Справа № 2/487/1047/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2014 року Заводський районний
суд м.Миколаєва в складі головуючого
судді Притуляк І.О., при секретарі:
Будикіній А.Л., Уманському І.В. за участю
представника позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2, розглянувши в
відритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 третя особа приватний нотаріус
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про визнання заповіту
недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2014 року ОСОБА_1, діючи в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2,
яким просила визнати недійсним
заповіт, складений ОСОБА_5 20.07.2010 року та
посвідчений приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за реєстровим номером
1182, посилаючись на його
невідповідність вимогам ст..ст.203 ч.1 ЦК
України.

В заяві позивач зазначила, що з
22.11.2003 року перебувала з ОСОБА_5 у
зареєстрованому шлюбі, від якого
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька
ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, після
чого, вона, як законний представник
неповнолітньої доньки звернулася до
нотаріальної контори, з приводу
оформлення спадкових прав, та їй стало
відомо, що за життя ОСОБА_5 20.07.2010 року
склав заповіт, за яким заповів все своє
майно відповідачу по справі.

Посилаючись на те, що на час
складання заповіту вони з померлим
перебували у шлюбі, однак згоди на його
укладення не надавала, внаслідок чого
на даний час порушуються права
неповнолітньої ОСОБА_3, просила визнати
його недійсним, як такого, що
суперечить положенням цивільного та
сімейного кодексу.

В судовому засіданні представник
позивача зазначені позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, підтвердив
викладені в заяві обставини. Наполягав,
що заповіт, який фактично був угодою
направленою на розпорядження ОСОБА_5
майном, виходить за межі дрібного
побутового, а отже відповідно до
положень ст..65 СК України потребував
згоди дружини спадкодавця.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав. У їх
задоволені просив відмовити за
необґрунтованістю.

Третя особа - Приватний нотаріус
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 до судового засідання не
з'явилася, надала письмові
заперечення.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали цивільної справи,
суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому
засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 22.11.2003 року
перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у
них народилась донька ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер (копія
свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 19.10.2010
року ).

За життя, 20.07.2010 року ОСОБА_5 було
складено заповіт, посвідчений
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за реєстровим №1182, за яким
спадкодавець заповів все своє майно, де
б воно не було, і з чого б воно не
складалося і взагалі, все те, що йому
буде належати на день смерті і на що він
за законом матиме право відповідачу
ОСОБА_2.

Відповідно до свідоцтва про
право власності на житло від 26.03.2001 року
ОСОБА_5 належала 1/3 частка квартири
АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ст.ст. 1233,
1234 ЦК України заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи, право на
яке здійснюється особисто. Це право
тісно пов'язано з особою, а тому
вчинення заповіту через представника
не допускається.

За своєю юридичною природою заповіт є
одностороннім правочином, який дійсний
за умови додержання встановленої
законом форми та змісту, вимоги до яких
передбачені ст.1247 ЦК України

Цивільний кодекс України проголошує
принцип свободи заповіту, відповідно
до якого заповідач може призначити
своїми спадкоємцями одну або кілька
фізичних осіб, незалежно від наявності
у нього з цими особами сімейних,
родинних відносин, а також інших
учасників цивільних відносин. Крім
того, він може без зазначення будь-яких
причин позбавити права на спадкування
будь-яку особу з числа спадкоємців за
законом. У цьому разі ця особа не може
одержати право на спадкування.

Заповіт за своєю правовою природою не є
правочином (договором), на вчинення
якого, відповідно до положень ст. 65 СК
України, закон вимагає згоду іншого з
подружжя.

Таким чином, посилання позивачки на
відсутність її згоди при складанні
ОСОБА_5 заповіту є безпідставними,
внаслідок хибного тлумачення норм
цивільного та сімейного права.

З тексту заповіту вбачається, що ОСОБА_5
нотаріусом було роз'яснено зміст ст..ст.
1233,1234,1236,1241,1248,1257,1307 ЦК України. Крім
того в тексті заповіту він власноручно
зазначив про зрозумілість йому тексту
заповіту та добровільність свого
волевиявлення.

Норми ст. 215 ЦК України встановлюють, що
підставами недійсності правочину є
недодержання сторонами в момент його
вчинення вимог, які визначені ст. 203 ЦК
України, зокрема зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу та іншим
актам цивільного законодавства..

Враховуючи викладене у сукупності, а
також: рішення Заводського районного
суду міста Миколаєва від 21.05.2013 року та
06.12.2013 року, що набрали законної сили, а
отже обставини встановлені ними в
порядок передбачений ст..61 ЦПК України
не підлягають доказуванню, в яких
встановлено, що на час складання
заповіту ОСОБА_5 розумів значення своїх
дій, міг керувати ними і мав
волевиявлення саме на укладання
спірного правочину; суд приходить до
висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 є
необґрунтовані та задоволенню не
підлягають.

Також є необґрунтованими
твердження позивача на те, що внаслідок
складання ОСОБА_5 спірного заповіту
було порушено право неповнолітньої
ОСОБА_3, оскільки, відповідно до
положень ст..1241 ЦК України
неповнолітня донька спадкодавця має
право на обов'язкову частку у спадщині,
при цьому, як було встановлено судом,
позивач, діючи як законний представник
неповнолітньої, 03.12.2010 року звернулася
до нотконтори з заявою про прийняття
спадщини, тим самим реалізувавши право
ОСОБА_3. на отримання належної їй частки
у спадщині, що відкрилася після смерті
її батька.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 5-8, 10, 11, 213-215 ЦПК України, суд-

В И Р І
Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1, яка
діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3
до ОСОБА_2 третя особа приватний
нотаріус Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання заповіту недійсним -
відмовити.

Рішення набуває законної сили
через 10 днів з моменту його винесення.
Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Заводський районний суд
м.Миколаєва у строк та порядку
передбаченими ст.ст.294, 296 ЦПК України.

Суддя:
І.О.Притуляк

Заводський районний суд м.Миколаєва в
складі головуючого судді Притуляк І.О.,
при секретарі: Будикіній А.Л.,
Уманському І.В. за участю представника
позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
розглянувши в відритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, яка діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_2 третя
особа приватний нотаріус
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про визнання заповіту
недійсним, -

В И
Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1, яка
діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3
до ОСОБА_2 третя особа приватний
нотаріус Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання заповіту недійсним -
відмовити.

Рішення набуває законної сили
через 10 днів з моменту його винесення.
Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Заводський районний суд
м.Миколаєва у строк та порядку
передбаченими ст.ст.294, 296 ЦПК України.

Суддя:
І.О.Притуляк