Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року Ленінський районний
суд міста Луганська

в складі: головуючого-судді:
Золотарьова О.Ю.

при секретарі: Красновській М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську цивільну
справу за позовом Луганського міського
комунального підприємства
«Теплокомуненерго» до ОСОБА_1 про
стягнення суми заборгованості за
надання послуг з теплопостачання та
гарячого водопостачання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, посилаючись на ту
обставину, що МКП «Теплокомуненерго»
постачало теплову енергію в квартиру
відповідача. Між позивачем і
відповідачем встановилися фактичні
договірні відносини з приводу надання
житлово-комунальних послуг на підставі
відкритого особового рахунку НОМЕР_1.
Згідно оборотної відомості даного
рахунку вбачається, що відповідач
своєчасно розрахунки за надану теплову
енергію не здійснював, тому за ним
виникла заборгованість по сплаті за
послуги з централізованого опалення та
гарячого водопостачання за період
01.12.2012 року по 01.06.2013 року у сумі 8880,70 грн.

Відповідач зобов'язаний сплатити за
спожиті послуги, а позивач має право
вимагати від відповідача виконання
обов'язку щодо оплати наданих послуг.

Враховуючи викладене, позивач просив
суд стягнути з відповідача
заборгованість за послуги з
теплопостачання та гарячого
водопостачання в сумі 8880,70 грн.
основного боргу, а також витрати по
сплаті судового збору.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, до початку
судового засідання надав заяву, в якій
просив розглянути справу у його
відсутність, наполягав на задоволенні
позову, не заперечував проти заочного
розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, суду причини неявки не
повідомив, про явку в судові засідання
повідомлявся належним чином.

За таких обставин, суд, оскільки у
справі достатньо матеріалів про
взаємовідносини сторін, зі згоди
представника позивача ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України, на підставі наявних у справі
доказів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільну справу в межах
заявлених вимог і на підставі
представлених сторонами доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач здійснює
свою господарську діяльність з метою
теплопостачання житлового фонду,
відповідача, який є абонентом позивача
та користується наданими послугами з
теплопостачання та гарячого
водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
5).

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Луганська від 02.08.2013 року позивачу
відмовлено у прийнятті заяви про
видачу судового наказу про стягнення
заборгованості за послуги
теплопостачання та гарячого
водопостачання (а.с. 4).

Правовідносини у сфері
житлово-комунальних послуг
регулюються Конституцією України,
Житловим Кодексом, Законом України
„Про житлово-комунальні послуги",
Законом України „Про теплопостачання",
іншими нормативно-правовими актами.

Згідно преамбули Закону України „Про
житлово-комунальні послуги" №1875-ІV від
24.06.2004 року цей Закон визначає основні
засади організаційних, господарських
відносин, що виникають у сфері надання
та споживання житлово-комунальних
послуг між їхніми виробниками,
виконавцями і споживачами, а також їхні
права та обов'язки.

Відповідно до ст. 13 Закону від 24 червня
2004 р. N 1875-IV "Про житлово-комунальні
послуги" залежно від функціонального
призначення житлово-комунальні
послуги поділяються на: 1) комунальні
послуги (централізоване постачання
холодної та гарячої води,
водовідведення, газо - та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); 2) послуги з утримання
будинків і споруд та при будинкових
територій (прибирання внутрішньо
будинкових приміщень та прибудинкової
території, санітарно-технічне
обслуговування, обслуговування
внутрішньо будинкових мереж, утримання
ліфтів, освітлення місць загального
користування, поточний ремонт,
вивезення побутових відходів тощо); 3)
послуги з управління будинком,
спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо); 4)
послуги з ремонту приміщень, будинків,
споруд (заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо).
Примірні переліки житлово-комунальних
послуг та їх склад залежно від
функціонального призначення
визначаються центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.

Статтями 20, 21 зазначеного Закону
визначені права та обов'язки споживача
й виконавця житлово-комунальних
послуг. При цьому, правом споживача є
одержання вчасно та відповідної якості
житлово-комунальних послуг згідно із
законодавством та умовами договору на
надання житлово-комунальних послуг, а
обов'язком - оплата житлово-комунальних
послуг у строки, встановлені договором
або законом, зокрема не пізніше 20 числа
кожного місяця вносити плату за
користування жилим приміщенням
(квартплату) та за комунальні послуги.
Обов'язком виконавця - надання послуг
вчасно та відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору, а
також підготовка та укладення із
споживачем договору про надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Такі ж права та обов'язки встановлені і
вищевказаними Правилами надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
Правилами користування приміщеннями
житлових будинків і гуртожитків.

Судом встановлено, що відповідач,
будучи власником особового рахунку по
квартирі за адресою: АДРЕСА_1,
користувався послугами з
теплопостачання та гарячого
водопостачання, проте оплату проводив
нерегулярно.

Як встановлено у судовому засіданні,
відповідно до оборотної відомості по
особовому рахунку НОМЕР_1, сума
заборгованості за надані послуги з
теплопостачання та гарячого
водопостачання перед позивачем за
період з 01.12.2012 року по 01.06.2013 року у сумі
8880,70 грн. (а.с. 6).

Таким чином, відповідач, як споживач
послуг з теплопостачання, належним
чином не виконував своє зобов'язання
щодо своєчасної та в повному обсязі
оплати за надані послуги, прострочивши
виконання грошового зобов'язання, тому
позовні вимоги позивача до відповідача
про стягнення заборгованості за
спожиті послуги з теплопостачання та
гарячого водопостачання підлягають
задоволенню.

Правовідносини, які виникли у сфері
надання комунальних послуг,
регулюються спеціальним
законодавством, а саме: Законом України
«Про житлово-комунальні послуги».
Разом з тим, відповідно до загальних
умов виконання зобов'язання,
установлених ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.
Недотримання таких вимог призводить
до порушення зобов'язань.

Доказів того, що послуги не надавалися
або надавалися у меншому розмірі суду
не надано.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідача
заборгованості з теплопостачання та
гарячого водопостачання за період з
01.12.2012 року по 01.06.2013 року у сумі 8880,70 грн.
основного боргу.

Виходячи з наведеного, суд вважає за
необхідне позовні вимоги задовольнити
в повному обсязі, стягнувши з
відповідача на користь позивача
існуючу суму заборгованості.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею та документально
підтверджені судові витрати (а.с. 1, 2)

Керуючись ст. ст. 256, 257, 267, 526, 541-543, 625 ЦК
України, Законом України «Про
житлово-комунальні послуги», ст. ст. 10,
11, 15, 57, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215, 224-226, 232, 233 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Луганського міського
комунального підприємства
«Теплокомуненерго» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Луганського міського комунального
підприємства «Теплокомуненерго» (Код
24047779, р/р 30, МФО 304665, філія ЛОУ ПАТ
«Ощадбанк») суму боргу за надані
послуги з теплопостачання та гарячого
водопостачання за період з 01.12.2012 року
по 01.06.2013 року у сумі 8880,70 грн. (вісім
тисяч вісімсот вісімдесят гривень 70
копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Луганського міського комунального
підприємства «Теплокомуненерго» (Код
24047779, р/р 30, МФО 304665, філія ЛОУ ПАТ
«Ощадбанк») витрати по сплаті судового
збору в сумі 229,40 грн. (двісті двадцять
дев'ять гривень 40 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Луганської області через
Ленінський районний суд м. Луганська
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Головуючий: суддя
О.Ю.Золотарьов