Провадження №2/431/77/14
Справа № 431/3725/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст
рішення)

20 лютого 2014 року Старобільський
районний суд Луганської області

у складі головуючого
судді Форощука О.В.,

при
секретарі Бахтин Н.І.,

за участі
позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Старобільську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування свого позову
ОСОБА_1 посилається на те, що 16 січня 2010
року відповідач ОСОБА_2 взяв у нього в
борг 9000 Євро і зобов'язався повернути
їх до 16 липня 2010 року, що
підтверджується розпискою від 16.01.2010
року. Проте до теперішнього часу
відповідач борг не повернув. У зв'язку з
тим, що відповідач не бажає врегулювати
спір мирним шляхом він змушений
звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
проти задоволення позовних вимог
заперечував та пояснив, що дійсно взяв
вказану суму у борг у позивача, але
згодом її повернув у повному обсязі.
Підтверджуючих документів не має.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог заперечував та надав
суду заяву, в якій просив суд
застосувати при розгляді даної справи
строк позовної давнини, передбачений
діючим законодавством та наслідки його
пропуску, передбачені ст.. 267 ЦК України.

Дослідивши докази по справі,
вислухавши пояснення сторін, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з таких підстав:

Відповідно до копії розписки,
ОСОБА_2 дійсно взяв в борг у ОСОБА_1 9000
Євро та зобов'язувався повернути гроші
до 16.07.2013 року (а.с. 4).

Хоча суд і приходить до висновку
про те, що позивач має право на
стягнення з відповідача суми
заборгованості, але згідно ст. 256 ЦК
України, позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України,
за зобов'язаннями з визначеним строком
виконання, перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Як вбачається з копії розписки,
ОСОБА_2 зобов'язувався повернути борг
до 16.07.2010 року (а.с. 4). Таким чином
позивач ОСОБА_1 дізнався про порушення
свого права 17.07.2010 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України,
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторін у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Представник відповідача по
справі - ОСОБА_3 надав суду заяву, в якій
просив застосувати вимоги ст. 257 ЦК
України (а.с. 17).

Згідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

З урахуванням вищевикладеного, суд в
задоволенні позову відмовляє у зв'язку
зі спливом позовної давнини.

На підставі викладеного і ст.ст. 3, 13,
16, 256-258, 261, 267 ЦК України, керуючись
ст.ст. 10-11, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити у
зв'язку із пропуском строку позовної
давнини.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст рішення складено в
нарадчій кімнаті 25 лютого 2014 року.

Суддя
О.В.
Форощук