Номер провадження 2/754/1831/14
Справа №754/551/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

08.05.2014 року Деснянський районний
суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

при секретарі
Скребньовій А.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Комунального підприємства
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Деснянського району м.Києва, третя
особа: ЖЕК №320, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка дії в
інтересах ОСОБА_4, Служба у справах
дітей Деснянської районної в місті
Києві державної адміністрації про
зобов'язання перевести особовий
рахунок, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із
позовом до відповідача про
зобов'язання перевести особовий
рахунок, посилаючись на те, що, квартира
АДРЕСА_1 була отримана на ім'я ОСОБА_5 з
сім'єю чотири особи на підставі ордеру
на жиле приміщення від 07.03.2008р.,
виданого Оболонською районною в
м.Києві державною адміністрацією.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, про що
свідчить Свідоцтво про смерть.
Позивачка зазначає, що підставою
звернення до суду є порушення норм
Закону України «Про звернення
громадян» третьої особою - ЖЕКа №320 на
прохання перевести на ім'я ОСОБА_1
особовий рахунок. Оскільки в
позасудовому порядку вирішити цей спір
не можливо, просить суд задовольнити
позовні вимоги.

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали в
повному обсязі, просили їх
задовольнити з підстав, викладених у
позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні зазначив, що позовна заява не
відповідає нормам чинного
законодавства, і тому просив винести
рішення відповідно до Закону України.

Третя особа - ОСОБА_2 повідомлена про
час та день розгляду справи в судове
засідання не звилась, надала суду заяву
про розгляд справи у її відсутності,
позовні вимоги підтримує у повному
обсязі, просила задовольнити.

Представник ОСОБА_3, яка дії в інтересах
ОСОБА_4 в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення
позовних вимог, посилаючись на те, що
позивачка ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_2
зареєстровані в квартирі, але в спірну
квартири не вселялись, не проживали та
не проживають і на даний час, тому не
мають права на зміну умов договору.
Крім того, зазначила, що єдиними
членами сім'ї померлого ОСОБА_5 були
його дружина ОСОБА_6 та син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивачка ОСОБА_1 та її
дочка ОСОБА_2 проживали в іншій
квартирі, не вели з сім'єю наймача
спільного господарства та спільного
бюджету. Всі оплати за
житлово-комунальні послуги сплачує
ОСОБА_3.

Служба у справах дітей Деснянської
районної в місті Києві державної
адміністрації в судове засідання не
з'явились, надали суду заяву про
розгляд справи у відсутності їх
представника, просили винести рішення
з урахуванням житлових інтересів
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд, вивчивши матеріали справи, наявні
у справі докази, вислухавши думку
учасників процесу, приходить до
висновку про відмову у задоволенні
даного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07 березня 2008року
на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_5 надано
Ордер № 008816 серія Б на жиле приміщення,
виданого Оболонською районною в
м.Києві державною адміністрацією, з
сім'єю чотири особа: ОСОБА_5, ОСОБА_4,
ОСОБА_1, ОСОБА_2. Також, ОСОБА_5 був
власником особового рахунку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер наймач квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_5, що підтверджується
Свідоцтвом про смерть.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 у
спірній квартирі ніколи не проживали
та на час розгляду справи за адресою:
АДРЕСА_1 не проживають, що
підтверджується Актами ЖЕКа-320 від
17.01.2014р., 11.10.2013р., 17.07.2008р., 31.07.2008р.,
29.08.2008р.

Проте, постійно проживає у АДРЕСА_1,
ОСОБА_3 разом з неповнолітніми дітьми:
сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочкою
ОСОБА_8, 2013р.народження, що
підтверджується довідкою про склад
сім'ї від 17.01.2014р., Актами ЖЕКа-320 від
17.01.2014р., 25.09.2013р., 11.10.2013р.

Під час розгляду справи встановлено та
підтверджено матеріалами справи,
ОСОБА_3 яка дії в інтересах ОСОБА_4
підписала договори про участь у
витратах на утримання будинку та при
будинкових територій, та про надання
послуг з центрального опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення. Всі необхідні платежі
за даними договорами сплачує саме,
ОСОБА_3.

Рішенням Конституційного Суду України
(справа про офіційне тлумачення
терміна "член сім'ї") від 3 червня 1999 року
справа № 1-8/99 визначено, що Житловий
кодекс Української РСР, визнаючи
гарантії права громадян на житло,
встановлює права і обов'язки наймача
жилого приміщення та членів його сім'ї,
які проживають разом з ним, за
договором найму, обов'язковим
елементом якого є плата за
користування житлом та за комунальні
послуги.

Відповідно ст. 61 ЖК України,
користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення. Договір найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду
укладається в письмовій формі на
підставі ордера на жиле приміщення між
наймодавцем - житлово-експлуатаційною
організацією (а в разі її відсутності -
відповідним підприємством, установою,
організацією) і наймачем -
громадянином, на ім'я якого видано
ордер.

Згідно ч. 1 ст. 63 ЖК України, предметом
договору найму жилого приміщення в
будинках державного і громадського
житлового фонду є окрема квартира або
інше ізольоване жиле приміщення, що
складається з однієї чи кількох кімнат,
а також одноквартирний жилий будинок.

Статтею 64 ЖК України встановлено, що
члени сім'ї наймача, які проживають
разом з ним, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму жилого приміщення. Повнолітні
члени сім'ї несуть солідарну з наймачем
майнову відповідальність за
зобов'язаннями, що випливають із
зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство. Якщо особи,
зазначені в частині другій цієї статті,
перестали бути членами сім'ї наймача,
але продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач та члени
його сім'ї .

Отже, ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 з моменту
отримання Ордера на жиле приміщення
ОСОБА_5 є членами сім'ї, які постійно
проживала разом з ним, вели спільне
господарство, користувались усіма
правами і несли усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЖК України,
повнолітній член сім'ї наймача вправі
за згодою наймача та інших членів сім'ї
які проживають разом з ним, вимагати
визнання його наймачем за раніше
укладеним договором найму жилого
приміщення замість попереднього
наймача. Таке ж право у разі смерті
наймача або втрати ним права на жиле
приміщення належить будь-якому членові
сім'ї наймача.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 12 квітня 1985 року № 2
"Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України" зазначено,
що, вирішуючи спори про право
користування жилим приміщенням осіб,
які вселилися до наймача, суд повинен
з'ясувати, чи дотриманий встановлений
порядок при їх вселенні, зокрема: чи
була письмова згода на це всіх членів
сім'ї наймача, чи прописані вони в
даному жилому приміщенні, чи було це
приміщення постійним місцем їх
проживання, чи вели вони з наймачем
спільне господарство, тривалість часу
їх проживання, чи не обумовлювався
угодою між цими особами, наймачем і
членами сім'ї, що проживають з ним,
певний порядок користування жилим
приміщенням.

Крім того, суд зазначає, що бути
вписаними (титульне) в Ордер на жиле
приміщення, ще не є підставою
переведення особового рахунку з
померлого наймача на позивача, як на
особу зазначеною в Ордері.

З метою зміни договору найму, останні
наймачі повинні були б звернутися до
належних державних органів які є
розпорядниками комунального майна
громади міста Києва.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: визнання
права; визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом. Суд може відмовити у
захисті цивільного права та інтересу
особи в разі порушення нею положень
частин другої - п'ятої статті 13 цього
Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2-5 ст.13 ЦК України
при здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб,
завдати шкоди довкіллю або культурній
спадщині. Не допускаються дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом
в інших формах. При здійсненні
цивільних прав особа повинна
додержуватися моральних засад
суспільства. Не допускаються
використання цивільних прав з метою
неправомірного обмеження конкуренції,
зловживання монопольним становищем на
ринку, а також недобросовісна
конкуренція.

Всебічно проаналізувавши обставини
справи в їх сукупності, оцінивши за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному і об'єктивному
розгляді справи, зібрані по справі
докази, керуючись законом, суд дійшов
до висновку, що позов не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Оскільки суд відмовляє в задоволені
позову, всі судові витрати
покладаються на позивача.

Керуючись ст. 3, 13, 15, 16 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України", ст.ст. 61, 63, 64, 65, 106 ЖК України,
керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Комунального
підприємства «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Деснянського району м.Києва, третя
особа: ЖЕК № 320, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка дії в
інтересах ОСОБА_4, Служба у справах
дітей Деснянської районної в місті
Києві державної адміністрації про
зобов'язання перевести особовий
рахунок - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду міста Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення.

Суддя
Бабко В.В.