Справа № 0538/9873/2012
Провадження № 6/265/239/14
У Х В А Л А

08 травня 2014 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя Донецької області у
складі:

головуючого судді Шиян В.В.,

при секретарі Мальській Г.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Маріуполя
Донецької області подання
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції Головного
управління юстиції у Донецькій області
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

07 травня 2014 року
Орджонікідзевський ВДВС ММУЮ
звернувся до Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області з поданням про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України до
виконання ним своїх зобов'язань,
посилаючись на те, що на виконанні в
Орджонікідзевському ВДВС
Маріупольського МУЮ знаходиться
виконавчий документ № 2/265/279/13, виданий
11 квітня 2013 року Орджонікідзевським
районним судом міста Маріуполя
Донецької області про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ТОВ
«Проектно-будівельне підприємство
«Азовінтекс» матеріальну шкоду в
загальному розмірі 39 204,54 гривні,
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 392,05 гривні, а всього 39 596,59
гривень. 04 лютого 2014 року державним
виконавцем винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження. В
ході виконання виконавчого
провадження з метою перевірки
майнового стану боржника було зроблено
наступні дії: згідно відповіді з ДПІ
боржник не має рахунків у банках та
інших фінансових установах, ніде не
працює, транспортні засоби за
боржником не зареєстровані, земельні
ділянки відсутні, згідно відповіді
адресно-довідкового бюро, боржник
знятий з реєстрації за адресою:
АДРЕСА_1, також зазначено, що боржник
вибув у Німеччину. Згідно відповіді з
Реєстраційної служби Маріупольського
МУЮ за боржником зареєстровано 1/4
частина квартири АДРЕСА_1, на яку
накладено арешт. Також було здійснено
вихід за адресою боржника, однак двері
ніхто не відчинив. 27 березня 2014 року до
відділу з'явився батько ОСОБА_1 та
повідомив, що останній не проживає за
адресою АДРЕСА_1. та виїхав до
Німеччини. У зв'язку з тим що вище
вказаний виконавчий документ не
виконаний Орджонікідзевський ВДВС
Маріупольського МУЮ просить суд
встановити тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України ОСОБА_1 до
виконання ним своїх зобов'язань.

У судове засідання представник
Орджонікідзевського ВДВС
Маріупольського МУЮ не з'явився за
невідомих суду причин.

Відповідно до ч.2 ст. 377-1 Цивільного
процесуального кодексу України суд
негайно розглядає подання без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця. З урахуванням
наведеного, суд вважає за можливим
розглянути подання у судовому
засіданні на підставі доказів, які
маються в матеріалах справи, без участі
представника державної виконавчої
служби.

Дослідивши надані матеріали, суд
вважає, що подання задоволенню не
підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно до п.18 ч.3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» у
випадках, коли особа ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
неї судовим рішенням державний
виконавець має право у процесі
здійснення виконавчого провадження
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника за межі України.

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» громадянинові
України може бути тимчасово відмовлено
у виїзді за кордон, у разі, якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
до виконання ним зобов'язань.

Крім того, право на свободу пересування
та право залишати будь-яку країну,
включаючи свою власну, визначається
Протоколом №4 до Конвенції про захист
прав та основних свобод людини, який
гарантує деякі права і свободи, що не
включені до Конвенції та першого
Протоколу до неї. Зокрема, стаття 33
Конституції України без суттєвих змін
відтворює це конвенційне положення.

Свобода пересування не є абсолютним
правом. Вона може бути правомірно
обмежена державою, але лише за певних
умов: такі обмеження мають бути
передбачені національним законом,
відповідати критерію «необхідності у
демократичному суспільстві» та
слугувати правомірній меті (інтереси
національної або громадської безпеки,
забезпечення громадського порядку,
запобігання злочинам, охорона здоров'я
або моралі, захист прав і свобод інших
осіб). Крім того, п.4 ст. 2 Протоколу №4
встановлює, що право на свободу
пересування можуть у певних
місцевостях підлягати обмеженням, що
встановлені згідно із законом і
виправдовуються суспільними
інтересами.

Відповідно до роз'яснень Верховного
Суду України, наведених в листі від 01
лютого 2013 року «Судова практика щодо
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України», ухилення від виконання
зобов'язань, покладених судовим
рішенням, рішенням іншого органу
(посадової особи) означає з об'єктивної
сторони такі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків. У зв'язку з цим і
здійснюється примусове виконання.

Доводи заявника про те, що боржник
з'являється за викликами державного
виконавця є неспроможними, оскільки
матеріали справи не містять інформації
про те, що такі виклики (повідомлення)
були боржником отримані, відсутні
також повідомлення про отримання
боржником взагалі копій постанови про
відкриття провадження. У зв'язку із чим
відсутні дані про належне повідомлення
ОСОБА_1 про виклик до виконавчої служби
та ухилення останнього від явки до
виконавчої служби та від виконання
зобов'язань, покладених на нього
виконавчим документом.

За таких підстав, суд вважає, що подання
Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України до
виконання ним своїх зобов'язань - є не
обґрунтованим, а тому в його
задоволенні слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
368, 377-1 ЦПК України, Законом України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», Законом
України «Про виконавче провадження»,
суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції Головного
управління юстиції у Донецькій області
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України -
відмовити.

На ухвалу суду може бути подана
апеляційна скарга, що подається до
Апеляційного суду Донецької області
через Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя Донецької області
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя________________ В.В. Шиян