Справа № 131/2030/13-ц Провадження №
22-ц/772/1171/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Волошин С. В.Категорія: 52
Доповідач: Іванюк М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі :
головуючого - судді Іванюка М.В,
суддів Камзалова В.В. та Панасюка О.С,
при секретарі Руденко О.М, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
судових засідань апеляційного суду
Вінницької області апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Іллінецького
районного суду від 03 березня 2014р. у
справі за позовом ОСОБА_2 до відділу
освіти Іллінецької районної державної
адміністрації про поновлення на роботі
та оплату за час вимушеного прогулу, --

В С Т А Н О В И Л А :

У своєму позові ОСОБА_2. зазначила,
що наказом начальника відділу освіти
Іллінецької районної державної
адміністрації №314-к від 22.08.2013р. її
звільнено з роботи з посади вчителя
української мови і літератури
Іллінецької загальноосвітньої школи
I-III ступенів № 1 по п.4 ст.40 КЗпП України
за прогул без поважних причин, вчинений
протягом 12.08.2013р, 13.08.2013р, 14.08.2013р, 14.08.2013р,
15.08.2013р, 16.08.2013р. і 19.08.2013р.

Вважаючи звільнення незаконним,
вона вказала, що з 03.06.2013р (тобто з
моменту, коли на її думку вона згідно з
поданою заявою мала йти у чергову
відпустку, яку мала намір використати
для догляду за хворою донькою -
інвалідом першої групи) по 22 серпня 2013р.
не виходила на роботу. Причина її
невиходу на роботу була поважною, так
як пов'язана з доглядом за хворою
донькою. Просила суд поновити її на
роботі, стягнути з відповідача на її
користь заробіток за час вимушеного
прогулу та 5000грн. у відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Іллінецького районного
суду від 03 березня 2014р. ОСОБА_2. у
задоволенні позову було відмовлено.

ОСОБА_2. у своїй апеляційній
скарзі просить дане рішення скасувати
і ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог. Вважає, що
відмовляючи їй у позові, суд першої
інстанції не врахував обставини, які
мають значення для справи,
безпідставно не взяв до уваги доводи,
наведені в обгрунтування її позовних
вимог, порушив норми процесуального
права та невірно застосував норми
матеріального права.

В суді апеляційної інстанції
ОСОБА_2. підтримала апеляційну скаргу з
наведених у ній підстав.

Належним чином повідомлений
представник відділу освіти
Іллінецької районної державної
адміністрації в суд апеляційної
інстанції повторно не з'явився з
невідомих причин. Згідно ч.2 ст.305 ЦПК
України його неявка за таких обставин
не перешкоджає розгляду справи в
апеляційному суді.

Вислухавши ОСОБА_2, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах
заявлених вимог, заперечень та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що її вимоги щодо скасування
оскаржуваного рішення, ухвалення
нового рішення про поновлення на
роботі та стягнення заробітку за час
вимушеного прогулу підлягають
задоволенню з таких підстав :

Згідно ст.213ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи ОСОБА_2. у позові, суд
першої інстанції всупереч положенням
п.1 ч.1 ст.214 ЦПК України належним чином
не з'ясував, чи мали місце обставини,
якими обгрунтовувалися заявлені
вимоги та якими доказами вони
підтверджуються.

Так, позивачка, вважаючи
незаконним її звільнення з роботи,
зазначала, що у зв'язку з необхідністю
її особистого перебування з донькою,
яка є інвалідом першої групи і з 04.06.2013р.
потребувала лікування у
реанімаційному відділенні, вона
27.05.2013р. подала заяву про надання
щорічної основної відпустки з 03.06.2013р.
Однак дана заява адміністрацією була
проігнорована.

Відмовляючи ОСОБА_2. у позові, суд
послався на те, що протягом 12.08.2013р,
13.08.2013р, 14.08.2013р, 14.08.2013р, 15.08.2013р, 16.08.2013р. і
19.08.2013р. вона скоїла прогул без поважних
причин.

Заперечуючи проти позову, представник
відповідача пояснював, що згідно
розробленого графіка позивачка мала
йти у відпустку в липні 2013р. Колегія
суддів звертає увагу на непослідовну
та суперечливу позицію відповідача,
який не вважав прогулами відсутність
ОСОБА_2. на роботі до липня 2013р, тобто до
настання терміну, з якого їй відпустка
мала б бути надана згідно графіка.
Всупереч положенням ч.5ст.79 КЗпП
України відповідач не пізніше як за два
тижні до встановленого графіком
терміну письмово не повідомив ОСОБА_2.
про дату початку відпустки. Більше
того, після звернення позивачки з
зазначеною вище заявою чергова щорічна
відпустка їй зовсім не надавалася. Хоча
згідно Постанови Кабінету Міністрів
України від 14.04.1997р. № 346 «Про
затвердження порядку надання щорічної
основної відпустки тривалістю до 56
календарних днів керівникам,
працівникам навчальних закладів,
педагогічним, науково-педагогічним
працівникам та науковим працівникам»
щорічна основна відпустка повної
тривалості надається у період літніх
канікул. У зв'язку з цим посилання
відповідача на скоєння позивачкою
прогулів не повинні братися до уваги,
адже він так і не визначив, коли ОСОБА_2.
мала б вийти на роботу в разі надання їй
відпустки згідно графіка. При цьому
колегія суддів звертає увагу на
обізнаність відповідача про важке
становище, яке склалося у ОСОБА_2. у
зв'язку з важким захворюванням її
доньки, за якою в період лікування
потребувався постійний догляд. Дана
обставина була встановлена судом і
ніким не заперечується. Тому колегія
суддів приймає до уваги твердження
апеляційної скарги про те, що
відсутність в період з 06.05.2013р. по
22.08.2013р. постійного перебування з
донькою позивачки іншої особи було
загрозливим для її життя. У такому
випадку шкода, заподіяна життю та
здоров'ю доньки позивачки була б значно
більшою за шкоду, що заподіяна її
невиходом на роботу.

За таких обставин причини невиходу
ОСОБА_2. на роботу в період з 12.08.2013р. по
19.08.2013р. слід вважати поважними. Тому
підстав для її звільнення по п.4 ст.40
КЗпП України у відповідача не було.

Це згідно ст.309 ЦПК України дає
апеляційному суду підстави для
ухвалення нового рішення, яким мають
бути задоволені позовні вимоги про
поновлення ОСОБА_2. на роботі та
стягнення на її користь середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно довідки про заробітну плату та
інші доходи від 03.03.2014р.(а.с. 78) заробітна
плата ОСОБА_2. в квітні 2013р. становила 2660
грн.55 коп, а в травні 2013р. - 2477грн. 29 коп. В
червні 2013р. їй виплачено лише 294грн.45
коп. І з липня 2013р. їй ніяких виплат не
здійснювалося. У такому випадку для
розрахунку середньої заробітної плати
позивачки необхідно брати до уваги її
повний заробіток за квітень і травень
2013р. Таким чином, середня заробітна
плата становить: (2660,55 + 2477,29) : 2
=2568грн.92коп.

Заробітна плата ОСОБА_2. не
виплачувалася з червня 2013р. по квітень
2014р. включно, тобто протягом 11 місяців.
За цей період їй належить виплатити
2568,92 x 11 - 294грн.45коп(виплачених в червні
2013р) = 27963грн.67 коп. Оскільки належним
чином повідомлений представник
відповідача в судове засідання не
з'являвся і відповідно свого
розрахунку не надав, вказана сума
підлягає стягненню.

На підставі наведеного і керуючись
ст.ст. 303, 304, 307ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316, 317, 209, 218
ЦПК України, колегія суддів, --

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Іллінецького районного суду
від 03 березня 2014р. у даній справі
скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 на роботі на посаді
вчителя української мови і літератури
Іллінецької загальноосвітньої школи
I-III ступенів № 1.

Стягнути з відділу освіти Іллінецької
районної державної адміністрації на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час вимушеного прогулу в сумі 27963грн.
67коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :