22-ц/775/514/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції
Категорія № 57
Доповідач Мальцева Є.Є.
У Х В АЛ А

І м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого -
Баркової Л.Л.,

суддів -
Мальцевої Є.Є., Ткаченко Т.Б.,

при секретарі -
Макаровій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, визнання права спільної
сумісної власності подружжя, поділ
спільного майна подружжя та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа - публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк» про визнання
права особистої приватної власності,
витребування майна з чужого
незаконного володіння, встановлення
факту припинення шлюбних відносин та
поділ спільного майна подружжя, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Жовтневого районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 06
березня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2013 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2
про встановлення факту проживання
однією сім'єю, визнання права спільної
сумісної власності подружжя, поділ
спільного майна подружжя.

У лютому 2014 року представник ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, звернувся до суду із зустрічною
позовною заявою до ОСОБА_1, третя особа
- публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк», про визнання права особистої
приватної власності, витребування
майна з чужого незаконного володіння,
встановлення факту припинення шлюбних
відносин та поділ спільного майна
подружжя.

У березні 2014 року представники
позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду із
заявою про забезпечення позову, в якій
просили зобов'язати ОСОБА_1 повернути
автомобіль HUNDAI TUCSON 2.0 4АТ4 р/н НОМЕР_1,2007
року випуску, законному власнику
ОСОБА_2 до винесення рішення по даній
цивільній справі.

В обґрунтування заяви посилалися на те,
що 31 серпня 2007 року було зареєстровано
шлюб мі ж сторонами і вони почали
спільно проживати однією сім'єю. До
реєстрації шлюбу 11 липня 2007 року
ОСОБА_2 придбав автомобіль HUNDAI TUCSON 2.0
4АТ4. Згідно вищевказаного договору та
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, єдиним власником
автомобіля є ОСОБА_2 На даний час
ухвалою Жовтневого районного суду за
клопотанням позивачки накладено арешт
на даний автомобіль, що виключає
можливість його відчуження. Однак,
судом не встановлено передачі
транспортного засобу на зберігання
позивачки. На даний час ОСОБА_1 без
згоди ОСОБА_2 забрала автомобіль і
добровільно його не повертає власнику.
Її діями порушуються права
відповідача, як власника, володіти та
користуватися автомобілем HUNDAI TUCSON.
Посилаючись на норми ст.387 ЦК України,
заявники вказали, що незабезпечення
позову може утруднити або зробити
неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
06 березня 2014 року у задоволенні заяви
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про забезпечення
позову відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду
першої інстанції, ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу суду від 06 березня 2014
року, постановити нову ухвалу, якою
задовольнити його клопотання у
повному обсязі, зобов'язати ОСОБА_1
повернути йому автомобіль HUNDAI TUCSON, д/н
НОМЕР_1. В скарзі посилається на
порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення ОСОБА_2, його представників
ОСОБА_3, ОСОБА_4, які просили апеляційну
скаргу задовольнити, заперечення
ОСОБА_1. та її представника ОСОБА_5, які
просили апеляційну скаргу відхилити,
ухвалу суду першої інстанції залишити
без змін, перевіривши матеріали справи
в межах апеляційного оскарження та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Відповідно вимог ст.312 ЦПК України
розглянувши апеляційну скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд: 1) відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалу без зміни, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону; 2)
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування; 3) скасовує
ухвалу і передає питання на новий
розгляд до суду першої інстанції, якщо
останній порушив порядок, встановлений
для його вирішення.

Відмовляючи в задоволенні
клопотання, суд першої інстанції
виходив з того, що по даній справі
судом вже вжиті заходи забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
спірний легковий автомобіль, що
перешкоджає обом сторонам
розпоряджатися спірним майном, тому
будь-які ризики утруднення виконання
рішення суду в майбутньому відсутні, а
тому дане клопотання задоволенню не
підлягає.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
з наступного.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити передбачені цим Кодексом
заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено: 1) причини, у
зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов; 2) вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності; 3) інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у
п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня
2006 року № 9 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

При встановленні зазначеної
відповідності слід враховувати, що
вжиті заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності юридичної
особи або фізичної особи, яка здійснює
таку діяльність і зареєстрована
відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів. Наприклад, обмеження
можливості господарюючого суб'єкта
користуватися та розпоряджатися
власним майном іноді призводить до
незворотних наслідків.

За таких обставин, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
достатньо врахував обставини справи та
у відповідності до вимог закону
відмовив у задовленні заяви про
забезпечення позову шляхом
зобов'язання ОСОБА_1 повернути йому
автомобіль HUNDAI TUCSON, д/н НОМЕР_1.

Доводи скарги не дають підстав
вважати, що судом при розгляді заяви
допущені порушення норм матеріального
і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що ухвала суду першої інстанції
постановлена на повно з'ясованих
обставинах справи, у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, тому не підлягає
скасуванню, у зв'язку з чим апеляційна
скарга ОСОБА_2 задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст.307,312 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 06
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку не
оскаржується.

Судді :