Суддя Саркісян О. А.
Провадження № 2-о/644/15/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 р.

Орджонікідзевський районної суд м.
Харкова в складі :

Головуючого судді Саркісян О.А.,

При секретарі - Нестеренко К.Ю.,

З участю заявника ОСОБА_1,

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за заявою ОСОБА_1 до Головного
управління ДМС України в Харківській
області про встановлення юридичного
факту,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою
про встановлення факту постійного
проживання на території України
мотивуючи тим, що він народився
ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Магадан, але в 1960 році
разом з батьками переїхав до м.Харкова,
де батьки отримали квартиру за адресою
АДРЕСА_1 і в якій він проживав до 1989
року, коли був засуджений і відбував
покарання. В результаті засудження до
позбавлення волі його було виписано з
квартири, батьки померли, а брат з
сестрою розміняли квартиру і після
звільнення він став безхатченком.
Після звільнення в 1990 році він проживав
у друзів та знайомих, співмешканки,
потім знову був засуджений декілька
разів, але з території України не
виїзджав. Паспорт громадянина СРСР
загубив в 1990 році, за отриманням нового
паспорту нікуди не звертався. Наразі
взятий на облік як бездомна особа в КЗ
«Харківський центр реінтеграції
бездомних осіб» з 2011 року та бажає
отримати паспорт. Для того, щоб
отримати паспорт громадянина України
він вимушений звертатись до суду про
встановлення факту постійного
проживання на території України станом
на 24 серпня 1991 року.

В судовому засіданні заявник
заявлені вимоги підтримав та просить
їх задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник
Головного управління Державної
міграційної служби України у
Харківській області фактично не
заперечувала проти задоволення
заявленої вимоги. В подальшому в судове
засідання не з*явилася, повідомлялася
належним чином та своєчасно.

Заслухавши пояснення заявника,
представника заінтересованої особи,
свідків, дослідивши письмові докази,
суд приходить до висновку, що заявлену
вимогу необхідно задовольнити в
повному обсязі з наступних підстав.

Заявник ОСОБА_1 народився
ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Магадані Російської
Федерації, про що свідчить копія форми
№1 (а.с.7).

Переїхав з батьками до м.Харкова та
постійно проживав в АДРЕСА_1

В 1973 році Московським РОВС м.Харкова
йому було видано паспорт громадянина
СРСР,

Відповідно до копії облікової
картки до війського білета серії
НОМЕР_1 встановлено, що призивною
комісією Московського райвійськкомату
м.Харкова ( за місцем проживання) він
18.04.1975 року був зарахований в запас та
отримав військовий квиток.

ОСОБА_1, починаючи з 1980 року,
неодноразово був засуджений. За
довідкою про звільнення з ЮЖ 313/43
м.Харкова 20.12.1986 року йому було видано
паспорт громадянина СРСР Серії НОМЕР_2
від 23.04.1987 року Московським РВ у
м.Харкові (а.с.7). Він був прописаний за
місцем свого проживання в АДРЕСА_1
(а.с.6).

29.03.1989 року виписаний з цього місця
проживання у зв*язку з засудженням.

Згідно довідки з Харківської
виправної колонії в Харківській
області №43 ОСОБА_1 відбував покарання в
цій колонії з 13.02.1989 року по 03.03.1990 року
та з 19.07.1993 року по 05.08.1999 року.

З виписки із історії хвороби
швидкої та невідкладної лікарні
ім..Мещанінова м.Харкова вбачається, що
ОСОБА_1 перебував на стаціонарному
лікуванні в цій лікарні з 24.09.1991 року по
03.10.1991 року.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( сусіди та
друзі дитинства ОСОБА_1) повідомили
суду про те, що після звільнення з
місць позбавлення волі ОСОБА_1 не було
де жити, так як його батьки померли, а
брат з сестрою квартиру розміняли, в
ОСОБА_1 не було документів і він
попросився пожити тимчасово у ОСОБА_2. В
нього він проживав з літа до осені 1991
року і разом з ним та ОСОБА_3, який
запропонував роботу на будівництві,
підробляв. Після цього став проживати
з співмешканкою в м.Харкові.

Засуджувався ОСОБА_1 декілька разів
Московським райсудом м.Харкова,
відбував покарання на території
м.Харкова.

Останній раз звільнився 20.10.2010 року (
а.с.8) і перебуває на обліку в Центрі
обліку бездомних осіб м.Харкова ( а..с.5).

Встановлення факту постійного
проживання на території України
необхідно заявнику для отримання
паспорту громадянина України.

Окреме провадження - це вид
непозовного цивільного судочинства, в
порядку якого розглядаються цивільні
справи про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав, або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ст.256 ЦПК України у судовому
порядку можуть бути встановлені факти,
від яких залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення, заява фізичної особи про
встановлення факту, що має юридичне
значення, подається до суду за місцем
її проживання.

Відповідно до ст.258 ЦПК України у
заяві фізичної особи про встановлення
факту, що має юридичне значення,
повинно бути зазначено який факт
заявник просить встановити та з якою
метою, причини неможливості одержання
або відновлення документів, що
посвідчують цей факт, докази, що
підтверджують цей факт.

Заявник просить суд встановити факт
постійного проживання на території
України з метою отримання паспорта
громадянина України відповідно до
ч.ч.1,2 ст.3 Закону України «Про
громадянство України».

У теперішній час підстави та порядок
встановлення належності і набуття
громадянства України, повноваження
органів державної влади, що беруть
участь у вирішенні питань громадянства
України, порядок оскарження рішень з
питань громадянства, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
їх посадових і службових осіб
урегульовані Законом України «Про
громадянство України», Порядком
провадження за заявами і поданнями з
питань громадянства України та
виконання прийнятих рішень,
затвердженим Указом Президента
України від 27. 03. 2001 р. (з відповідними
змінами).

Детальний аналіз положень зазначених
Законом України «Про громадянство
України» і Порядку провадження за
заявами і поданнями з питань
громадянства України та виконання
прийнятих рішень, затвердженим Указом
Президента України від 27.03.2001 р. (з
подальшими змінами) вказує на те, що при
подачі фізичною особою заяви до суду
про встановлення факту постійного
проживання на території України для
встановлення і оформлення належності
або набуття громадянства України
заявнику, має значення не лише бажання
в подальшому отримати громадянство
України, а й в якості кого - громадянина
колишнього СРСР, особи без
громадянства або громадянина іншої
держави він звертається, оскільки в
залежності від цього настануть правові
наслідки і матиме значення
необхідність встановлення факту
постійного проживання на території
України за станом на 24.08.1991 р. чи за
станом на 13.11.1991 р. для встановлення
належності до громадянства України або
факт постійного проживання до 24 серпня
1991 року на території, яка стала
територією України відповідно до
Закону України «Про правонаступництво
України», або на інших територіях, що
входили на момент її народження чи під
час її постійного проживання до складу
Української Народної Республіки,
Західноукраїнської Народної
Республіки, Української Держави,
Української Соціалістичної Радянської
Республіки, Закарпатської України,
Української Радянської Соціалістичної
Республіки (УРСР) для набуття
громадянства України

Зокрема, відповідно до ст.3 Закону
України «Про громадянство України»
громадянами України є: 1) усі громадяни
колишнього СРСР, які на момент
проголошення незалежності України (24
серпня 1991 року) постійно проживали на
території України; 2) особи, незалежно
від раси, кольору шкіри, політичних,
релігійних та інших переконань, статі,
етнічного та соціального походження,
майнового стану, місця проживання,
мовних чи інших ознак, які на момент
набрання чинності Законом України «Про
громадянство України» (13 листопада 1991
року) проживали в Україні і не були
громадянами інших держав; 3) особи, які
прибули в Україну на постійне
проживання після 13 листопада 1991 року і
яким у паспорті громадянина колишнього
СРСР зразка 1974 року органами
внутрішніх справ України внесено напис
«громадянин України», та діти таких
осіб, які прибули разом із батьками в
Україну і на момент прибуття в Україну
не досягли повноліття, якщо зазначені
особи подали заяви про оформлення
належності до громадянства України;
(Пункт 3 частини першої статті 3 в
редакції Закону №2663-ІV від 16.06.2005);4)
особи, які набули громадянство України
відповідно до законів України та
міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини
першої цієї статті, є громадянами
України з 24 серпня 1991 року, зазначені у
пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у
пункті 3, - з моменту внесення відмітки
про громадянство України.

Так, згідно зі ст.8 Закону України
«Про громадянство України» особа, яка
сама чи хоча б один з її батьків, дід чи
баба, рідні (повнорідні та
неповнорідні) брат чи сестра, син чи
дочка, онук чи онука народилися або
постійно проживали до 24 серпня 1991 року
на території, яка стала територією
України відповідно до Закону України
«Про правонаступництво України», або
яка сама чи хоча б один з її батьків, дід
чи баба, рідні (повнорідні та
неповнорідні) брат чи сестра
народилися або постійно проживали на
інших територіях, що входили на момент
їх народження або під час їх постійного
проживання до складу Української
Народної Республіки,
Західноукраїнської Народної
Республіки, Української Держави,
Української Соціалістичної Радянської
Республіки, Закарпатської України,
Української Радянської Соціалістичної
Республіки (УРСР), і є особою без
громадянства або іноземцем, який подав
зобов'язання припинити іноземне
громадянство, та подала заяву про
набуття громадянства України, а також
її неповнолітні діти реєструються
громадянами України. Іноземці, які є
громадянами (підданими) кількох держав,
подають зобов'язання припинити
громадянство всіх цих держав. Іноземці,
яким надано статус біженця в Україні чи
притулок в Україні, замість
зобов'язання припинити іноземне
громадянство подають декларацію про
відмову особи, якій надано статус
біженця в Україні чи притулок в
Україні, від іноземного громадянства.

Датою набуття громадянства України
у випадках, передбачених цією статтею,
є дата реєстрації набуття особою
громадянства України.

За положеннями Закону України «Про
громадянство України», Порядку
провадження за заявами і поданнями з
питань громадянства України та
виконання прийнятих рішень,
затвердженого Указом Президента
України від 27.03.2001 р. (з подальшими
змінами) для встановлення факту
належності до громадянства України за
п.п.1,2 ч.1 ст.ст.3,8, Закону України «Про
громадянство України» до відповідних
органів наряду з заявою фізичної особи
щодо громадянства за відсутності
підтверджуючих документів щодо
проживання на території України
надається рішення суду, яким
підтверджується факт постійного
проживання особи на території України
за станом на 24 серпня 1991 року чи 13
листопада 1991 року або факт постійного
проживання до 24 серпня 1991 року на
території, яка стала територією
України відповідно до Закону України
«Про правонаступництво України», або
яка сама чи хоча б один з її батьків, дід
чи баба, рідні (повнорідні та
неповнорідні) брат чи сестра
народилися або постійно проживали на
інших територіях, що входили на момент
їх народження або під час їх постійного
проживання до складу Української
Народної Республіки,
Західноукраїнської Народної
Республіки, Української Держави,
Української Соціалістичної Радянської
Республіки, Закарпатської України,
Української Радянської Соціалістичної
Республіки (УРСР).

Суд вважає доведеним факт проживання
заявника на території України станом
на 24.08.1991 року, що є підставою для
визнання громадянства України з цієї
дати.

Враховуючи викладене вище,
керуючись ст.ст.1,2,3,8 Закону України
«Про громадянство України», Порядком
провадження за заявами і поданнями з
питань громадянства України та
виконання прийнятих рішень,
затвердженим Указом Президента
України від 27.03.2001р.,
ст.ст.10,11,15,57-61,208,212,215,218,223,256,258, 293,294,296 ЦПК
України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, постійно проживав на
території України станом на 24 серпня 1991
року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через
Орджонікідзевський районний суд м.
Харкова в 10-денний срок з моменту
проголошення рішення.

Суддя: