АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1613/14
Головуючий 1 інстанції Грищенко
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Сащенко
І.С.

при секретарі - Нестерцової І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» на рішення Дзержинського
районного суду міста Харкова від 21
листопада 2013 року по цивільній справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до Закритого
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ
«ПриватБанк») про розірвання договору
поруки, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2007 року Закрите акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк»)
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову вказав, що 17
березня 2006 року між ними та ОСОБА_1 було
укладеного кредитний договір №
НАН2АU12180004, відповідно умов якого
ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 11 934,00
доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 1,00 % на
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 16 березня 2011 року.

У порушення умов договору ОСОБА_1
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав.

У зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
ОСОБА_1 станом на 10 травня 2007 року має
заборгованість - 49445,96 грн. (9791,28 дол.
США), яка складається з наступного: 44
108,16 грн. (8 734,29 доларів США -
заборгованість за кредитом);

2874,61 грн. (569,23 доларів США) -
заборгованість по процентам за
користування кредитом;

295,68 грн. (58,55 доларів США) -
заборгованість по комісії за
користування кредитом;

2167,51 грн. (429,21 доларів США) - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором.

Зобов'язання за вказаним договором
забезпечено договором поруки №
НАН2АІ112180004 від 17березня 2006 року,
укладеного між Банком та ОСОБА_2

Вимога щодо виконання забезпечення
зобов'язання була пред'явлена ОСОБА_2,
відповідно до вимог чинного
законодавства, однак залишена ним без
задоволення.

Просить стягнути з відповідачів
солідарно на користь Банку
заборгованість у розмірі 49445,96 грн. (9791,28
дол. США) за кредитним договором №
НАН2АU12180004 від 17 березня 2006 року; судові
витрати у розмірі 494,46 грн. - судовий
збір та 30,00 грн. витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду судового процесу.

У грудні 2007 року подано до суду
уточнення до позовної заяви в частині
визначення суми заборгованості.

Банк просив стягнути з відповідачів на
їх користь суму заборгованості за
кредитним договором в сумі 21 296 ,91 грн.,
яка складається з 13053,54 гривень -
заборгованість за кредитом; 330,67
гривень - заборгованість по процентам
за користування кредитом: 709.63 гривень -
заборгованість по комісії за
користування кредитом: 7203,06 гривень -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, та судові
витрати.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились.

Заочним рішенням Дзержинського
районного суду міста Харкова від 27
березня 2008 року позовні вимоги ЗАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено.

Ухвалою Дзержинського районного суду
міста Харкова від 14 листопада 2011 року
заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного
рішення задоволено.

Заочне рішення Дзержинського
районного суду міста Харкова від 27
березня 2008 року скасовано.

При повторному розгляді справи 25
листопада 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з зустрічною позовною заявою до
ЗАТ КБ «ПриватБанк» , в якій просив
вважати розірваним договір поруки.

В обґрунтування позову вказав, що 17
березня 2006 року між Банком та ОСОБА_2
було укладено договір поруки №
НАН2АК12180004, яким забезпечувалося
виконання зобов'язання за кредитним
договором від 17 березня 2006 року №
НАН2АU12180004.

Пунктами 11 та 12 договору поруки
передбачено, що договір набуває
чинності з моменту його підписання і
діє до повного виконання зобов'язань за
кредитним договором, і що порука
припиняється після закінчення 5 років з
дня настання терміну повернення
кредиту за кредитним договором (17
березня 2011 року (п.1 договору поруки).

У п. 5 договору поруки визначено, що у
випадку невиконання ОСОБА_1, якого - не
будь зобов'язання, передбаченого п.1
договору поруки ЗАТ КБ «ПриватБанк»
направляє на адресу поручителя - ОСОБА_2
письмову вимогу із зазначенням
невиконаного зобов'язання.

Відповідно до п.6 договору поруки
поручитель зобов'язаний виконати
зобов'язання, зазначені в письмовій
вимозі кредитора на протязі 5
календарних днів з моменту отримання
вимоги, зазначеної в п.5 кредитного
договору.

Таким чином, за належних виконань
кредитором п.5 договору поруки він мав
можливість контролювати виконання
боржником своїх зобов'язань за
кредитним договором і в разі потреби
своєчасно прореагувати на допущенні
ним порушення.

Зазначена обставина була істотною
умовою при укладанні договору, на яку
він розраховував. При її відсутності
він би договір поруки не укладав.

В порушення вимог чинного
законодавства кредитор в
односторонньому порядку відмовився
від виконання свого зобов'язання
передбаченого п.5 договору поруки, чим
позбавив його можливості належним
чином виконувати свої зобов'язання
поручителя.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладанні договору.

Просить вважати розірваним договір
поруки № НАН2АU12180004 від 17 березня 2006
року укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_2

- У червні 2012 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» надав уточнену позовну
заяву, в якій остаточно просив стягнути
з відповідачів солідарно на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором № НАН2АU2180004 від 17
березня 2006 року у розмірі 132 258,32 грн., а
саме: 2788,70 доларів - заборгованість за
кредитом; 2319,11 доларів - заборгованість
по процентам; 608,92 долара -
заборгованість по комісії; 10834,66 долара
- пеня; та судові витрати: судовий збір
та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду судового
процесу.

У квітні 2013 року ОСОБА_2 подав уточнений
зустрічний позов, в якому остаточно
просив договір поруки № НАН2АU12180004 від
17 березня 2006 р. укладений між ним та ПАТ
КБ «ПриватБанк» визнати припиненим з
моменту внесення ПАТ КБ «ПриватБанк»
змін умов кредитного договору, які ПАТ
КБ «ПриватБанк» провів відповідно до п.
а) ст. 2.3.3 кредитного договору, оскільки
збільшена його відповідальність та
визнати припиненим договір поруки.

Відповідач ОСОБА_1 до суду не з'явився.

Рішенням Дзержинського районного суду
міста Харкова від 21 листопада 2013 року
позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» суму заборгованості за
кредитним договором від 17 березня 2006
року № НАН2АU12180004 в розмірі 132 258, 32 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк»- відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1
322,58 грн та витрати на інформаційно-
технічне забезпечення судового
процесу в розмірі 30 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано припиненими правовідносини за
договором поруки № НАН2АU12180004 від 17
березня 2006 р. між ОСОБА_2 та ПАТ КБ
«ПриватБанк» з моменту внесення ПАТ КБ
«ПриватБанк» змін до умов кредитного
договору, які ПАТ КБ «ПриватБанк»
провів через порушення ОСОБА_1
зобов'язань щодо повернення чергової
частини суми кредиту'. Визнати
припиненим Договір поруки № НАН2АU12180004
від 17 березня 2006 р. між ОСОБА_2 та ПАТ КБ
«ПриватБанк».

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ КБ
«ПриватБанк» подав апеляційну скаргу,
в якій просить рішення суду змінити : в
частині відмови у позові Банку до
ОСОБА_2 та задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ
КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості -
задовольнити, в зустрічному позові
ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про
визнання припиненим договору поруки -
відмовити, в іншій частині позову
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Посилаються на те , що рішення в цій
частині є незаконним, винесеним з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та
невідповідності висновків суду
обставинам справи та чинному
законодавству.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення з'явившихся осіб,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується
матеріалами справи 17 березня 2006 року
між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1
укладено кредитний договір № №
НАН2АU12180004, згідно умов якого ОСОБА_1
отримав кредит у сумі 11 934 доларів США
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12% річних з кінцевим
терміном повернення кредиту 16 березня
2011 року.

В цей же день між Банком та ОСОБА_2
укладено договір поруки.

Відповідно до вимог ст. ст. 1054,1055 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові
у розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у
письмовій формі.

ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним
договором не виконує, у зв'язку з чим
утворилася заборгованість у сумі 132
258,32 грн., яка складається з
заборгованості за кредитним договором
у сумі 2 788,70 доларів США; заборгованості
по процентам за користування кредитом
у сумі 2 319,11 доларів США;
заборгованості по комісії за
користування кредитом у сумі 608,92
доларів США та пені за несвоєчасне
виконання зобов'язання в сумі 10 834,66
долара США.

Ця сума стягнута з ОСОБА_1

Рішення суду в цій частині не
оскаржується і судовою колегією не
переглядається.

17 березня 2006 року між ЗАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено
договір поруки.

Відповідно до вимог ст. ст. 553,554,559 ЦК
України за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Порукою може забезпечуватися
виконання зобов'язання частково або у
повному обсязі.

Поручителем може бути одна особа або
кілька осіб.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а
також у разі зміни зобов'язання без
згоди поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Обсяг відповідальності поручителя
визначений договором поруки від 17
березня 2006 року з урахуванням
кредитного договору, а саме: повернення
кредиту у сумі 11 934 долара США; сплата
відсотків за користування кредитом у
розмірі 1% на місяць; щомісячна сплата
суми 212,83 долара США; сплата відсотків
за користування кредитом при
порушенні позичальником зобов'язань по
погашенню кредиту в розмірі 2 ,51% на
місяць; сплата винагороди в сумі 0,13% за
дострокове погашення кредиту; сплата
пені в розмірі 1% від суми непогашеної
заборгованості.

Поручитель відповідає перед
кредитором за виконання зобов'язань за
кредитним договором в тому ж розмірі,
що і боржник , включаючи сплату кредиту,
відсотків за користування кредитом,
комісій, винагород, штрафів, пені та
інших платежів, відшкодування збитків.

Пред'явлений позов про солідарне
стягнення заборгованості і з боржника
і з поручителя свідчить про те, що Банк
збільшив обсяг відповідальності
поручителя, а саме: п.1 договору поруки
передбачено сплату відсотків за
користування кредитом у розмірі 2,51% на
місяць, що на рік становить 30,12%.

Між тим, з 25 вересня 2006 року Банк
нараховує 30,14% (а.с.2,117-119).

При наданні уточненого розрахунку в
суді апеляційної інстанції Банком
знов зазначено саме такий розмір
відсотків - 30,14%, а з 01 листопада 2008 року
такий розмір вже становить 34,22 %, що
суттєво впливає на обсяг
відповідальності поручителя.

Вважати це арифметичною помилкою не
можна, оскільки такі відсотки
зазначено в розрахунках , наданих тричі
(а.с.2,117-119).

Саме з цих відсотків і нарахована
заборгованість поручителю.

Крім того, договором поруки
передбачена сплата відсотків за
користування кредитом у розмірі 1% на
місяць, що становить 12% річних.

Згідно наданих Банком розрахунків
відсотки у розмірі 12% нараховувалися до
23 жовтня 2008 року, а з 01 листопада 2008 року
такий відсоток вже становить 14,04%
річних (а.с.117-119).

Як пояснив представник Банку дійсно з 01
листопада 2008 року нараховується не 12%
річних, а 14,04%, оскільки 03 жовтня 2008 року
була прийнята відповідна постанова
Банку про збільшення відсотків на 2,04%
річних, про що позичальнику ОСОБА_1 було
направлено повідомлення.

Однак, ні договором поруки, укладеним з
ОСОБА_2, ні Умовами поруки при наданні
споживчого кредиту не передбачена
згода поручителя на збільшення
процентної ставки без його згоди.

Пунктом 2 договору про
відповідальність поручителя у тому ж
обсязі, що і боржник без обговорення
згоди на збільшення процентної ставки
не свідчить про згоду поручителя на
таку дію.

Крім того, і з тексту самого кредитного
договору, а саме : п.п.2.3.2; 2.3.3 вбачається,
що Банк може збільшувати розмір
процентної ставки , направивши про це
повідомлення позичальнику, тобто,
ОСОБА_1

Як зазначено у цьому ж пункті,
позичальник протягом 20 днів має
висловити свою згоду на таке
збільшення відсотків.

Однак, Банком не надано письмової згоди
ОСОБА_1 на збільшення розміру
процентної ставки, хоча при
нарахуванні заборгованості
застосовується саме ця збільшення
процентна ставка.

За таких обставин підстав для
скасування рішення суду або його зміни
не вбачається.

Рішення постановлено з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315,317,319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» -
відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
міста Харкова від 21 листопада 2013 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення , однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: