АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/6162/13-ц
Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/864/К/14
інстанції - Тимошенко Т.І.
Доповідач - Савіна Г.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року
м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Митрофанової Л.В., Остапенко
В.О.,

при секретарі - Кузьміній Н.В.,

за участю - представника позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 26 лютого 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В
И Л А :

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
моральної шкоди. В обґрунтування
позовних вимог зазначив, що 22 вересня
2012 року приблизно о 15 годині 00 хвилин
відповідач ОСОБА_4 біля його будинку
АДРЕСА_1 протягом більше 2-х хвилин
безпричинно голосно висловлювався на
його адресу і ображав грубою
нецензурною лайкою у присутності його
дружини ОСОБА_5, чим принижував його
честь і гідність.

Постановою Жовтневого районного суду
міста Кривого Рогу від 16 січня 2013 року
відповідача притягнуто до
адміністративної відповідальності за
вчинення правопорушення,
передбаченого ст. 173 КУпАП, і до нього
застосоване адміністративне стягнення
у вигляді штрафу у розмірі 51 грн. зі
сплатою на користь держави.

Також в судовому засіданні 25 червня 2013
року під час розгляду цивільної справи
за його позовом про стягнення
матеріальної і моральної шкоди,
завданої ОСОБА_4 внаслідок пошкодження
останнім належного йому автомобілю,
відповідач назвав його та його дружину
ОСОБА_5 «аферистами».

Діями відповідача, внаслідок образи в
громадському місці, принижено його
честь та гідність, порушено його
особисте немайнове право на повагу до
його особистості, його честі та доброго
імені, чим спричинено моральну шкоду,
яку він оцінює в 50000 грн., та яку, разом
із судовими витратами в сумі 119,00 грн.
просив стягнути з відповідача на свою
користь.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 26 лютого 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені
частково, стягнуто на його користь з
ОСОБА_4 100 грн. на відшкодування
моральної шкоди та 119 грн. витрат по
сплаті судового збору. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про зміну рішення суду та
стягнення на його користь моральної
шкоди у розмірі 50000 грн., посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема, на його
думку, суд не в повній мірі оцінив
розмір моральної шкоди спричиненої
йому неправомірними діями відповідача,
а також залишив поза увагою, що честь та
гідність людини є одними із найвищих
цінностей, тому дії по їх приниженню є
недопустимими.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 22 вересня 2012 року
близько 15-00 годин біля будинку АДРЕСА_1
ОСОБА_4 умисно затіяв з сусідами сварку
в ході якої висловлювався на їх адресу,
зокрема на адресу ОСОБА_2, образливими
словами та висказував словесні
погрози, ображав нецензурною лайкою.

Вирішуючи спір та частково
задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
доводи позивача у справі про те що
діями відповідача ОСОБА_4 в
громадському місці в результаті
образи, приниження честі та гідності в
непристойній формі, порушено його
особисті немайнові права громадянина
на повагу до його особистості, честі і
доброго імені, йому заподіяно моральну
шкоду є підтвердженими рішенням
Жовтневого районного суду м Кривого
Рогу від 16 липня 2013 року, яке набрало
законної сили та дійшов висновку, що
належним розміром компенсації
моральної шкоди, який відповідає
ступеню винності відповідача у справі
є 100 грн.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду з огляду на
наступне.

Відповідно до роз'яснень наданих
у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" під
моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній
особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб. Відповідно
до чинного законодавства моральна
шкода може полягати, зокрема: у
приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права
власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням
під слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України
передбачено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Факт спричинення діями
відповідача моральної шкоди позивачу
внаслідок приниження честі і гідності
позивача в присутності його дружини та
сусідів підтверджено рішенням
Жовтневого районного суду м Кривого
Рогу від 16 липня 2013 року.

При визначенні розміру моральної
шкоди суд врахував роз'яснення п.9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31 березня 1995 р. (з
подальшими змінами) «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди», згідно
якого розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає
залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав
позивач, характеру немайнових втрат
(їх тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою
чи за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації, при цьому
суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості, та дійшов вірного
висновку про те, що належною
компенсацією моральної шкоди,
спричиненої позивачу, є сума 100,00 грн.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги не можуть
бути взяті до уваги, оскільки вони
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоді з висновками суду по
їх оцінці, а відповідно до ст. 212 ЦПК
України виключне право оцінки доказів,
належить суду, який їх оцінює за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Крім того, доводи позивача щодо
неврахування судом першої інстанції
при визначенні розміру моральної
шкоди, того, що відповідач ображаючи
його нецензурною лайкою на протязі
більше двох хвилин в присутності його
жінки, робив це умисно, усвідомлюючи
при цьому усю протиправність своїх дій
та їх негативні наслідки, скоївши таким
чином свої протиправні дії публічно у
присутності необмеженої кількості
осіб, на думку колегії суддів, на увагу
не заслуговують, оскільки постановою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 29 січня 2014 року постанову
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу від 16 січня 2013 року, якою ОСОБА_4
було притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 173 КУпАП,
скасовано провадження у справі
відносно ОСОБА_4 про правопорушення
передбачене ст. 173 КУпАП закрито на
підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю
в його діях складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 173
КУпАП. При цьому в мотивувальній
частині постанови апеляційного суду
Дніпропетровської області зазначено,
що аналізуючи фактичні обставини
справи, апеляційний суд вважає, що
сварка між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, яка мала
місце 22 грудня 2012 року носила характер
побутового конфлікту, який стався на
грунті особистих неприязних стосунків.

Таким чином, апеляційним судом
встановлено відсутність в діях ОСОБА_4
суб'єктивної сторони інкримінованого
йому правопорушення, оскільки в його
діях не вбачається хуліганського
мотиву.

Постанова набрала законної сили 29
січня 2014 року.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, тому підстави
для задоволення апеляційної скарги і
скасування рішення суду відсутні, у
зв'язку з чим апеляційну скаргу
необхідно відхилити, а рішення суду
першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 26 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: