АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4857/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Дубовенко І. Г. Доповідач -
Болтунова Л.М. Категорія 41
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Тамакулової
В.О., Макарова М.О.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 04 квітня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи:
Комунальне підприємство «Трубник»,
Новомосковський районний відділ
Головного управління Державної
Міграційної служби України в
Дніпропетровській області про
вселення та встановлення права
користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и л а:

31 липня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті
особи: КП «Трубник», Новомосковський
районний відділ Головного управління
Державної Міграційної служби України в
Дніпропетровській області, в якому
просив визнати відповідачів такими, що
втратили право користування в
квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язати
Новомосковський районний відділ
Головного управління Державної
Міграційної служби України в
Дніпропетровській області зняти їх з
реєстрації за вказаною адресою.(а.с.2-6)

21 серпня 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулись до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_2, третя особи: КП
«Трубник», Новомосковський районний
відділ Головного управління Державної
Міграційної служби України в
Дніпропетровській області, в якому
просили вселити їх у спірну квартиру та
встановити за ними право користування
однією кімнатою в цій квартирі, а кухню
та санвузол залишити в спільному
користуванні. (а.с.39-42)

Ухвалою суду від 23 жовтня 2013 року
обидва позови об'єднані в одне
провадження.(а.с.50)

Ухвалою суду першої інстанції від 27
лютого 2014 року за заявою ОСОБА_2 його
позов про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням та зняття з реєстрації
залишено без розгляду.(а.с.80)

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 04 квітня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено
частково.

Вселено позивачів в квартиру АДРЕСА_1.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням, в частині
задоволення позовних вимог про
вселення, не погодився відповідач,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просив його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Відповідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Оскільки рішення суду оскаржується в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про вселення, його
законність і обґрунтованість в іншій
частині колегією суддів не
перевіряється.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Оскаржуване судове рішення
відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено
та підтверджено матеріалами справи, що
02 червня 1971 року Новомосковською
міською Радою депутатів трудящих був
виданий ордер № 479 на ім'я ОСОБА_5, на
сім'ю в складі трьох осіб, в тому числі
її сина ОСОБА_2 та доньки ОСОБА_3 на
квартиру АДРЕСА_1. (а.с. 8) Зазначені
особи зареєстровані та проживали у
спірній квартирі з цього часу.

21 лютого 1986 року позивачка уклала
шлюб з ОСОБА_6, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1
року у них народився син - позивач у
справі ОСОБА_4, який був зареєстрований
з дня народження в зазначеній квартирі.
(а.с.46,47)

У 2002 році між відповідачем та сім'єю
ОСОБА_3 стався конфлікт, а тому позивачі
не маючи можливості проживати в
спірній квартирі покинули її.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати
позивачки та відповідача - ОСОБА_5
Рішенням виконавчого комітету
Новомосковської міської ради
депутатів № 113 від 28 грудня 2004 року
ОСОБА_2, за його заявою, надано згоду на
зміну особистого рахунку на квартиру
АДРЕСА_1 зі складом сім'ї - три особи.
(а.с.12,13)

За довідкою КП «Трубник» № 1065 від 25
червня 2013 р., в спірній квартирі
зареєстровані: ОСОБА_2, його сестра -
ОСОБА_3 та племінник - ОСОБА_4 (а.с.15)

Статтею 64 ЖК України передбачено,
що члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення. До членів
сім'ї наймача належать дружина наймача,
їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім'ї наймача, але
продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач і члени
його сім'ї.

Під час розгляду справи, в суді першої
інстанції, встановлено та не
заперечується сторонами, позивачі не
проживають у спірній квартирі через
конфліктні відносини з відповідачем,
який змінив замки в квартирі, а ключів
від неї позивачі не мають.

З вимогами ст.ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців. Якщо наймач або члени
його сім'ї були відсутні з поважних
причин понад шість місяців, цей строк
за заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачі мають право проживати та
користуватися квартирою АДРЕСА_1, а
оскільки відповідач чинить їм
перешкоди в цьому, обгрунтовано
прийшов до висновку про їх вселення.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в достатньо повному об'ємі
з'ясував права та обов'язки сторін,
обставини справи, перевірив доводи
сторін та, дав їм належну правову
оцінку, постановив рішення, яке
відповідає вимогам закону. Висновки
суду обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, поясненнями
сторін.

Наведене спростовує доводи
апеляційної скарги щодо порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом проігноровано той факт, що спірна
квартира не приватизована, і до участі
в справі не був залучений власник
квартири - територіальна громада в
особі Новомосковської міської ради, а
також до суду не з*явилось КП «Трубник»,
колегія суддів вважає не суттєвими,
оскільки відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК
України не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Інші викладені в апеляційній скарзі
доводи не мають правового значення для
вирішення спору, висновки суду першої
інстанції не спростовують, а зводяться
до переоцінки наявних доказів по
справі та до її незгоди з оцінкою їх
судом. Проте, відповідно до вимог ст. 212
ЦПК України оцінка доказів є виключною
компетенцією суду, а тому переоцінці на
вимогу сторони вони не підлягають.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що оскаржуване судове рішення
постановлено з додержанням вимог
процесуального та матеріального права
і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 04 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді: