22-ц/775/234/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Скудін
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області
в складі:

головуючого Баркової Л.Л.

Гаврилової Г.Л., Сорока Г.П.

при секретарі Макаровій О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа -
відділ державної виконавчої служби
Першотравневого районного управління
юстиції у Донецькій області про
стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів на
утримання неповнолітньої дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
заочне рішення Першотравневого
районного суду Донецької області від 26
листопада 2013 року,

в с т а н
о в и л а :

У квітні 2013 року позивачка звернулась
до суду з позовом до відповідача
ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені)
за прострочення сплати аліментів на
утримання неповнолітньої дитини.
Посилалась на те, що постановою
Жовтневого районного суду м. Маріуполя
Донецької області від 07 травня 1999 року
з відповідача на її користь стягнуто
аліменти на утримання доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх
видів його заробітку починаючи з 26
квітня 1999 року до досягнення нею
повноліття. Починаючи з 11.11.2009 року
відповідач перестав сплачувати
аліменти, внаслідок чого утворилась
заборгованість в розмірі 18486 грн. за
період з 11.11.2009 року по 31.03.2013 року. З
урахуванням уточнених позовних вимог
просила стягнути з відповідача на свою
користь пеню за прострочку сплати
аліментів за період з 11.11.2009 року по 22
квітня 2013 року в розмірі 98408,46 грн.

Заочним рішенням Першотравневого
районного суду Донецької області від 26
листопада 2013 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
неустойку зі сплати аліментів на
утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
сумі 98408,46 грн. та сплачений позивачкою
судовий збір в сумі 1080,55 грн.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову у повному обсязі,
посилаючись на те, що висновки суду не
відповідають обставинам справи,
порушено норми процесуального і
матеріального права.

У відповідності до положень ч.2 ст.305
ЦПК України апеляційний суд розглядає
справу у відсутності позивачки ОСОБА_3,
яка належним чином повідомлена про час
і місце розгляду справи через
представника ОСОБА_6

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення відповідача ОСОБА_4, який
підтримав доводи апеляційної скарги,
представника позивачки ОСОБА_3, -
ОСОБА_6, який просив скаргу відхилити,
дослідивши матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Розглядаючи справу та задовольняючи
позовні вимоги суд першої інстанції
виходив з доведеності позовних вимог.

Між тим з цим висновком суду повністю
погодитися не можна, оскільки він не
відповідає зазначеним вимогам закону.

За положеннями ст.196 СК України при
виникненні заборгованості з вини особи
яка зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення. Розмір неустойки може
бути зменшений судом з урахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів.

У п.22 постанови Пленуму Верховного Суду
України, викладених від 15.05.2006 року № 3
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного Кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» роз'яснено, що
передбачена ст.196 СК України
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише зща
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв»язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Згідно із ч.4 ст.195 СК України розмір
заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору - судом.

Судом встановлено, що за постановою
Жовтневого районного суду м. Маріуполя
від 07 травня 1999року з відповідача
ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти на
користь позивачки в розмірі ? частки зі
всіх видів заробітку.

Відповідно до розрахунку ВДВС
Першотравневого МУЮ від 02.04.2013 року №32,
заборгованість по аліментам у ОСОБА_4
перед ОСОБА_3 за період з 11.11.2009 року по
31.03.2013 року за виконавчим листом
складає 18486грн. (а.с.17-18)

Між тим, відповідно до наданих
відповідачем суду першої інстанції
квитанцій, останнім було перераховано
із Росії, (відповідно до встановленого
Нацбанком України офіційного курсу
гривні до рубля) на ім»я позивачки
ОСОБА_3: 27.11.2012 року - 1030грн.68коп., 26.10.2012
року - 1023грн.12 коп., 24.01.2013 року - 1057 грн.64
коп., що складає загальну суму 3111 грн.44
коп., а також на ім»я доньки ОСОБА_5 за
цей же період 1938,01 грн. (а.с. 62-64)

Як стверджує відповідач, ця сума
5049,45 грн. була перерахована ним на
погашення заборгованості по аліментам
за виконавчим листом, однак будучи за
межами України він не міг своєчасно
повідомити державного виконавця.

Факт перерахування та отримання
цих грошових сум від відповідача
позивачкою не заперечується та
підтверджується довідкою ПАТ КБ
«ПриватБанк» за №30.1.0./2-20140304/1582 від
11.03.2014 року. (а.с. 175-176)

Між тим, суд першої інстанції
безпідставно не зарахував 5049 грн. у
погашення заборгованості по аліментам
та нарахував на них пеню, пославшись на
те, що відповідач зазначені суми
перераховував у погашення іншого
боргового зобов'язання, що підтвердила
свідок ОСОБА_5, яка є заінтересованою
особою у вирішенні справи на користь
матері.

Факт наявності інших боргових
зобов'язань перед позивачкою або
донькою відповідач заперечує.

Відповідно до положень статті 60 ЦПК
України кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ч.1ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

З урахуванням наведеного, та
приймаючи до уваги, що позивачкою
належних і допустимих доказів на
підтвердження перерахування
відповідачем 5049 грн. на погашення інших
боргових зобов'язань, а не
заборгованості по аліментам на
утримання доньки, не надано як суду
першої інстанції, так і апеляційному
суду, колегія суддів вважає доведеним
факт сплати відповідачем у погашення
заборгованості по аліментам
зазначеної суми.

Тому, обчислюючи правильність
розміру заборгованості по аліментам,
та приймаючи до уваги, що державним
виконавцем при його обчисленні не було
зараховано 5049 грн., які були сплачені
відповідачем без повідомлення ДВС саме
у період виникнення заборгованості,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що розмір заборгованості по аліментам
у ОСОБА_4 перед ОСОБА_3, що виникла за
виконавчим листом в період з 11.11.2009
року по 31.03.2013 року, складає 13437 грн.
(18486-5049)

Визнаючи розмір пені за
прострочення сплати аліментів суд
виходить із принципу розумності та
справедливості, приймає до уваги
період за який виникла заборгованість
по аліментам та її розмір, і вважає за
можливе погодитися з розрахунком
наданим апеляційному суду
представником позивачки ОСОБА_6, із
якого вбачається, що розмір пені по
несплаченим аліментам складає 48754 грн.94
коп.

Оскільки відповідачем іншого
розрахунку пені не надано, а
визначений представником позивачки
розмір пені не заперечується, колегія
суддів приймає його в основу судового
рішення, і виходячи із сімейного та
матеріального становища боржника,
який має нерегулярний заробіток,
вважає можливим зменшити розмір пені
до 20000 грн.

З урахуванням наведеного, за
прострочення сплати аліментів за
період з 11.11.2009 року по 31.03.2013 року
підлягає стягненню з відповідача сума
неустойки (пені) у розмірі 20000 грн., та
тому апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а оскаржуване
рішення зміні.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК
України, у зв'язку із частковим
задоволенням позовних вимог з
відповідача на користь позивачки слід
стягнути пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, що складає
20%, сплачений судовий збір 216 грн.

Керуючись ст. 303, 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного
суду Донецької області від 26 листопада
2013 року змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
неустойку (пеню) за прострочення сплати
аліментів за період з 11.11.2009 року по
31.03.2013 року двадцять тисяч гривень та
судовий збір двісті шістнадцять
гривень.

Рішення набирає законної сили з дня
проголошення, може бути оскаржене
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції.

Судді