Справа № 256/1647/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року
м. Донецьк

Калінінській районний суд м. Донецька у
складі:

головуюча суддя -
Гладка І.А.,

при секретарі -
Запарі С.Р.,

за участю:

представника позивача -
не з'явився,

представника відповідача -
не з'явився,

третя особа - не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
України» до Відділу державної
виконавчої служби Калінінського
районного управління юстиції у м.
Донецьку, третя особа: ОСОБА_1 про
звільнення майна з під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2014 року позивач звернувся до
суду із позовною заявою до Відділу
державної виконавчої служби
Калінінського районного управління
юстиції у м. Донецьку, третя особа:
ОСОБА_1 про звільнення майна з під
арешту. Заявлені вимоги позивач
обгрунтував наступними обставинами.
11.04.2008 року між ЗАТ «ОТП банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк» та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір №СТ-101/959/2008, за яким
третя особа отримала кредит в розмірі
30579,05 дол. США. В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
позичальник передав банку у заставу
рухоме майно - транспортний засіб, а
саме легковий автомобіль Hyundai Tucson, д/н
НОМЕР_2, рік випуску 2008, колір сирий,
шасі НОМЕР_3, що зазначено у договорі
застави № РСL-101/959/2008 від 11.04.2008 року. 18
березня 2011 року між пат «ОТП Банк» та
позивачем були укладені договір
купівлі - продажу кредитного портфелю
та договір про відступлення права
вимоги відповідно яких до ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» перейшли всі права
ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до
третьої особи за кредитним договором
та право звертати стягнення на предмет
застави. 23 травня 2012 року постановою
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Калінінського районного управління
юстиції м. Донецька було відкрито
виконавче провадження. 03 квітня 2012 року
постановою старшого державного
виконавця ВДВС Калінінського РУЮ м.
Донецька було накладено арешт та
оголошено заборону на відчуження
всього майна, що належить ОСОБА_2 у ході
виконавчого провадження №31854383, яке
було відкрите за виконавчим листом
Калінінського районного суду м.
Донецька № 2-1515 від 16 лютого 2012 року
стягувачем по вказаному виконавчому
провадженню позивач не виступає. 23
травня 2012 року постановою старшого
державного виконавця ВДВС
Калінінського РУЮ м. Донецька
накладено арешт на легковий автомобіль
Hyundai Tucson, д/н НОМЕР_2, рік випуску 2008,
колір сирий, шасі НОМЕР_3 та оголошено
заборону здійснювати відчуження
будь-якого майна, що належить ОСОБА_2 18
листопада 2013 року постановою
державного виконавця ВДВС
Калінінського РУЮ м. Донецька ОСОБА_3
виконавчий документ було повернуто
позивачу. 17 січня 2014 року відповідачу
представником позивача було
пред'явлено заяву про зняття арешту з
рухомого майна - легкового автомобіля
Hyundai Tucson, д/н НОМЕР_2, рік випуску 2008,
колір сирий, шасі НОМЕР_3, що належить
третій особі, відповідь на яку
позивачем отримана не була.

Представник позивача, який діє на
підставі довіреності - Носач Т.А., у
судове засідання не з'явилась, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлялась належним чином, проте
надала заяву про розгляд справи в її
відсутність, позов підтримала та проти
ухвалення заочного рішення не
заперечувала.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, однак доказів
поважності своєї неявки або заяви про
розгляд справи в його відсутність до
суду не надав.

Третя особа в судове засідання не
з'явилась, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялась
належним чином, проте надала до суду
заяву, згідно якої просила суд
розглянути справу в її відсутність,
позов задовольнити.

Таким чином, суд, на підставі ст. 158 ЦПК
України, ухвалив розглянути справу у
відсутність представника позивача та
третьої особи.

Стаття 1 Цивільного процесуального
кодексу України передбачає, що
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно статті 11 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
розглядає цивільні справи не інакше
якзазверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторінтаінших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
проти них. Докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
розгляді справи. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі щодо яких виникає у сторін спір,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно ч. 3 ст. 54 Закону України «Про
виконавче провадження», для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

Відповідно до ч. 7 ст. 54 Закону України
«Про виконавче провадження», спори, що
виникають під час виконавчого
провадження щодо звернення стягнення
на заставлене майно, вирішуються судом.

Згідно ст. 16 Закону України «Про
заставу», право застави виникає з
моменту укладення договору застави, а в
разі, коли договір підлягає
нотаріальному посвідченню - з моменту
нотаріального посвідчення цього
договору. Якщо предмет застави
відповідно до закону чи договору
повинен знаходитись у
заставодержателя, право застави
виникає в момент передачі йому
предмета застави. Якщо таку передачу
було здійснено до укладення договору, -
то з моменту його укладення.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 14 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», якщо інше не
встановлено цим Законом, зареєстроване
обтяження має вищий пріоритет над
незареєстрованими обтяженнями.
Пріоритет зареєстрованих обтяжень
визначається у черговості їх
реєстрації, за винятками,
встановленими цим Законом. Обтяжувачі,
які зареєстрували обтяження одного і
того ж рухомого майна одночасно, мають
рівні права на задоволення своїх вимог.
Обтяжувач з вищим пріоритетом має
переважне право на звернення стягнення
на предмет обтяження.

Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження», особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

У відповідності до п. 4 Постанови
пленуму Верховного суду України «Про
судову практику в справах про
виключення майна з опису», за
правилами, встановленими для розгляду
позовів про виключення майна з опису,
розглядаються вимоги громадян і
організацій, що грунтуються на праві
власності на описане майно або на праві
володіння ним.

Судом встановлено, що долученими до
матеріалів справи копіями документів,
а саме: постановою про відкриття
виконавчого провадження ВП № 32720422 від
23 травня 2012 року; постановою про арешт
майна боржника та оголошення заборони
його відчуження ВП № 32720422 від 23.05.2012
року; постановою про повернення
виконавчого документа стягувачеві ВП
№ 32720422 від 18.11.2013 року; постановою про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження ВП № 31854383
від 03.04.2012 року; заявою № 100-04-59 від 17.01.2014
року про зняття арешту з майна;
кредитним договором № CL 101/959/2008 від 11
квітня 2008 року (частина № № 1, 2);
додатковими договорами від 07.04.2009 року;
28.10.2009 року; 14.04.2010 року; 07.06.2010 року до
кредитного договору № CL 101/959/2008 від 11
квітня 2008 року; договором застави
автотранспортного засобу № PCL 101/959/2008
від 11.04.2008 року; договором
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 18.03.2011 року; договором про
відступлення права вимоги від 18.03.2011
року; статутом ТОВ «ОТП Факторинг
Україна».

Отже, оцінюючи докази у справі в їх
сукупності, суд вважає позов таким, що
ґрунтується на законі, а й отже позовні
вимоги підлягають задоволенню в
повному обсязі.

При задоволенні позову на користь
позивача з відповідача, відповідно до
ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального
кодексу України стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 525, 526, 527, 530, 599, 609, 610, 625, 1024,
1050Цивільного Кодексу України,ст. 1, 8, 10,
11, 60, 88, 158, 208-209, 212-215, 218, 292, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, ст. 3, 12,
17, 33 Закону України «Про іпотеку», п. 37
постанови ПВССУ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012
року, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
України» до Відділу державної
виконавчої служби Калінінського
районного управління юстиції у м.
Донецьку, третя особа: ОСОБА_1 про
звільнення майна з під арешту -
задовольнити.

Зняти арешт та скасувати оголошення на
відчуження транспортного засобу Hyundai
Tucson, д/н НОМЕР_2, рік випуску 2008, колір
сирий, шасі НОМЕР_3, що належить
заставодавцю ОСОБА_2 на праві
власності, заставодержателем якого є
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна».

Стягнути з Відділу державної
виконавчої служби Калінінського
районного управління юстиції у м.
Донецьку на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг України» витрати по сплаті
судового збору в розмірі 243,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Суддя І. А.
Гладка

14.04.2014