Справа №489/307/14-ц 28.04.2014 28.04.2014 28.04.2014
Провадження №22-ц/784/1295/14
Суддя по 1 інстанції - Рум'янцева Н.О.
Доповідач апеляційної інстанції -
Ухвала

Іменем України

28 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Галущенко О.І.,

суддів: Серебрякової Т.В.,
Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового
засідання - Яценко Л.В.,

за участю:

- позивачки ОСОБА_2, її
представника - ОСОБА_3,

- відповідачки ОСОБА_4, її
представника - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 21 березня 2014 року
ухваленого за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4
про визначення додаткового строку для
прийняття спадщини,

встановила:

17 січня 2014 року ОСОБА_2 звернулася
з позовом до ОСОБА_6 про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини.

Протокольною ухвалою Ленінського
районного суд м. Миколаєва від 17 лютого
2014 року замінено неналежного
відповідача ОСОБА_6, належним -
ОСОБА_4

Позивачка вказувала, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_7, яка 05
вересня 2012 року в нотаріальній конторі
залишила на її ім'я заповіт, яким
заповіла їй все своє майно.

Після її смерті відкрилася
спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка
належала померлій на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданого 22 лютого 1994 року.

Як на поважність причин пропуску
строку для прийняття спадщини,
позивачка посилалась на те, що 27
вересня 2012 року зверталася до
державного нотаріуса Третьої
Миколаївської державної нотаріальної
контори Любчак Н.М. та, за її запитом,
надала всі необхідні документи. 20
березня 2013 року, в останній день строку
для прийняття спадщини, нотаріус її не
прийняла, пославшись на неробочий день.

21 березня 2013 року приватний
нотаріус ОСОБА_9 постановою відмовила у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом, у зв'язку з пропуском нею
встановленого строку для прийняття
спадщини.

Посилаючись на те, що пропустила
один день для прийняття спадщини з
поважних причин та не зі своєї вини,
ОСОБА_2 просила задовольнити її позов.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 21 березня 2014 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2

В апеляційній скарзі позивачка
ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду,
просила його скасувати та задовольнити
її позов.

Заперечуючи проти апеляційної
скарги, ОСОБА_4 посилалася на її
необґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив із того,
що позивачка не довела наявність
перешкод для подання заяви про
прийняття спадщини та перешкоджання
вчиненню нею таких дій нотаріусом чи
іншою посадовою особою, а тому вважав,
що вона пропустила строк для прийняття
спадщини не з поважних причин.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції.

Для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК).

Статтею 1269 ЦК України
передбачено, що спадкоємець, який
бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини
подається спадкоємцем особисто.

За такого, ніяких обмежень або
додаткових вимог, окрім особистого
волевиявлення спадкоємця, законом не
встановлено.

Відповідно до ч.3 ст. 1270 ЦК України,
суд може за позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, визначити йому
додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Як роз'яснено у пункті 24
постанови Пленуму Верховного суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування», вирішуючи питання
про призначення особі додаткового
строку, суд досліджує поважність
причини пропуску строку для прийняття
спадщини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Проте, таких обставин судом
встановлено не було.

Так, із матеріалів справи
вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.
Миколаєві померла ОСОБА_7 (а.с. 4).

05 вересня 2012 року вона на випадок
своєї смерті склала заповіт,
посвідчений приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_10, за яким все своє майно
заповіла позивачці (а.с.5-6).

Після її смерті відкрилася
спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка
належала померлій на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданого 22 лютого 1994 року (а.с. 7).

Відповідно до вимог закону строк
на прийняття позивачкою спадщини
розпочався ІНФОРМАЦІЯ_1 року та сплинув
20 березня 2013 року.

Проте в зазначений період
позивачка дій з прийняття спадщини не
вчинила.

Як вбачається із копії спадкової
справи, 21 вересня 2012 року відповідачка
ОСОБА_4, як двоюрідна сестра та
спадкоємиця п'ятої черги за законом
після смерті ОСОБА_7 прийняла спадщину
в установленому законом порядку.
Спадкова справа заведена 21 вересня 2012
року.

Позивачка 21 березня 2013 року
звернулася до приватного нотаріуса
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 з питання прийняття
спадщини, де їй були надані письмові
роз'яснення, що у випадку наявності
поважних причин пропуску
шестимісячного строку, вона може
звернутися до суду з відповідним
позовом.

При зверненні до суду із
зазначеним позовом, як на поважність
причин пропуску шестимісячного строку
на прийняття спадщини (пропуск одного
дня), позивачка посилалась на те, що 20
березня 2013 року вона не була прийнята
державним нотаріусом Любчак Н.М. Жодних
дій нотаріуса, ОСОБА_2 у суді не
оскаржувала.

Між тим, зазначені обставини не є
поважними, оскільки доказів наявності
перешкод для прийняття спадщини в
період з ІНФОРМАЦІЯ_1 року до 20 березня
2013 року позивачка не надала.

При цьому, законодавець не
пов'язує прийняття спадщини (подання
заяви) з наданням необхідних
документів нотаріусу, тоді як
спадкоємець зобов'язаний лише
особисто подати заяву.

Надане позивачкою повідомлення
про сплату нею в нотаріальну контору 51
грн. за витяг зі спадкового реєстру не є
підставою для визначення їй
додаткового строку.

Таким чином, встановивши наведені
обставини, суд обґрунтовано відмовив у
задоволенні позову ОСОБА_2 про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини.

Її доводи в апеляційній скарзі
про невідповідність висновків суду
обставинам справи є необґрунтованими
та не спростовують правильність
висновків суду.

Враховуючи викладене, колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції, постановленого з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити, а рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 21
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
і з цього часу протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: