Справа № Провадження №1006/4784/12
22-ц/780/2707/14 Головуючий у І інстанції
Категорія40Доповідач у 2
інстанціїПоліщук 30.04.2014
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Волохова Л.А., Іванової І.В.

при секретарі: Власенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Бородянського районного суду
Київської області від 26 лютого 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні житловим будинком та за
зустрічним позовом ОСОБА_3, третьої
особи на стороні позивача - ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, Бородянської районної
державної нотаріальної контори, треті
особи: Луб'янська сільська рада,
Комунальне підприємство Київської
обласної ради «Бородянське бюро
технічної інвентаризації» про
визнання свідоцтв на право власності і
про право на спадщину за заповітом
частково недійсними, уточнення часток
у спільній частковій власності на
будинковолодіння, виділ часток
будинковолодіння в натурі та
визначення порядку користування
присадибною земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В
И Л А:

В вересні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з зазначеним позовом, в якому
просила зобов'язати відповідачів не
створювати їй перешкоди у користуванні
? частиною будинку АДРЕСА_1 та
відповідною частиною надвірних
будівель цього будинковолодіння.

Позов обґрунтований тим, що вона
являється власником ? частини
вказаного житлового будинку з
відповідною часткою надвірних
будівель а іншим власником ? частини
вказаного будинку є ОСОБА_3 Після
набуття нею права власності на
вказане майно шляхом отримання 6
жовтня 2010 року свідоцтва про право
на спадщину вона не може
користуватись власністю, так як
відповідач разом із ОСОБА_2 вчиняє їй
перешкоди в користуванні належною їй
частиною будинку, не надає ключі від
вхідних дверей та погрожує фізичною
розправою.

В лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з зустрічним позовом, який згодом
уточнив та просив визнати недійсними:

акт про передачу житлового будинку з
надвірними будівлями АДРЕСА_1 від 19
січня 1996 року ОСОБА_5;

свідоцтво про право власності на житло
за № 3012 від 28 травня 2001 року на ім'я
ОСОБА_6 в частині передачі обом
власникам 1/2 частини зазначеного
будинковолодіння;

свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, видане Бородянською
районною державною нотаріальною
конторою 8 лютого 2003 року на ім'я ОСОБА_3
в частині успадкування ним 1/2 частини
спірного будинковолодіння після
смерті спадкодавця ОСОБА_5.

свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, видане Бородянською
районною державною нотаріальною
конторою 6 жовтня 2010 року на ім'я ОСОБА_1
в частині успадкування нею 1/2 частини
спірного будинковолодіння після
смерті спадкодавця ОСОБА_6.;

визнати за ОСОБА_3 частку як 61/100 (3/5)
частин в успадкованому на праві
спільної часткової власності
будинковолодінні АДРЕСА_1 після смерті
ОСОБА_5;

визнати частку ОСОБА_1 як 39/100 (2/5) частин
в праві спільної часткової власності
в успадкованому будинковолодінні
АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6;

провести розділ вищезазначеного
будинковолодіння відповідно до їх
часток у праві власності на нього
шляхом переобладнання житлового
будинку з одноквартирного у
двоквартирний. При цьому виділити
ОСОБА_3 в житловому будинку приміщення
1- веранду площею 10,8 кв. м. частину
приміщення 1-1 коридора площею 3.1 кв. м.;
приміщення 1-2 житлову кімнату площею 10,9
кв. м.; приміщення 1-3 житлову кімнату
площею 15,6 кв. м.; та 61/100 (3/5) частин
надвірних споруд до нього, а саме: сарай
літ. «Б»; літ. «В», погреба літ «Г»,
огорожі № 1-5; вимощення І.ІІ, дійсною
вартістю 154 245 грн.;

виділити ОСОБА_1 у вищезазначеному
житловому будинку частину приміщення

1-1 коридор площею 2,0 кв. м.; приміщення 1-6
котельні площею 3.0 кв. м.; приміщення 1-4
житлову кімнату площею 12,3 кв. м. та 39/100
(2/5) частин надвірних споруд до нього, а
саме: сарай літ «Б», убиральні літ. «В»,
погреба літ. «Г», огорожі №1-5 ,
вимощення І,ІІ- дійсною вартістю 97 984
грн.;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
грошову компенсацію за перевищення
ідеальної частини в житловому будинку
в сумі 2908 грн.; покласти на нього
обов'язок замурувати прохід в
приміщення 1-1 та обладнати у виділеній
частині житлового будинку кухню та
котельню; зобов'язати ОСОБА_1 для
забезпечення ізольованого
користування житловими приміщеннями у
будинку кожного із сторін прибудувати
ганок з тильного фасаду житлового
будинку, влаштувати дверній проріз в
приміщення 1-5, влаштувати перегородки з
дверними прорізами в приміщення 1-4 та
1-5, перенести газову плиту та газовий
котел, а також демонтувати частину
перегородки між приміщеннями 1-1 та 1-6 та
між приміщеннями 1-1 та 1-4.

В обґрунтування позову зазначав, що
йому та ОСОБА_1 належить по ? частині
спірного будинковолодіння. ОСОБА_5
разом із своїм чоловіком ОСОБА_7 та
його рідною сестрою ОСОБА_6 в 1986 році
проживали в АДРЕСА_2. В зв'язку із
аварією на ЧАЕС були відселені в
АДРЕСА_1, де їм на 2 сім'ї було надано
один будинок.

Згідно оскаржуваного акту про
передачу житлового будинку з
надвірними будівлями АДРЕСА_1 від 19
січня 1996 року ОСОБА_5 в спірному
будинковолодінні передано у
власність приміщення 1-2 площею 10,9 кв. м
та

1-3 площею 15,6 кв.м та відповідною 12
частиною надвірних будівель.

ОСОБА_6 надано в цьому будинку
кімнату площею 12,3 кв.метрів. Між
сім'ями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 склався
такий порядок користування будинком.
Після смерті ОСОБА_5 в 2002 році
успадкував спадкове майно у вигляді
12 частини, а ОСОБА_1 в 2010 році після
смерті ОСОБА_6 також за заповітом
успадкувала 12 частину спірного
будинковолодіння.

Посилався на те, що в 1996 році
при передачі у власність ОСОБА_5 КСП
«Серп і Молот» допустив суттєву
помилку щодо визначення частки сім'ї
ОСОБА_5 у спільній частковій
власності на будинок, як і в
послідуючому його правонаступник СВК
«Лубянський» при передачі у 2001 році
у власність ОСОБА_6 частини
зазначеного житлового будинку
площею 25,2 кв.метрів.

За вказаних обставин частки у
спільній частковій власності ОСОБА_5
повинна була становити 61100 частини
будинковолодіння, а частка ОСОБА_6 -
39100 частин.

Посилався також на те, що ОСОБА_1 є
непрацездатною особою похилого віку,
заперечує необхідність спільного
утримання будинковолодіння (по оплаті
водопостачання, газопостачання та
електроенергії). Крім того вона не
приймала участі у виконанні різних
ремонтних робіт в будинку. За таких
обставин вважає, що при відсутності
реального розподілу будинковолодіння
в натурі подальше його спільне
користування їхніми сім'ями є
неможливим.

Рішенням Бородянського районного суду
Київської області від 26 лютого 2014 року
відмовлено в задоволенні первісного
позову ОСОБА_1

Зустрічний позов ОСОБА_3 - задоволено.
Визнано недійсними акт про передачу
житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 від 19 січня 1996 року
ОСОБА_5 та свідоцтва про право
власності на житло за № 3012 від 28 травня
2001 року на ім'я ОСОБА_6 в частині
передачі обом власникам 1/2 частини
зазначеного будинковолодіння.

Визнано недійсним свідоцтва про право
на спадщину за заповітами виданими
Бородянською районною державною
нотаріальною конторою 8 лютого 2003 року
на ім'я ОСОБА_3 та від 6 жовтня 2010 року на
ім'я ОСОБА_1 в частині успадкування
ними 1/2 частини будинковолодіння
АДРЕСА_1 після смерті спадкодавців
ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Визнано за ОСОБА_3 частку як 61/100 (3/5)
частин в успадкованому на праві
спільної часткової власності
будинковолодінні АДРЕСА_1 після смерті
ОСОБА_5

Визнано частку ОСОБА_1 як 39/100 (2/5) частин
в праві спільної часткової власності
в успадкованому будинковолодінні
АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6

Проведено розділ вищезазначеного
будинковолодіння відповідно до їх
часток у праві власності на нього
шляхом переобладнання житлового
будинку з одноквартирного у
двоквартирний. При цьому виділити
ОСОБА_3 в житловому будинку приміщення1-
веранду площею 10,8 кв. м. частину
приміщення 1-1 коридора площею 3.1 кв. м.;
приміщення 1-2 житлову кімнату площею 10,9
кв. м.; приміщення 1-3 житлову кімнату
площею 15,6 кв. м.; та 61/100 (3/5) частин
надвірних споруд до нього, а саме: сарай
літ. «Б»; літ. «В», погреба літ «Г»,
огорожі № 1-5; вимощення І.ІІ, дійсною
вартістю 154 245 грн.

Виділено ОСОБА_1 у вищезазначеному
житловому будинку частину приміщення
1-1 коридор площею 2,0 кв. м.; приміщення 1-6
котельні площею 3.0 кв. м.; приміщення 1-4
житлову кімнату площею 12,3 кв. м. та 39/100
(2/5) частин надвірних споруд до нього, а
саме: сарай літ «Б», убиральні літ. «В»,
погреба літ. «Г», огорожі №1-5 ,
вимощення І,ІІ- дійсною вартістю 97 984
грн.;

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
грошову компенсацію за перевищення
ідеальної частини в житловому будинку
в сумі 2908 грн.

Покладено на ОСОБА_3 обов'язок
замурувати прохід в приміщення 1-1 та
обладнати у виділеній частині
житлового будинку кухню та котельню.

Зобов'язано ОСОБА_1 для забезпечення
ізольованого користування житловими
приміщеннями у будинку кожного із
сторін прибудувати ганок з тильного
фасаду житлового будинку, влаштувати
дверній проріз в приміщення 1-5,
влаштувати перегородки з дверними
прорізами в приміщення 1-4 та 1-5,
перенести газову плиту та газовий
котел, а також демонтувати частину
перегородки між приміщеннями 1-1 та 1-6 та
між приміщеннями 1-1 та 1-4.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовільнити
первісний позов, у задоволенні
зустрічного позову відмовити,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
зустрічного позову, суд виходив із
того, що при поселенні в житловий
будинок по АДРЕСА_1 відповідно до
виділеної житлової площі в будинку
сім'ї ОСОБА_5 - 25, 5 кв.метрів та сім'ї
ОСОБА_6 - 12,5 кв.метрів, з урахуванням
загальної житлової площі будинку 64,7
кв.метрів ідеальні частки мали бути
відповідно: ОСОБА_5 і ОСОБА_7 - 60,05% або
60/100 або 3/5, а ОСОБА_6 - 39,95% або 40/100 або
3/5.

Частина житлового будинку площею 25,2
кв.метрів, передана у власність
згідно свідоцтва про право
власності ОСОБА_6, яку в подальшому
успадкувала ОСОБА_1, не відповідає 12
частині спірного житлового будинку.

Також суд вказав, що згідно висновку
Київського експертно-дослідного
центру від 21.12.2013року перший варіант
розподілу житлового будинку згідно
часток 3/5 та 2/5 є найбільш
оптимальний та менш затратний.

Крім цього, суд прийшов до висновок
про обґрунтованість зустрічного
позову з врахуванням того, що по
факту ОСОБА_3 користується 3/5 частиною
спірного будинку, а ОСОБА_1 - 2/5
частиною будинку.

Відмовляючи в первісному позові, суд
зазначив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2
передавали ОСОБА_1 ключі від будинку
і не чинили їй перешкод в
користуванні ним.

Проте погодитись із вказаними
висновками не можна, так як вони не
відповідають обставинам справи і не
узгоджуються із вимогами закону.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Правовими підставами позовних вимог
за зустрічним позовом позивачем
визначено положення ст.ст.355-358, 360, 1301
Цивільного кодексу України.

Статтями 355-358 ЦК України регулюються
положення про спільну власність,
право спільної часткової власності,
визначення часток у праві спільної
часткової власності та здійснення
права спільної часткової власності.

Стаття 360 ЦК України регулює
утримання майна, що є у спільній
частковій власності.

Згідно із ст.1301 ЦК України свідоцтво
про право на спадщину визнається
недійсним за рішенням суду, якщо буде
встановлено, що особа, якій воно видане,
не мала права на спадкування, а також в
інших випадках, встановлених законом.

Судом першої інстанції встановлено,
що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом
після смерті ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, виданого 6 жовтня 2010
року державним нотаріусом
Бородянської районної державної
нотаріальної контори, належить на
праві приватної власності ? частина
житлового будинку з відповідною
частиною надвірних будівель АДРЕСА_1.
(том 1 а.с.5).

Іншим співвласником ? частини
вказаного житлового будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель є ОСОБА_3, на ім.'я якого 8
лютого 2003року видано свідоцтво про
право на спадщину за заповітом після
смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.
(том 1 а.с.69).

Рішенням виконкому Луб'янської
сільської ради від 23.01.1996 року
затверджено акт передачі 12 частини
будинковолодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_5
житловою площею 26,5 кв.метрів. (том 1
а.с.65).

Згідно оспорюваного акту про
передачу житлового будинку КСП «Серп
і Молот» передав ОСОБА_5 в особисту
власність 12 частину спірного будинку.
(том 1 а.с.64).

Із ксерокопії свідоцтва про право
власності, виданого органом
приватизації при КСП «Серпі Молот»
від 28.05.2001 року ОСОБА_6 на праві
приватної власності належить 12
частина спірного будинку і площа
спірної квартири становить 25,2
кв.метрів. (том 1 а.с.76).

З технічного паспорту на житловий
будинок вбачається, що будинок
складається із 3 житлових кімнат: 1-2
площею 10,9кв.метрів, 1-3 площею
15,6кв.метрів та 1-4 площею 12,3 кв.метрів,
загальна площа будинку 64,7 кв.метрів (
том 1 а.с.60).

Висновком судово-будівельно-технічної
експертизи від 21.12.2013 року
встановлено, що частина спірного
жилого будинку, передана у власність
ОСОБА_6, яку в подальшому успадкувала
ОСОБА_1, не відповідає 12 частині, а
ідеальні частки при поселенні у
спірний житловий будинок мали-б
становити: ОСОБА_7 і ОСОБА_5 - 60,05% або
60/100 або 3/5, а ОСОБА_6 - 39,95% або 40/100 або
3/5. (том 1 а.с.163-164).

Встановивши вказані обставини
справи, суд першої інстанції,
виходячи із правових підстав
зустрічного позову, доказів на його
доведення, в порушення вимог ст.214 ЦПК
України не вказав у рішенні суду
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин та яка
правова норма підлягає застосуванню
до цих правовідносин.

В мотивувальній частині рішення
відповідно до вимог ст.215 ЦПК України
не вказано назви, статті, її частини,
абзацу, пункту, підпункту закону, на
підставі якого вирішено справу.

Колегія суддів приходить до висновку
про відсутність підстав для
задоволення зустрічного позову із
таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Як вбачається із матеріалів справи
ОСОБА_3 набув право власності на 12
частину спірного житлового будинку 8
лютого 2003 року, отримавши свідоцтво
про право на спадщину за заповітом
після смерті ОСОБА_5.

ОСОБА_1 набула право власності на 12
частину спірного житлового будинку

6 жовтня 2010 року, отримавши свідоцтво
про право на спадщину за заповітом
після смерті ОСОБА_6.

ОСОБА_1 і ОСОБА_3 є набувачами часток
у спільній частковій власності
спадкодавців ОСОБА_6 і ОСОБА_5, які за
свого життя належні їм по 12 частині
частки у спільній частковій
власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 Бородянського району не
змінили і не оспорили у
встановленому законом порядку
правовстановлюючі документи -
свідоцтва про право власності на
своє ім.'я.

За таких обставин визначення часток
у спільній частковій власності
спадкодавцями є обов'язковим для
спадкоємців ОСОБА_1 і ОСОБА_3 і їх
частки у спільній частковій
власності перерозподілу не
підлягають

Крім цього, акт про передачу житлового
будинку з надвірними будівлями
АДРЕСА_1 від 19 січня 1996 року ОСОБА_5 не
є правочином в розумінні статей 202-204
ЦК України і не може бути
оспорений в порядку ст.215 ЦК України.

Також з врахуванням положень
Прикінцевих та перехідних положень
ЦК України до позовних вимог в
частині визнання недійсними акту про
передачу житлового будинку з
надвірними будівлями АДРЕСА_1 від 19
січня 1996 року ОСОБА_5, свідоцтва про
право власності на житло за № 3012 від 28
травня 2001 року на ім'я ОСОБА_6,
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом виданим Бородянською
районною державною нотаріальною
конторою 8 лютого 2003 року на ім'я ОСОБА_3
підлягають застосування положення ЦК
УРСР (в редакції 1963 року), які
регулюють позовну давність.

Відповідно до ст.71 ЦК УРСР (в редакції
1963 року) загальний строк позовної
давності для захисту права за
позовом особи, право якої порушено
(позовна давність), встановлюється в
три роки.

Позовна давність застосовується
судом незалежно від заяви сторін
згідно із ст.75 цього Кодексу, а
закінчення строку позовної давності
до пред'явлення позову є підставою
для відмови в позові відповідно до
ст.80 цього Кодексу.

Оскільки зустрічний позов подано в
суд в лютому 2013 року, то з врахуванням
вказаних вимог закону в
задоволенні вимог в цій частині
необхідно відмовити за пропуском
строку позовної давності.

Не відповідають вимогам закону і
обставинам справи висновки суду в
частині відмови в первісному позові.

Позовні вимоги про вчинення ОСОБА_1
із сторони відповідачів перешкод в
користуванні належною їй на праві
власності 12 частиною спірного
житлового будинку підтверджуються
заявою ОСОБА_1 до Луб'янської
сільської ради від 11.08.2011 року (том 1
а.с.15), заявою до Бородянського
районного відділу міліції від 22.06.2011
року (том 1 а.с.16), листом начальника
Бородянського РВ ГУ МВС України в
Київській області (том 1 а.с.17).

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Відповідно до ст.309 ЦПК України, так як
суд першої інстанції неповно
з'ясував обставини, що мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи,
порушив і неправильно застосував
норми матеріального права, рішення
суду підлягає скасуванню із
ухваленням нового рішення, яким
первісний позов ОСОБА_1 задовольнити
як обґрунтований і підтверджений
належними доказами, а в задоволенні
зустрічного позову відмовити за
необґрунтованістю, недоведеністю
позовних вимог та пропуском строку
позовної давності в частині вимог.

Керуючись ст. ст. 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду
Київської області від 26 лютого 2014 року
скасувати і ухвалити нове рішення:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні житловим будинком -
задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1
перешкод у користуванні належною їй
на праві власності 12 частиною
житлового будинку з відповідною
часткою надвірних будівель, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3, третьої особи на стороні
позивача - ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Бородянської районної державної
нотаріальної контори, треті особи:
Луб'янська сільська рада, Комунальне
підприємство Київської обласної ради
«Бородянське бюро технічної
інвентаризації» про визнання свідоцтв
на право власності і про право на
спадщину за заповітом частково
недійсними, уточнення часток у
спільній частковій власності на
будинковолодіння, виділ часток
будинковолодіння в натурі та
визначення порядку користування
присадибною земельною ділянкою - в і д
м о в и т и.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: