Справа №489/629/14-ц 06.05.2014 06.05.2014 06.05.2014
Провадження № 22-ц/784/1336/14
інстанції: Тихонова Н.С.
Суддя-доповідач
апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
У Х В А Л А

Іменем України

06 травня 2014 року колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого:
Базовкіної Т.М..,

суддів:
Кушнірової Т.Б., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання:
Богуславській О.М.,

за участі відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства

«Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 04 березня 2014 року за
позовом публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

29 січня 2014 р. публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог
позивач вказував, що відповідно до
укладеного 29 квітня 2006 р. між Банком та
ОСОБА_2 договору № DNH4KS88060578 (далі -
Договір) відповідач отримав кредит у
розмірі 3190 грн. 51 коп. за умови сплати
відсотків за користування кредитом у
розмірі 25,08 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Посилаючись на вказані
обставини, а також на те, що відповідач
виконує свої зобов'язання за Договором
щодо повернення кредитних коштів
неналежним чином, внаслідок чого
заборгованість за договором станом на
16 січня 2014 р. складає 55028 грн. 84 коп. (2557
грн. 26 коп. - заборгованість за кредитом,
15647 грн. 76 коп. - заборгованість за
процентами за користування кредитом,
33727 грн. 21 коп. - пеня, 500 грн. - штраф
(фіксована частина) та 2596 грн. 61 коп.
(штраф (процентна складова)), Банк
просив суд стягнути з ОСОБА_2 вказану
заборгованість та 550 грн. 29 коп. судових
витрат.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 04 березня 2014 р. в позові
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача вказує на помилковість
висновків суду про пропуск позовної
давності й просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове про
задоволення позову.

У запереченні на апеляційну
скаргу ОСОБА_2 вказує на
безпідставність її доводів щодо
переривання перебігу позовної
давності і просить в задоволення
скарги відмовити, рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення відповідача, перевіривши
правильність рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що 29 квітня 2006 р. між
Банком та ОСОБА_2 (позичальник) укладено
договір № DNH4KS88060578 (далі - Договір), за
умовами якого Банк передав
позичальнику кредитні кошти у розмірі
3190 грн. 51 коп. на придбання товару
(мобільного телефону) зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 2,09% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом (при
порушенні позичальником зобов'язань по
погашенню кредиту позичальник сплачує
Банку відсотки за користування
кредитом у розмірі 6% на місяць від суми
залишку непогашеної заборгованості) на
строк 8 місяців по 29 грудня 2006 р.
включно. Позичальник зобов'язувався
здійснювати погашення заборгованості
шляхом щомісячної оплати з 21 по 28 число
кожного місяця по 437 грн. 77 коп. Сторони
домовились, що заява позичальника
разом з запропонованими Банком Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам, Тарифами складають
кредитно-заставний договір.

Відповідач свої зобов'язання за
Договором щодо повернення кредитних
коштів не виконував.

Звертаючись з позовом, Банк вважав, що
заборгованість за договором станом на
16 січня 2014 р. складає 55028 грн. 84 коп. (2557
грн. 26 коп. - заборгованість за кредитом,
15647 грн. 76 коп. - заборгованість за
процентами за користування кредитом).
Також позивачем було нараховано у
зв'язку з порушенням відповідачем умов
Договору 33727 грн. 21 коп. пені та штраф - 500
грн. (фіксована частина) та 2596 грн. 61 коп.
(процентна складова).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином, відповідно до умов
договору.

За приписами ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Враховуючи наведені обставини
щодо наявності заборгованості та
положення закону, відповідач порушив
права Банку на вчасне повернення
кредитних коштів.

Згідно заяви позичальника сторони
домовились про те, що кредит має бути
повернутий до 29 грудня 2006 р. включно.

Крім того, сторони передбачили у
кредитному договорі (заява та п. 5.1 Умов)
відповідальність позичальника за
порушення зобов'язань у формі:

- пені за порушення строків сплати
кредиту та/або процентів за
користування кредитом в розмірі 0,15% від
суми простроченого платежу, але не
менше 1 грн. за кожний день прострочки
платежу;

- при порушенні позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань, передбачених договором,
більше ніж на 30 днів - штрафу у розмірі
500 грн.+5 % від суми заборгованості.

Як вбачається з наданих
представником позивача в суд
апеляційної інстанції витягів з
рахунків, відкритих на ім'я відповідача
для погашення заборгованості за
кредитом, відсотками 18 січня 2008 р.
відбулося погашення існуючої на той
день заборгованості відповідача за
кредитом в сумі 3190 грн. 52 коп. та
заборгованості за процентами за
користування кредитними коштами в сумі
3428 грн. 68 коп. за рахунок надходження
страхового відшкодування від
закритого акціонерного товариства
«Інгосстрах» за договором страхування.

Таким чином підстави для
стягнення з відповідача
заборгованості за кредитом та
процентами за користування кредитними
коштами відсутні, оскільки на час
звернення до суду такої заборгованості
не існує у зв'язку з її погашенням.

Між тим, відповідно до Умов (п. 5.1)
Банк обґрунтовано до дня виконання
зобов'язання з погашення кредиту та
нарахованих процентів нараховував
пеню та штраф.

У зв'язку з виконанням зобов'язань
18 січня 2008 р. підстави для нарахування
неустойки відпали, а тому заявлені
вимоги щодо стягнення пені,
нарахованої за період, що сплинув після
18 січня 2008 р. є безпідставним.

Згідно розрахунку позивача
станом на 18 січня 2008 р. нараховано 1400
грн. 27 коп. пені.

Відмовляючи в позові, суд виходив
з того, що позивачем пропущено позовну
давність.

Згідно із ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

В силу ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України визначено,
що перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення права або про особу, яка його
порушила.

Як передбачено ч. 1 ст. 260 ЦК України
перебіг позовної давності
обчислюється за загальними правилами
визначення строків, встановленими
ст.ст. 253-255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За правилами ч. 1 ст. 254 ЦК України строк,
що визначений роками, спливає у
відповідний місяць та число останнього
року строку.

За зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Законом передбачена можливість
збільшення за домовленістю сторін
позовної давності, встановленої
законом (ч. 1 ст. 259 ЦК України).

Як зазначено в п. 5.5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), сторони
домовились, що позовна давність за
вимогами про стягнення кредиту,
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки становить 5
років.

Відповідач подав до суду заяву про
сплив позовної давності та
застосування наслідків такого спливу.

За загальним правилом перебіг позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання
не встановлено або визначено моментом
вимоги кредитора, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у
кредитора виникає право пред'явити
вимогу про виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

З урахуванням того, що погашення
заборгованості за кредитом та
процентами відбулося 18 січня 2008 р.
позовна давність стосовно вимог щодо
стягнення пені та штрафу, нарахованих
за порушення умов договору щодо
погашення кредиту до вказаної дати,
мала тривати до 18 січня 2013 р.

За таких обставин, звернення Банка до
суду з даним позовом щодо стягнення
неустойки (пені та штрафу) 29 січня 2014 р.
відбулося поза межами визначеної у
Договорі позовної давності, що з
урахуванням наявності заяви
відповідача щодо застосування
наслідків пропуску позовної давності є
підставою для відмови у стягненні
неустойки (мені та штрафу).

З урахуванням викладених обставин, суд
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову.

Доводи апеляційної скарги про
переривання перебігу позовної
давності у зв'язку з оплатою
відповідачем 01 квітня 2010 р. 633 грн. 26 коп.
не заслуговують на увагу, оскільки
суперечать фактичним обставинам
справи.

Так, згідно особового рахунку
позичальника ОСОБА_2 01 квітня 2010 р. в
погашення заборгованості за Договором
надійшло 633 грн. 26 коп. і ця оплата була
здійснена з картки № НОМЕР_1 (а.с. 53). Як
пояснив в судовому засіданні
відповідач, ця картка була відкрита у
зв'язку з отриманням через позивача
заробітної плати.

Згідно виписці щодо руху коштів по
вказаній картці ОСОБА_2 (а.с. 72) 01 квітня
2010 р. відбулося списання Банком в
примусовому порядку 633 грн. 26 коп. для
погашення заборгованості.

Таким чином, відповідач особисто не
вчиняв дій, які можна вважати визнанням
боргу, зокрема щодо погашення
заборгованості, що є відповідно до
вимог ч. 1 ст. 264 ЦК України необхідною
умовою для переривання перебігу
позовної давності, відсутні підстави
для такого переривання.

З урахуванням викладеного колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК
України,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити, рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 04 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: