РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/333/14-ц

2/643/1382/14

22.04.2014 року Московський районний суд м.
Харкова

в складі: головуючого - судді Поліщук
Т.В.,

при секретарі - Чорноморець Т.Ю.,

за участю представника відповідачів -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про вселення в квартиру,
визнання права власності на 1/3 частини
квартири, встановлення порядку
користування квартирою, усунення
перешкод в користуванні житловим
приміщенням, -

встановив:

Позивач звернувся з позовом в
остаточній редакції якого просить
вселити його в квартиру АДРЕСА_1,
визнати за ним право власності на 1/3
частину квартири та виділити йому
кімнату розміром17,2 кв.м., кухню, ванну
кімнату, коридор, туалет, балкон,
підсобні приміщення залишити в
загальному користуванні, зобов'язати
відповідача не чинити перешкоди в
користуванні житловим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначає,що з
27.11.1993 року по 07.11.2006 року він знаходився
у шлюбі з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1
року від шлюбу в них народився син.
07.11.2006 року шлюб між сторонами було
розірвано.

Зазначає, що 03.04.1998 року в шлюбі сторони
придбали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
яку оформили на ім'я відповідача за
кошти позивача. Рішенням Московського
районного суду м. Харкова від 19.01.2012
року договір купівлі продажу квартири
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6
визнано частково в розмірі ? частини -
не дійсним в частині покупця. Визнано
за неповнолітнім ОСОБА_4 право
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1.

Також позивач вказує на те, що
відповідач змінила замки вхідних
дверей квартири та перешкоджає йому
проживанню та користуванню особистими
речами.

Позивач вважає, що спірна квартира
належить йому на праві спільної
долевої власності, тому звернувся з
даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав в повному обсязі, просив
задовольнити.

Представник відповідачів, ОСОБА_1 в
судовому засіданні заперечувала проти
позову та пояснила, що фактичні шлюбні
стосунки між сторонами припинилися у
1999 році, а не так як вказує ОСОБА_2 -
07.11.2006 року. Зазначає, що спірна
квартира була куплена за грошові кошти,
які відповідач отримала з продажу
квартири АДРЕСА_5, котра в свою чергу
належала їй та її синові на праві
особистої приватної власності.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 23 лютого 1998 року
р/№2- 98-111265ир2, квартира АДРЕСА_5,
належала їй-ОСОБА_3 та її сину ОСОБА_4 в
рівних частках, на праві спільної
сумісної власності, як особиста
приватна власність кожного з
співвласників.

Вказує також на те, що квартири АДРЕСА_5,
м. Харкова договір купівлі-продажу від
31 березня 1998 року, та договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1
договір купівлі- продажу від 03 квітня
1998 року, проміжок між договорами
відчуження складає 3 (три) дні. Різниця
між купівлею квартири АДРЕСА_1 та
продажем особистої квартири АДРЕСА_5, м.
Харкова, склала 2421 гри., різницю
доплачувала її мати ОСОБА_8, беручи
гроші в борг. Докази боргових
зобов'язань у вигляді розписок на ім'я
ОСОБА_8 знаходяться в матеріалах
цивільної справи №2-7047/11р 2/2027/1660/2012
Московського районного суду м. Харкова,
що

є безспірним документальним доказом
матеріальної участі матері
відповідача в купівлі квартири
АДРЕСА_1. Тому просила в задоволенні
позову відмовити.

Суд вислухавши пояснення позивача,
представника відповідачів, дослідивши
письмові докази встановив наступні
факти та відповідні ним
правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та
відповідач ОСОБА_3 перебували у
зареєстрованому шлюбі, 07.11.2006 року шлюб
між сторонами розірвано (а.с. 14).

Як вбачається з свідоцтва про шлюб,
ОСОБА_3 при реєстрації шлюбу змінила
прізвище на «ОСОБА_3» (а.с. 43).

Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4
, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

Згідно свідоцтва про право власності
на житло від 23 лютого 1998 року р/№2-
98-111265ир2, квартира АДРЕСА_5, належала
відповідачу ОСОБА_3 та її сину ОСОБА_4 в
рівних частках, на праві спільної
сумісної власності, як особиста
приватна власність кожного з
співвласників (а.с. 42).

Як вбачається з договорів
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5, м.
Харкова від 31 березня 1998 року, та
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 від 03 квітня 1998 року, проміжок
між договорами відчуження складає 3
(три) дні (а.с. 8, 15).

Різниця між купівлею квартири АДРЕСА_1
та продажем особистої квартири
АДРЕСА_5, м. Харкова, склала 2421 гри.,

Позивач зазначає, що різницю вартості
квартири доплачувала її мати ОСОБА_8,
беручи гроші в борг.

Доказами боргових зобов'язань матері
відповідача ОСОБА_8, зазначених
відповідачем та її представником у
вигляді розписок на ім'я ОСОБА_8 є в
матеріалах цивільної справи №2-7047/11р
2/2027/1660/2012 Московського районного суду
м. Харкова, що є доказом матеріальної
участі матері відповідача в купівлі
квартири АДРЕСА_1, матеріали зазначеної
цивільної справи були оглянуті судом в
судовому засіданні.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 19.01.2012 року договір
купівлі продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 визнано
частково в розмірі ? частини - не
дійсним в частині покупця. Визнано за
неповнолітнім ОСОБА_4 право власності
на ? частину квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу
України, особистою приватною власністю
дружини, чоловіка є житло, набуте нею,
ним за час шлюбу внаслідок його
приватизації.

Таким чином, судом встановлено, що
квартира після продажу котрої була
придбана спірна квартира належала
відповідачам як особиста приватна
власність кожного з співвласників.

Також в суді знайшло підтвердження
посилань відповідача та її
представника щодо матеріальної участі
матері відповідача ОСОБА_8 в купівлі
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 39-41).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного
кодексу України, особистою приватною
власністю дружини, чоловіка є житло
набуте нею, ним за час шлюбу, але за
кошти, які належали їй, йому особисто.

Щодо тверджень позивача, про його
фінансову участь в купівлі квартири
АДРЕСА_1, в суді підтвердження не
знайшло.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, при цьому
суд розглядає цивільні справи не
інакше як в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Доказування як і судове рішення не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
визнані судом загальновідомими, не
потребують доказування. Обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позов є
необґрунтованим та таким, що
задоволенню не підлягає.

Судові витрати суд розподіляє на
підставі ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 213-215 ЦПК
України, ст. 57 СК України суд, -

вирішив:

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про вселення в квартиру,
визнання права власності на 1/3 частини
квартири, встановлення порядку
користування квартирою, усунення
перешкод в користуванні житловим
приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги через Московський
районний суд м. Харкова протягом 10 днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення. Зазначає, що в шлюбі сторонами
03.04.1998 року була придбана двокімнатна
квартира за адресою: АДРЕСА_1. Всі
необхідні операції для придбання
спірної квартири відповідач
здійснювала за кошти позивача

Суддя
Поліщук Т.В.