Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 травня 2014 року Шевченківський
районний суд м.Запоріжжя у складі
головуючого судді Галущенко Ю.А.,при
секретарі Лупінос Є.А.,розглянув у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2014 р.ОСОБА_1звернулася до суду
з позовом,в якому зазначає,що 17.02.2012
р.був укладений шлюб із
відповідачем,зареєстрований
Шевченківським відділом реєстрації
актів громадянського стану ,актовий
запис № 34.

Шлюб для кожної із сторін перший.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню
дитину ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1

Подружнє життя з відповідачем не
склалося,ведення спільного
господарства припинено та поновлювати
його позивач наміру не має.

Посилаючись на те,що через різні
погляді на сімейне життя, втрату
почуття поваги між нею та відповідачем
відсутнє взаєморозуміння,відповідач
зловживав алкоголем та вчиняє в сім*ї в
присутності дитини
сварки,застосовував фізичне насилля,що
негативно впливає на психічний стан
неповнолітньої дитини,відновлення
сім*ї неможливе,позивач просить суд
розірвати шлюб з відповідачем,
залишивши їй прізвище ОСОБА_1.

Майновий спір між сторонами буде
вирішуватися пізніше.

Після розірвання шлюбу дитина
залишається проживати з матір*ю.

В судовому засіданні позивач свої
вимоги підтримала та пояснила,що
протягом сімейного життя відповідач
через зловживання алкоголем,сварки та
застосування до неї насильства створив
неможливі умови спільного проживання,
а сім*я з цих причин фактично розпалася
,з травня 2013 р.вона з дитиною проживає
окремо від відповідача.Рішення про
розірвання шлюбу прийнято нею
обмірковано та усвідомлено,оскільки
збереження сім*ї неможливе,буде
протирічити інтересам в тому числі і
неповнолітньої дитини,в присутності
якої відповідач не приховує своєї
неадекватної поведінки. Проти надання
строку на примирення
заперечувала,вважає відновлення
подружніх відносин з відповідачем
неможливим.

Відповідач в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечував з тих
підстав,що він має намір змінити
колишній спосіб життя та розпочати
сімейні відносини з позивачкою
спочатку.Не заперечував,що період
шлюбу з позивачкою зловживав алкоголем
та вчиняв сварки,однак вважає,що здатен
змінити спосіб життя,а рішення
позивачки про розірвання шлюбу,на його
думку,прийнято передчасно.

Всебічно вивчивши обставини справи,
заслухавши позивача та
відповідача,дослідивши надані
письмові докази у сукупності, суд
дійшов висновку, що позов заявлений
обґрунтовано,підлягає задоволенню на
підставі встановлених фактичних
обставин справи та відповідних їм
правовідносин.

Відповідно до ст.105,110 СК України за
позовом одного із подружжя шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання на підставі рішення суду.

Як передбачено ст.112 ч.2 СК України,суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу,якщо буде встановлено,що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них,інтересах їхніх
дітей,що мають істотне значення.

Судом встановлено та перевірено
доказами, що 17.02.2012 р.ОСОБА_2 та ОСОБА_1
уклали шлюб,зареєстрований
Шевченківським відділом реєстрації
актів громадянського стану ,актовий
запис № 34, після одруження прізвища
чоловіка та дружини ОСОБА_1,про що
надана копія свідоцтва про одруження.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню
дитину ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, про що
надана копія свідоцтва про
народження,після розірвання шлюбу
дитина сторін залишається проживати з
матір*ю.

На час розгляду справи про розірвання
шлюбу спір між сторонами про поділ
спільного майна відсутній.

З травня 2013 р.сторони припинили шлюбні
відносини і з цього часу взаємини
подружжя не підтримують,спільного
господрства не ведуть,взаємних прав та
обов*язків не виконують.

Як пояснила суду позивач,розлад у сім*Ї
триває протягом усього спільного
життя,тобто має не короткочасний
характер,причиною чого є зловживання
відповідача алкоголем,вчинення сварок
та насильства,що відповідач по суті не
оспорював,однак вважав,що ці обставини
не можуть бути підставою для
розірвання шлюбу,оскільки він змінив
спосіб життя.

На думку суду,шлюб між сторонами не
може бути збережений,їх взаємини
свідчать про відсутність ознак
сім*ї,примирення між ними не відбулося
і позивач проти цього категорично
заперечує.

Факти,встановлені судом,приводять до
висновку,до шлюб між сторонами
розпався остаточно,спільне життя
сторін як подружжя і збереження сім*ї
неможливе,оскільки збереження шлюбу
можливо на паритетних засадах,почуттях
взаємної любові та
поваги,взаємодопомоги та
підтримки,тобто на тому,що є
морально-правовою основою шлюбу.

Конкретні обставини даної справи та
категоричне небажання позивачки
миритися з відповідачем вказують на
те,що позивачка не має наміру
відновлювати шлюбні стосунки,а
відповідач не надав жодного доказу про
те,що він намагався зберігти сім*ю та
докладав для цього будь-яких зусиль.

За таких обставин подальше формальне
існування шлюбу обмежує особисту
свободу позивача та порушує її
особисті інтереси, що мають істотне
значення,протирічить ч.1 ст.51
Конституції України про добровільну
згоду жінки на перебування в шлюбі.

Крім того, існуюча психологічна
обстановка негативно впливає на
розвиток дитини подружжя, порушує її
право на виховання в сім*ї в умовах
взаємоповаги та любові.

На підставі ст.105,110,112 СК
України,ст.3,10,11,60,212-215,218 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Шлюб ,укладений 17.02.2012 р. між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1,зареєстрований Шевченківським
відділом реєстрації актів
громадянського стану,актовий запис №
34-розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці
ОСОБА_1 залишити прізвище ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
через Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подання апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Ю.А.Галущенко