
іпотечного договору, дозволити продаж
спірного майна без реєстрації в
органах БТІ права власності на нього за
КС «Ніка Плюс».

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 15
грудня 2011 року між нею та ОСОБА_4
укладено кредитний договір № 278/11.05 про
надання кредиту строком на 18 місяців в
сумі 95 000 грн.

В забезпечення виконання боржником
зобов'язання 15 грудня 2011 року між ними
укладено іпотечний договір,
посвідчений приватним нотаріусом
Хмельницького міського нотаріального
округу ОСОБА_6

У зв'язку з невиконанням позичальником
умов кредитного договору 30 липня 2012
року позивач направив претензію
боржнику у Стрижавську виправну
колонію №81 через Вінницьку установу
виконання покарань №1, де останній
відбував покарання.

Станом на 01 жовтня 2012 року
заборгованість ОСОБА_4 становила 148 377,45
грн.

Враховуючи те, що боржник в
добровільному порядку кредитну
заборгованість не погасив, спілка
просила задовольнити її позовні
вимоги.

Рішенням Летичівського районного суду
Хмельницької області від 11 червня 2013
року в задоволенні позовних вимог КС
«Ніка Плюс» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 08 листопада
2013 року рішення Летичівського
районного суду Хмельницької області
від 11 червня 2013 року скасовано та
ухвалено нове, яким позов кредитної
спілки задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки
за іпотечним договором, укладеним між
КС «Ніка Плюс» та ОСОБА_4 від 15 грудня 2011
року, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1,
в рахунок погашення заборгованості
боржника за кредитним договором №
278/11.05 від 15 грудня 2011 року.

Визначено спосіб реалізації предмета
іпотеки - шляхом надання кредитній
спілці права продажу вказаних
житлового будинку та земельної ділянки
від імені ОСОБА_4 будь-якій
особі-покупцеві із зазначенням
початкової ціни на рівні не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності (незалежним
експертом) на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
мотивуючи свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, і залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог КС «Ніка
Плюс», суд першої інстанції виходив з
того, що звернення стягнення на предмет
іпотеки порушить право малолітнього
сина ОСОБА_4 - ОСОБА_7 на проживання у
житловому будинку.

Скасовуючи рішення районного суду та
задовольняючи позов, апеляційний суд
керувався тим, що на момент укладення
договорів про надання кредиту та
іпотеки ОСОБА_4 був єдиним власником та
користувачем житлового будинку і
земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками.

Доводи скарги про те, що орган опіки та
піклування не надав відповідну згоду
на передання в іпотеку спірного майна,
чим порушено права малолітнього
ОСОБА_7, не заслуговують на увагу, так як
договір іпотеки укладено 15 грудня 2011
року, а ОСОБА_5 та ОСОБА_7 зареєстровані
та користуються будинком з 14 серпня 2012
року.

Інші доводи про незастосування закону,
який підлягав застосуванню до спірних
правовідносин, спростовуються
матеріалами справи та не дають підстав
вважати, що апеляційним судом при
розгляді даної справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не вправі
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
а тому доводи касаційної скарги в цій
частині також не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
наведені в касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити,
рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 08 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель Судді Н.А.
Горелкіна Є.П. Євграфова