АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/2090/2551/13
Категорія : земельні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Тичкової О.Ю.,
Піддубного Р.М.

при секретарі - Андрійко О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу

за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 -
ОСОБА_5

на рішення Харківського
районного суду Харківської області від
06 лютого 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи:
інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області, Пісочинська
селищна рада про знесення самовільного
будівництва ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року ОСОБА_6 звернувся
до суду з вказаним позовом, в
обґрунтування якого посилався на те,
що він на підставі свідоцтва про право
на спадщину за законом від 11.07.1987 року,
посвідченого державним нотаріусом
другої ДНК Харківського району та
області, є співвласником садиби
АДРЕСА_1, яка розташована на земельній
ділянці розміром 700 кв.м. Іншими
співвласниками цієї садиби є
відповідачі по справі. Проте, на даний
час право власності чи користування
вказаною земельною ділянкою юридично
ні ким зі спадкоємців не оформлено.

У 2012 році на вказаній земельній
ділянці відповідачі самовільно
побудували гараж літ. «Я» впритул
частини будівлі, що належить позивачу і
це заважає останньому користуватися
нерухомим майном, а тому просив позов
задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного ОСОБА_6
просив суд зобов'язати відповідачів за
власний рахунок знести самовільно
побудований гараж літ. «Я» на земельній
ділянці, що розташована АДРЕСА_1

Представник відповідача та
відповідач ОСОБА_3 заперечували проти
позову та посилаючись на його
необґрунтованість та безпідставність
просили відмовити в його задоволенні.

Рішенням Харківського районного
суду Харківської області від 06 лютого
2014 року позовні вимоги ОСОБА_6 -
задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
знести самовільно побудований гараж
літ. «Я» на земельній ділянці, що
розташована АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з
кожного по 38 (тридцять вісім) гривень 33
коп. на користь ОСОБА_6 судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, в особі свого
представника - ОСОБА_5 звернулася на
нього з апеляційною скаргою, в якій, з
посиланням на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просять
скасувати зазначене рішення та
ухвалити по справі нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити у повному
обсязі.

Судова колегія, вислухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з"явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, районний суд виходив з
того, що право ОСОБА_6 порушено і тому є
підстави для знесення відповідачами за
власні кошти самовільно збудованого
гаражу літ. «Я».

Однак погодитися з таким
висновком суду не можна, оскільки
висновки суду не відповідають
обставинам справи та судом не
правильно застосовані норми
матеріального права і тому суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне на підставі п.п. 3 і 4 ст. 309 ЦПК
України, рішення суду першої інстанції
скасувати й ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову із наступних
підстав.

Відповідно до ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Стаття 320 ЦК України передбачає, що
власник має право використовувати своє
майно для здійснення підприємницької
діяльності, крім випадків,
встановлених законом. Законом можуть
бути встановлені умови використання
власником свого майна для здійснення
підприємницької діяльності.

Згідно з положеннями ст. 16, 391, 386 ЦК
власник має право звернутися до суду з
вимогою про захист порушеного права
будь-яким способом, що є адекватним
змісту порушеного права, який ураховує
характер порушення та дає можливість
захистити порушене право в тому числі й
шляхом знесення будівлі у разі
порушення прав власника і неможливості
усунення цих порушень іншим способом.

Судовим розглядом встановлено,
що сторони, на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом від 11.07.1987
року, посвідченого державним
нотаріусом другої ДНК Харківського
району та області, є співвласниками
садиби АДРЕСА_1, яка розташована на
земельній ділянці розміром 700 кв.м.

Зазначена земельна ділянка до
теперішнього часу не оформлена на
праві користування або на праві
власності ні за позивачем ні за
відповідачами.

В судовому засіданні суду
апеляційної інстанції позивач
підтвердив, що на теперішній час
сторони користуються земельною
ділянкою, яка на 382 кв.м. більше, ніж та
земельна ділянка яка була передана у
користування і складає 1082 кв.м. Спірний
гараж побудований на земельній
ділянці, яка перевищує розмір
земельної ділянки, закріпленої за
домоволодінням.

Крім цього, між сторонами не
встановлено порядок користування
земельною ділянкою, що унеможливлює
встановити чи порушуються права
позивача на користування спільною
земельною ділянкою.

Частина 2 ст. 59 ЦПК України
передбачає, що обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
свої вимог і заперечень. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного,
судова колегія приходить до висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_6 про знесення
самовільного будівництва задоволенню
не підлягають.

Керуючись ст.ст. 301,302, п.п.3 і 4 ст. 309,
312,313,317 ЦПК України, судова колегія
судової палати, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5
задовольнити.

Рішення Харківського районного
суду Харківської області від 06 лютого
2014 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті
особи: інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Харківській області, Пісочинська
селищна рада про знесення самовільного
будівництва відмовити.

Рішення набирає законної сили
після проголошення але протягом 20 днів
може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий - суддя -

Судді -