КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1432/14-ц
Провадження № 2/488/952/14 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.04.2014 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючої по справі судді -
Селіщевої Л.І.,

при секретарі
Жарлікової Д.О.,

за участю представника позивача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Миколаєва
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання права власності 1/2
частину нерухомого майна, яке є
спільною сумісною власністю подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2014 року позивач ОСОБА_3
звернувся до суду із позовом, в якому
просив визнати за ним право власності
на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування свого позову позивач
зазначив, що за час перебування у шлюбі
сторони за сумісні кошти подружжя
придбали нерухоме майно, а саме -
квартиру АДРЕСА_1. Право власності на
спірну квартиру було зареєстровано за
відповідачем ОСОБА_4 В спірній
квартирі зареєстровані починаючи з 1999
року, він, відповідачка та їх спільна
дочка - дочка ОСОБА_5 На даний час шлюб
між сторонами розірваний, і після
припинення сімейних відносин вони не
можуть досягнути згоди щодо поділу
сумісного майна подружжя, а тому
позивач був вимушений звернутися до
суду із даним позовом.

В судове засідання позивач не
зявився, надав заяву із проханям
розглядати справу у його відсутність,
позов підтримує. Представник позивача
у судовому засіданні позовні вимоги
підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач надала заяву, в якій
просила справу розглядати у її
відсутність, позовні вимоги визнає у
повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Заслухавши пояснення представника
позивача та дослідивши надані
сторонами письмові докази по справі,
суд прийшов до висновку, що позов є
обґрунтованим і підлягає задоволенню
через наступне.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Сторони по справі перебували у
зареєстрованому шлюбі з 16.02.1991 року, що
підтверджується копієї свідоцтва про
шлюб (а.с.12). 13.11.2003 року шлюб між ними був
розірваний, що підтверджується копією
свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.14).

За час перебування у шлюбі подружжя
за сумісні кошти придбали нерухоме
майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1. Спірна
квартира належить ОСОБА_4 на підставі
договору № 103 купівлі продажу
нерухомого майна від 24.11.1999 року,
зареєстрованого на Універсальній
Товарній Біржі "Марія" (а.с.20).

24.11.1999 року право власності
зареєстровано за ОСОБА_4 в
Миколаївському МБТІ за реєстровим №
10276 (а.с.19).

Рішенням Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 16.12.2013 року договір
купівлі продажу № 103 нерухомого майна,
був визнаний дійсним (а.с.21). Згідно з
Витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності № 18304716 від 26.02.2014 року
вбачається, що право власності на
спірну квартиру зареєстровано за
ОСОБА_4 (а.с.22).

Відповідно до довідки № 1101 від 14.03.2014
року виданою КП КЖЄП №24 в спірній
квартирі зареєстровані: ОСОБА_4 з 10.12.1999
року, ОСОБА_3 з 10.12.1999 року та їхня дочка
ОСОБА_5 з 10.12.1999 року. (а.с.18).

У відповідності до ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини самостійного
заробітку. Вважається, що кожна річ,
набута за час шлюбу, крім речей
індивідуалього користування, є обєктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Спільною сумісною власністю
подружжя, що підлягає поділу ( статті 60,
69 СК, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до
частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які
види майна, за винятком тих, які згідно
із законом не можуть їм належати
(виключені цивільного обороту),
незалежно від того, на імя кого з
подружжя вони були придбані чи внесені
грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

Згідно ст. 63 СК України дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпорядження майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Частина 1 статті 70 СК України
передбачає - у разі поділу майна, що є
обєктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Виходячи із викладеного, суд робить
висновок, що вищезазначеними нормами
права передбачено презумпцію
віднесення придбаного під час шлюбу
майна до спільної сумісної власності
подружжя. У такому разі позивач
звільняється від доведення цієї
обставини, яка має значення для
правильного вирішення справи, а
відповідач, якщо заперечує проти цього,
відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України має
довести протилежне.

Відповідач не надала суду доказів,
які б спростували висновки суду, а тому
вимоги позивача щодо визнання за ним
права власності на спірну квартиру
підлягають задоволенню, виходячи із
рівності часток сторін, - у розмірі 1/2
частини цієї квартири.

Керуючись ст.ст. 60, 68-70 СК України, 209,
212-215 ЦПК України, постановою Пленуму
Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р.
„Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Миколаївської області
через Корабельний районний суд м.
Миколаєва протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя Л.І.
Селіщева