У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів: Завгородньої І.М., Горелкіної
Н.А., Іваненко Ю.Г., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до публічного
акціонерного товариства «Банк
«Київська Русь», третя особа - ОСОБА_5
про стягнення коштів за касаційною
скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на
рішення Подільського районного суду м.
Києва від 5 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 29 січня
2014 року за касаційною скаргою
представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 на рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 5 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 29 січня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року позивач звернулася до
суду з даним позовом, в якому просила
стягнути з відповідача на її користь
грошові кошти в сумі 15 913
156 гривень 95 копійок, з яких: 7 070 000
гривень - основний борг, 2 311
189 гривень - пеня, 633 394 гривні 52 копійки -
три відсотки річних, 751 613
гривень 43 копійки - інфляційні втрати
та 5 146 960 гривень збитки у вигляді
упущеної вигоди.

В обгрунтування заявлених вимог
зазначила, що 3 серпня 2007 року між нею,
як засновником та єдиним власником
малого приватного підприємства
«Дарина» та ОСОБА_8 укладено договір
купівлі-продажу (відступлення)
корпоративних прав на мале приватне
підприємство «Дарина», відповідно до
умов якого вона зобов'язується
передати ОСОБА_8 корпоративні права на
вказане підприємство, а останній
зобов'язується оплатити ці права.

За умовами договору покупець сплачує
продавцю 12 120 000 гривень, з яких 5 050 000
гривень протягом десяти банківських
днів з моменту внесення та реєстрації
змін до установчих документів
підприємства та внесення змін до
відомостей про юридичну особу в
Єдиному державному реєстрі, а решту
коштів в сумі 7 070 000 гривень ОСОБА_8
зобов'язується сплатити протягом
тридцяти календарних днів з моменту
введення в експлуатацію житлового
комплексу, який має бути побудований на
земельній ділянці, розташованій в
Київській області, м. Бориспіль, вул.
Привокзальна, кадастровий номер
:06:001:0011, право оренди якої
належить малому приватному
підприємству «Дарина».

Згідно договору купівлі-продажу
зобов'язання покупця забезпечуються
банківською гарантією.

На виконання умов договору акціонерний
банк «Київська Русь», правонаступником
якого є ПАТ «Банк «Київська Русь»,
надало безвідкличну гарантію оплати №
27477-20/7-4 від 3 серпня 2007 року, згідно якої
банк зобов'язався сплатити продавцю
суму, загальний розмір якої не
перевищує 12 120 000 гривень протягом п'яти
банківських днів з дня отримання
першої письмової вимоги продавця, яка
підтверджує, що покупець не здійснив
оплати в належному обсязі і в строки,
встановлені умовами договору. Гарантія
є чинною з 3 серпня 2007 року по 3 серпня 2010
року включно.

14 липня 2010 року позивач звернулася до
відповідача з вимогою про виплату
коштів в сумі 7 070 000 гривень, які не були
сплачені покупцем, однак банк не
виконав своїх зобов'язань за гарантією,
у зв'язку з чим просила суд стягнути з
відповідача на її користь грошові
кошти в сумі 15 913 156 гривень 5
копійок, з яких: 7 070 000 гривень - основний
борг, 2 311 189 гривень - пеня, 633 394 гривні 52
копійки - три відсотки річних, 751 613
гривень 43 копійки - інфляційні втрати
та 5 146 960 гривень збитки у вигляді
упущеної вигоди.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 5 грудня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 29 січня 2014 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5
- ОСОБА_7 просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалу апеляційного суду і ухвалити
нове рішення про стягнення 7 070 000
гривень, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. При цьому суд касаційної
інстанції перевіряє законність і
обґрунтованість постановлених судових
рішень в межах позовних вимог,
заявлених у суді першої інстанції, та
доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
й апеляційний суд, виходив з
відсутності доказів на підтвердження
отримання банком вимоги про
необхідність виконання гарантійних
зобов'язань, а тому дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позову.

Оскільки доводи касаційної скарги не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судами допущено
порушення норм матеріального або
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 -
ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 5 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 29 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня
Н.А. Горелкіна
Ю.Г. Іваненко