АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4515/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Сухоруков А. О. Доповідач -
Прозорова М.Л. Категорія 5
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року

12 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Каратаєвої Л.О.,
Козлова С.П.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

Дніпропетровської міської ради

на рішення Самарського районного суду
м. Дніпропетровська від 06 листопада 2013
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської
ради (третя особа - Самарська районна у
м. Дніпропетровську рада) про визнання
права власності на нерухому майно за
набувальною давністю, -

В С Т А Н О
В И Л А:

Дніпропетровська міська рада
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 06 листопада 2013
року та постановити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 (а.с.126-130).

Рішенням Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 06 листопада 2013
року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2
до Дніпропетровської міської ради,
третя особа - Самарська районна у м.
Дніпропетровську рада про визнання
права власності на нерухому майно за
набувальною давністю.

Суд визнав за ОСОБА_2 право власності на
14/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1
який складається із приміщень: 1-1 -
коридор площею 6,6 кв.м, 1-2 - кухня площею
9,6 кв.м, 1-3 - житлової площею 12,8 кв.м, 1-4 -
житлової площею 10,3 кв.м, 1-5 - житлової
площею 22,1 кв.м.

Також суд стягнув з Дніпропетровської
міської ради на користь ОСОБА_2 судові
витрати зі сплати судового збору в
розмірі 229,40 грн. (а.с.88-91).

Як на підстави апеляційній скарги,
Дніпропетровська міська рада
посилається на те, що судом порушені
норми матеріального та процесуального
права, а також неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для справи
(а.с.126-130).

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до рішення Самарського
районного народного суду м.
Дніпропетровська від 22 серпня 1990 року у
справі №2-524 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про визнання права власності на 86/100
частин житлового будинку та виділ в
натурі, позов задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_3 право власності на
86/100 часток будинку, розташованого по
АДРЕСА_1, у їх виділі відмовлено.

В мотивувальній частині рішення
зазначено, що виділ в натурі
неможливий, і що відповідач ОСОБА_5 на
грошову компенсацію за належну йому
частину будинку не згоден (а.с. 25-27).
Додатковим рішенням у тій же цивільній
справі визнано за ОСОБА_5 право
власності на 14/100 будинку по АДРЕСА_1
(а.с.28).

За договором купівлі-продажу,
посвідченим державним нотаріусом
Восьмої дніпропетровської державної
нотаріальної контори Румянцевою Л.І.
23.05.1990 року, зареєстрованого в реєстрі
за № 1-613, ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 купила
86/100 частин жилого будинку А-1 жилою
площею 43,5 кв.м з відповідною частиною
надвірних побудов у АДРЕСА_1. Право
власності зареєстровано
Дніпропетровським міжміським БТІ 25
червня 1990 року в реєстрову книгу під №
524-98 (а.с.30-32). Також міститься
засвідчення того, що прізвище змінено з
«ОСОБА_2» на «ОСОБА_2» на підставі
свідоцтва про одруження від 10.04.2002 року
НОМЕР_1 (а.с.33).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, запис акта
про смерть №64, що підтверджується
довідкою Самарського райвідділу РАГС
м.Дніпропетровська від травня 1997 року
(а.с.9).

ОСОБА_2 з сім'єю загалом з п'яти чоловік
мешкає за цією адресою понад десять
років, що підтверджується як даними про
реєстрацію її проживання у паспорті з 14
лютого 1991 року (а.с.15), так і довідкою про
склад сім'ї, виданою 28.05.2013 року головою
квартального комітету №33 Самарського
району м. Дніпропетровська (а.с.62).

У червні 1997 року ОСОБА_2 зверталася із
заявою на ім'я голови виконкому
Самарської районної ради народних
депутатів з проханням дозволити викуп
14/100 частин АДРЕСА_1 після ОСОБА_5,
померлого у ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємців
якого немає. Заява зареєстрована
виконкомом 05.06.1997 року (а.с.34).

Крім того завідуюча Восьмої ДДНК 16.05.1997
року повідомляла головного
архітектора Самарського району м.
Дніпропетровська про те, що після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 із
заявами про прийняття спадщини на
належну йому 14/100 частин житлового
будинку по АДРЕСА_1 ніхто не подавав
(а.с.10).

На запит суду Восьма дніпропетровська
державна нотаріальна контора надала
відповідь №820/01-16 від 19.04.2013 року, що
після ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, із
заявами про прийняття спадщини ніхто
не звертався, що перевірено за
алфавітними книгами обліку спадкових
справ з 1993 року по 2013 рік включно та за
Спадковим реєстром (а.с.41).

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12
вересня 2013 року було частково
задоволено апеляційну скаргу
Дніпропетровської міської ради,
змінивши рішення Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
21 листопада 2012 року, яким було
відмовлено у визнанні спадщини ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, відумерлою та
відмовлено у передачі територіальній
громаді м.
Дніпропетровська 14/100 частин
індивідуального житлового будинку
АДРЕСА_1 в частині обґрунтування
відмови у позові. По суті рішення
залишено без змін (а.с.76-77).

За таких обставин, з урахуванням того,
що ОСОБА_2 проживає та зареєстрована у
спірному будинку, оплачує отримані
комунальні послуги, на протязі більше,
ніж десять років відкрито володіє 14/100
частинами домоволодіння, що належали
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а також
з урахуванням того, що рішенням суду
було відмовлено у визнанні спадщини
ОСОБА_5 відумерлою, та відмовлено у
передачі територіальній громаді м.
Дніпропетровська спірної 14/100 частини
домоволодіння, в силу діючого
законодавства, а саме: ст.ст. 344,376 ЦК
України, суд першої інстанції прийшов
до обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Доводи Дніпропетровської міської ради
в апеляційній скарзі про те, що позивач
не додержала умови добросовісності
заволодіння та користування спірною
часткою будинку є необґрунтованими та
суперечать вимогам закону, оскільки
позивач ОСОБА_2, будучи власником 86/100
частин домоволодіння, понад десять
років тому добросовісно заволоділа 14/100
частинами того ж будинку АДРЕСА_1 які
належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5,
і продовжує відкрито, безперервно
володіти цим нерухомим майном протягом
десяти років.

Крім того у червні 1997 року ОСОБА_2
зверталася із заявою на ім'я голови
виконкому Самарської районної ради
народних депутатів з проханням
дозволити викуп 14/100 частин АДРЕСА_1
після ОСОБА_5

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи не спростовують висновків
місцевого суду, зводяться до
переоцінки доказів і незгоди із
висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
міської ради - відхилити.

Рішення Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 06 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Судді: