Номер провадження: 22-ц/785/3141/14
Номер справи місцевого суду: 495/8473/13-ц
Головуючий у першій інстанції Смаглій
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області

в складі:

головуючого - Суворова В.О.

суддів - Черевко П.М.

- Артеменко І.А.

при секретарі -Добряк Н.І.

за участю : ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на ухвалу Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 20 січня 2014 року по справі за
поданням старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області про обмеження ОСОБА_3
у праві виїзду за межи України, -

встановила:

24 жовтня 2013 року представник Державної
виконавчої служби звернувся з
зазначеним поданням до суду.
Обґрунтовуючи своє подання державний
виконавець посилається на те, що в
провадженні державної виконавчої
служби знаходиться виконавчий лист про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
аліментів у розмірі 1/3 частини всіх
видів заробітку щомісяця на утримання
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 06.09.2011
року та до ІНФОРМАЦІЯ_4 року, а з 19.08.2020
року до ІНФОРМАЦІЯ_5 року - у розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку щомісяця.

17.04.2012р. державним виконавцем винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження. Копія постанови
направлена сторонам та суду.

Заявник вважає, що ОСОБА_3 ухиляється
від сплати аліментів, а саме сплачує
аліменти не регулярно, у наслідок чого
створилась заборгованість, яка станом
на 21.10.2013р. складає 4333,83 грн.

ОСОБА_3 заперечував проти задоволення
подання, оскільки він сплачує аліменти,
заборгованість у нього виникла у
зв'язку з відсутності роботи, а також
державний виконавець не довів, що він
ухиляється від сплати аліментів.

Стягувач просить державного виконавця
звернутися з поданням про тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межи України, оскільки вважає, що він
може виїхати за межи України до своїх
родичів.

Ухвалою суду першої інстанції від
20.01.2014 року подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби
Білгород-Дністровського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області - задоволено.

Встановлено тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
громадянину України ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, який мешкає: АДРЕСА_1, до
виконання зобов'язань згідно рішення
суду по справі № 2-4382 від 06.02.2012 р.

Копію ухвали суду направлено до
Адміністрації Державної прикордонної
служби України, а також СГІРФО
Білгород-Дністровського МВ ГУМВС
України, для виконання.

На вказану ухвалу суду ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу ,в якій ставиться
питання про скасування ухвали в зв'язку
з порушенням норм матеріального та
процесуального права та прийняття
нової ухвали про відмову в задоволенні
подання.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність ухвали суду в межах
заявлених вимог і доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2, п. п. 2,5 ч.1 ст. 6
Закону України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України" громадянинові України, який
має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у випадку
коли :

діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання - до виконання зобов'язань,
або розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України;

він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи) - до виконання
зобов'язань.

Верховний Суд України листом від 01.02.2013
року "Судова практика щодо вирішення
питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України" роз'яснив,
що законом передбачені юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявність факту невиконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання. У зв'язку з цим з метою
всебічного і повного з'ясування всіх
обставин справи, встановлення дійсних
прав та обов'язків учасників спірних
правовідносин, суду належить з'ясувати,
чи дійсно особа свідомо не виконувала
належні до виконання зобов'язання в
повному обсязі або частково.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що на примусовому
виконанні знаходиться виконавчий лист
про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/3 частини
всіх видів заробітку щомісяця на
утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
починаючи з 06.09.2011 року та до
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, а з ІНФОРМАЦІЯ_4 року
до ІНФОРМАЦІЯ_5 року - у розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку щомісяця.

17.04.2012р. державним виконавцем
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження. Копія
постанови направлена сторонам та суду.
Але в матеріалах справи відсутні дані,
що боржник отримав вказану постанову.

В наслідок того, що ОСОБА_3 сплачує
аліменти не регулярно, створилася
заборгованість , яка станом на 21.10.2013р.
складає 4333,83 грн.

Але суд першої інстанції розглядаючи
справу не врахував положень,
викладених в листі Верховного Суду
України від 01 лютого 2013 року, в якому
звернуто увагу, що обмеження у праві
виїзду застосовуються не за наявність
факту невиконання зобов'язань, а за
ухилення від їх виконання. В матеріалах
справи відсутні будь-які докази, які б
свідчили про ухилення ОСОБА_3 від
виконання зобов'язання щодо сплати
аліментів. Але не зважаючи на викладене
суд першої інстанції в порушення ст. 10
ч.4 ЦПК України не сприяв всебічному та
повному з'ясуванню обставин по справі,
та постановляючи ухвалу обмежився
вивченням виконавчого листа про
стягнення з ОСОБА_3 аліментів,
клопотання стягувача про обмеження
його виїзду за межі України,
розрахунком заборгованості та
постановою про відкриття виконавчого
провадження.

Таким чином, судова колегія прийшла до
висновку, що судом першої інстанції
оскаржена ухвала постановлена з
порушенням норм процесуального права.

В зв'язку з викладеним судова колегія
вважає, що суд першої інстанції порушив
порядок , встановлений для його
вирішення, що є підставою для
скасування оскарженої ухвали з
передачею питання на новий розгляд.

Керуючись 303,304,307 ч.2 п.4, 312, ч.1 п.3, 313,314,315
ЦПК України, судова колегія

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Ухвалу Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 20 січня 2014 року - скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена протягом
двадцяти днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції з дня набрання
нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області В.О.
Суворов

П.М. Черевко

І.А. Артеменко