Справа № 522/6834/14-ц
Провадження номер 4с/522/107/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Шенцевої О.П.,

при секретарі - Соболевої О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за скаргою
ОСОБА_1 на дії державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції про
скасування постанови про накладення
арешту, -

ВСТАНОВИВ

Заявник звернувся до суду із
зазначеною скаргою та в обґрунтування
вимог посилався на те, що державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень державної виконавчої
служби Одеського міського управління
юстиції винесено постанову від 17.07.2013
року про накладення арешту на все
нерухоме майно, відповідно до якої
державний виконавець постановив
накласти арешт згідно виконавчого
листа № 2-1969/11, виданого 12.08.2011 року
Кіровським районним судом м.
Дніпропетровська. Вважаючи накладення
арешту неправомірним з тієї підстави,
що вартість майна боржника значно
перевищує суму боргу, просить
скасувати постанову про накладення
арешту.

Представник заявника звернувся до суду
із заявою про розгляд справи за його
відсутності, підтримавши вимоги за
скаргою.

Суб'єкт оскарження до суду не з'явився,
причини неявки невідомі, заяв про
розгляд справи за відсутності
представника не надходило.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, суд дійшов до наступного.

Державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції за
виконавчим листом № 2-1969/11, виданим
12.08.2011 року Кіровським районним судом м.
Дніпропетровська, прийняв постанову ВП
№ 38224410 від 17.07.2013 року про накладення
арешту на все нерухоме майно ОСОБА_1.

Згідно ст.6 ЗУ «Про виконавче
провадження», державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до статті 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом. Кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Статтею першою Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

У відповідності до вимог ст.25 Закону
України "Про виконавче провадження",
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Крім того, статтею 58 цього Закону
передбачено, що визначення вартості
майна боржника проводиться державним
виконавцем за ринковими цінами, що
діють на день визначення вартості
майна. Для оцінки за регульованими
цінами, оцінки нерухомого майна,
транспортних засобів, повітряних,
морських та річкових суден державний
виконавець залучає суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання,
який провадить свою діяльність
відповідно до Закону України "Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні".

Отже, державним виконавцем було
накладено арешт з порушенням принципу
співмірності, без урахування
необхідності отримання достовірних
даних про належне боржникові майно і
його оцінки для вирішення питання про
накладення арешту в межах суми
заборгованості, така постанова про
накладення арешту не відповідає
вимогам Закону.

В силу ч.2 ст.387 ЦПК України, у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Керуючись ст.ст.375 - 387 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Зобов'язати державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції скасувати
постанову ВП № 38224410 від 17.07.2013 року про
накладення арешту з виконання
виконавчого листа по цивільній справі
№ 2-1969/11, виданого 12.08.2011 року Кіровським
районним судом м. Дніпропетровська, та
накладення арешту на все нерухоме
майно ОСОБА_1.

Копію ухвали надіслати державному
виконавцю та скаржнику.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 5 - ти
денний строк з дня постановлення
ухвали.

Суддя:

22.04.2014