РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року Ленінський
районний суд м.Луганська у складі:

головуючого судді Бугери О.В.,

при секретарі Білошицької Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення до
квартири та усунення перешкод в
користуванні, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачем подано до суду відповідний
позов, в обґрунтування якого зазначено,
що на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 31 липня 2013 року
квартира, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, належить на праві приватної
власності позивачці. Вказана квартира
відповідно до ордеру №32/2 від 30.12.1987
року була надана її батькам ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та позивачці. У подальшому за
згодою родини квартира була
приватизована на позивачку. В
теперішній час разом зі своїми дітьми
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в квартирі проживає
ОСОБА_2, яка була співмешканкою батька
позивачки. В квартирі вони не
зареєстровані. Відповідачка чинить
перешкоди у користуванні квартирою, що
належить позивачу на праві приватної
власності. Після смерті батька ОСОБА_3
відповідачка змінила дверні замки, не
відчиняє двері, в квартиру не запускає,
під час спілкування остання говорила,
що покидати квартиру не бажає та
залишиться мешкати разом зі своїми
дітьми. Позивач не має можливості
користуватись своєю власністю,
оскільки в квартирі проживає
відповідачка та перешкоджає її доступу
до квартири, вона зверталась до
Ленінського РВ ЛМУ УМВС України в
Луганській області, але в порушенні
кримінальної справи відмовили та
рекомендували звернутись до суду.
Просила вселити до квартири за адресою:
АДРЕСА_1, а також усунути перешкоди в
користуванні.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача вимоги позову
підтримали, просили його задовольнити,
надали пояснення аналогічні позову.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась, про дату та час була
повідомлена належним чином, причин
своєї неявки до суду не повідомила.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги є обґрунтованими та
такими що підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 31 липня 2013 року є власницею
квартири, що розташована за адресою
АДРЕСА_1 /а.с.7/.

Це також підтверджується витягом про
реєстрацію права власності з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 23 вересня 2013 року
/а.с.7/.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

16 грудня 2012 року батько позивачки
ОСОБА_3 помер, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1,
актовий запис 991 /а.с.10/.

Позивачка зверталась до Ленінського РВ
ЛМУ ГУМВС України в Луганській області
з приводу порушення її прав, але в
порушенні кримінальної справи їй було
відмовлено, як вбачається з постанови
від 19 жовтня 2013 року про закриття
кримінального провадження, внесеного
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань 04 жовтня 2013 року за
№0006486 у зв'язку з відсутністю в
діянні складу кримінального
правопорушення /а.с.16/.

Відповідно до даної постанови в
квартирі, розташованій за адресою:
АДРЕСА_1, проживає співмешканка
померлого батька позивачки ОСОБА_3 -
ОСОБА_2, яка нібито стверджує, що також
має право власності на частину цієї
квартири. До зазначеної квартири
ОСОБА_1 не впускає та відмовляється
видати їй дублікати ключів.

Відповідно до ст.150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Судом встановлено, що позивач не має
можливості користуватися квартирою за
адресою: АДРЕСА_1, що належить їй на
праві приватної власності,
відповідачка чинить перешкоди у
користуванні вказаною квартирою, після
смерті батька ОСОБА_3 змінила дверні
замки, не дає ключі, не відчиняє двері в
квартиру не допускає.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
позивач як власниця квартири має право
вимагати вселення до квартири та
усунення перешкод в її користуванні.

Керуючись ч.ч.1 ст. 317,319,391 ЦК України,
ст.150 ЖК України, ст.ст.5,6,10,11,60,61,212 - 215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1, яка
належить їй на праві приватної
власності.

Зобов'язати відповідачку ОСОБА_2 не
чинити перешкоди в користуванні
квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 229
грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку на
апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному суді Луганської області
через районний суд протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Головуючий:суддя

О.В.Бугера