22-ц/772/20/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Дернова Вікторія
ВалеріївнаКатегорія: 21Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької області в
складі:

Головуючого: Камзалова В.В.

Суддів: Іванюка М.В., Панасюка
О.С.

При секретарі: Руденко О.М.

Розглянувши у відкритому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 -ОСОБА_3 на рішення
Вінницького міського суду від 4
вересня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті
особи : приватний нотаріус
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_5, реєстраційна служба
Вінницького міського управління
юстиції про визнання договору
дарування квартири недійсним,
скасування державної реєстрації
права власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2012 року ОСОБА_4 звернувся
до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 13 травня 2008
року між ОСОБА_6 - матір'ю позивача
та відповідачкою - ОСОБА_2 був
укладений договір дарування
квартири АДРЕСА_1. Цей договір був
посвідчений приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу - ОСОБА_5 13 травня 2008 року і
зареєстрований в реєстрі за № 4269.
Зазначена квартира зареєстрована 6
серпня 2008 року комунальним
підприємством « Вінницьке обласне
об'єднане бюро технічної
інвентаризації» на праві приватної
власності за відповідачкою - ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, мати позивача,
померла.

Позивач просив визнати договір
дарування квартири недійсним і
скасувати державну реєстрацію
права власності на квартиру,
оскільки у момент вчинення
оспорюваного правочину, мати
страждала на хронічне захворювання
та не могла усвідомлювати
значення своїх дій та керувати
ними.

Рішенням Вінницького міського суду
від 4 вересня 2013 року позов
задоволено частково. Визнано
недійсним договір дарування
квартири АДРЕСА_1, укладений 13 травня

2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_5 за реєстровим
номером № 4269.

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
- 107 грн. 30 коп. судового збору та 727
грн. 16 коп. витрат за проведення
судової психіатричної експертизи.

Не погодившись з рішенням суду,
представник відповідачки подав
апеляційну скаргу, в якій просив
рішення скасувати, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права, ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України -
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності, волевиявлення
учасника правочину має бути
вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною (
сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу,
якщо и недійсність правочину прямо
не встановлена законом, але одна із
сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом,
такий право чин може бути визнаний
судом ( недійсним) оспорюваний
правочин.

У відповідності з ч. 1 ст. 225 ЦК
України - правочин, який дієздатна
фізична особа вчинила у момент, коли
вона не усвідомлювала значення
своїх дій та (або) не могла
керувати ними, може бути визнаний
судом недійсним за позовом цієї
особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні
права або інтереси порушені.

Згідно ч.1 ст. 143 ЦК України для
з'ясування обставин, що мають
значення для справи і потребують
спеціальних знань у галузі науки,
мистецтва, техніки, ремесла тощо,
суд призначає експертизу за заявою
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно акту № 17 посмертної судово -
психіатричної експертиз від 3 грудня
2012 року, проведеної Вінницькою
обласною психоневрологічною
лікарнею ім. академіка Ющенка,
вбачається, ОСОБА_6 на час укладання
договору дарування від 13 травня 2008
року страждала на хронічне
захворювання у вигляді судинної
деменції ; під час укладання
договору дарування від 13 травня 2008
року ОСОБА_6 за своїм психічним
станом не могла усвідомлювати
значення своїх дій та керувати
ними ( т.1, а . с. 46-47).

Цей висновок був підтверджений
актом № 257 посмертної комісійної
комплексної судово
психолого-психіатричної експертизи
від 26 березня 2014 року, проведеної
Київським міським центром
судово-психіатричної експертизи
головного управління охорони
здоров'я та медичного забезпечення
Київської міської державної
адміністрації. ( т. 2, а. с. 24 - 26).

Посилання апелянта на пропуск
позивачем строку позовної
давності, колегія суддів до уваги
не приймає, оскільки спадкодавець
ОСОБА_6 померла - ІНФОРМАЦІЯ_1, а до
суду позивач звернувся - 17 серпня 2012
року.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три
роки. Тому трирічний строк позовної
давності не сплив.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
від 4 вересня 2013 року залишити без
змін

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і протягом
двадцяти днів може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: