АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-5327
Головуючий у1-й інстанції - Яровенко Н.О.
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року. Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого
Пікуль А.А.

суддів
Побірченко Т.І.

ШаховоїО.В.

при секретарі
Кучер Є.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 14 січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Відділу державної виконавчої
служби Дніпровського районного
управління юстиції у м. Києві,
Приватного підприємства "СП Юстиція",
ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві, Відкрите
акціонерне товариство "Державний
ощадний банк України", про визнання
недійсними результатів прилюдних
торгів, визнання незаконним та
скасування акту державного виконавця
про проведення прилюдних торгів та
визнання недійсним свідоцтва про
придбання майна з прилюдних торгів,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 14 січня 2014 року за спливом
позовної давності відмовлено у
задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до
Відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві, Приватного
підприємства "СП Юстиція", ОСОБА_5, треті
особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, Реєстраційна
служба Головного управління юстиції у
м. Києві, Відкрите акціонерне
товариство "Державний ощадний банк
України".

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на невідповідність
фактичним обставинам справи висновків
суду щодо відсутності підстав для
поновлення ОСОБА_4 пропущеного строку
позовної давності, неправильне
застосування у цій частині норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до постановлення
незаконного та необґрунтованого
рішення, просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги (т.2,
а.с.158-161).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А.,
пояснення учасників судового розгляду:
позивача ОСОБА_4 та його представника,
які підтримали подану апеляційну
скаргу та просили суд її задовольнити,
представників: ОСОБА_5, ВАТ "Державний
ощадний банк України", які заперечували
проти задоволення апеляційної скарги,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія приходить до висновку про те,
що апеляційну скаргу слід відхилити з
таких підстав.

При вирішенні справи суд першої
інстанції вважав встановленою ту
обставину, що позивач не був належним
чином повідомлений про проведення
прилюдних торгів та про початкову ціну
продажу предмета іпотеки, про
переоцінку майна, про проведення
повторних прилюдних торгів та про
початкову ціну продажу предмета
іпотеки, чим суттєві були порушені його
права.

При цьому районний суд також встановив,
що прилюдні торги були проведені 22
серпня 2012 року, а з позовом до суду
ОСОБА_4 звернувся 7 червня 2013 року, тобто
після спливу встановленого ст. 48 Закону
Україну «Про іпотеку» трьохмісячного
строку на оскарження результатів
прилюдних торгів в суді.

Представником позивача у судовому
засіданні заявлено клопотання про
поновлення строку позовної давності, в
якому він зазначає, що в проведених 22
серпня 2012 року прилюдних торгах ОСОБА_4
участі не брав, а про результати торгів
дізнався 6 лютого 2013 року з отриманого
від ОСОБА_5 листа про звільнення
квартири.

В свою чергу, представником ОСОБА_5 в
судовому засіданні заявлено
клопотання про застосування строку
позовної давності, з огляду на те, що
позивачем пропущений трьохмісячний
строк для оскарження результатів
прилюдних торгів в суді та ним не було
надано доказів неможливості
звернутись в суд у встановлені законом
строки.

За встановлених обставин, ураховуючи,
що представником позивача в клопотанні
зазначено, що про результати прилюдних
торгів ОСОБА_4 дізнався 6 лютого 2013 року,
в той час як позовна заява подана до
суду 7 червня 2013 року, тобто через
чотири місяці після того як він
дізнався про порушення свої прав, а
також ураховуючи ту обставину, що
позивачем та його представником не
надано жодного доказу поважності
пропуску строку позовної давності,
районний суд прийшов до висновку про
наявність правових підстав для відмови
у позові за спливом строку позовної
давності.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими
при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав для відмови
у задоволенні позовних вимог (за
спливом позовної давності)
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом проведена неправильна оцінка
доказів та безпідставно, з порушенням
процесуальних норм, надана перевага
одним доказам над іншими, що призвело
до неправильного вирішення справи, не
можуть бути прийняті судом апеляційної
інстанції в якості підстав для
скасування оскаржуваного рішення
враховуючи наступне.

Всі висновки суду першої інстанції
щодо тривалості строку позовної
давності у даному спорі, моменту
початку його перебігу та спливу, повно
та послідовно викладені у
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення ( т.2, а.с.141-142).

Обставин, які б дали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
указаних висновків суду, апеляційна
скарга позивача не містить, в ході
апеляційного розгляду позивач та його
представник також не навели таких
обставин.

Посилання апеляційної скарги на те, що
позивачем не був пропущений строк
позовної давності, оскільки він
дізнався про порушення своїх прав на
продану з прилюдних торгів квартиру
після отримання ухвали Дніпровського
районного суду м. Києва від 12 квітня 2013
року про відкриття провадження у
справі за позовом ОСОБА_5 про усунення
перешкод у здійсненні права власності
на квартиру, визнання осіб такими, що
втратили право користування квартирою
та виселення із квартири без надання
іншого житла, не можуть бути прийняті
апеляційним судом у якості підстав для
скасування оскаржуваного рішення
виходячи з наступного.

Указані посилання є безпідставними,
вони суперечать фактичним обставинам
справи, правильно встановленим
районним судом. У цих посиланнях
позивач вдається до перекручування
фактів на свою користь.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Якщо встановити день, коли особа
довідалась про це, неможливо, або
маються докази того, що особа не знала
про порушення права, хоч за наявних
умов повинна була знати про це, перебіг
строку позовної давності починається
від дня, коли особа повинна була
довідатися про порушення свого права.
Отже, за змістом цієї норми початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов, тобто
можливості реалізувати своє право в
примусовому порядку через суд. З
урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

В даному конкретному випадку з наявних
у матеріалах справи письмових доказів -
копії заяви ОСОБА_4 на ім'я начальника
ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 30
травня 2012 року (т.1, а.с.183), оригінал якої
знаходиться у матеріалах виконавчого
провадження, вбачається, що позивач був
обізнаний, що належна йому квартира
АДРЕСА_1 продається з прилюдних торгів,
просив скасувати прилюдні торги,
призначені на 1 червня 2012 року, у зв'язку
відсутністю у нього відомостей про
оціночну вартість майна.

Ураховуючи обставини, викладені ОСОБА_4
у вищенаведеній заяві, позивач повинен
був дізнатися про порушення своїх прав
в ході проведення прилюдних торгів
безпосередньо після їх проведення,
оскільки він був обізнаний, що
процедура прилюдних торгів розпочата,
а тому, будучи боржником та власником
майна, що продається з прилюдних
торгів, повинен був контролювати
дотримання цієї процедури.

У клопотанні про поновлення строку
позовної давності позивач через свого
представника, ОСОБА_8, стверджує, що
ОСОБА_4 дізнався про результати
прилюдних торгів 6 лютого 2013 року з
отриманого від ОСОБА_5 листа про
звільнення квартири (т.1, а.с.126-а).

Відповідно до наявної у матеріалах
справи копії опису вкладень у лист
ОСОБА_5 на адресу ОСОБА_4 від 22 січня 2013
року, указаний лист містив: вимогу про
звільнення квартири; свідоцтво (як
пояснив представник ОСОБА_5, це
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, придбану на
прилюдних торгах); витяг про державну
реєстрацію (т.1, а.с.204).

Таким чином, в момент отримання
указаного листа (6 лютого 2013 року) та
ознайомлення зі змістом його вкладень
ОСОБА_4 достовірно знав, що квартира
АДРЕСА_1 з 9 жовтня 2012 року (момент
державної реєстрації правочину)
належить не йому, а іншій особі, і у
ОСОБА_4 виникло право на позов, тобто
можливість реалізувати своє право в
примусовому порядку через суд.

Указане право він реалізував 6 червня
2013 року шляхом подання зустрічного
позову, а коли судом було відмовлено у
його прийнятті, 7 червня 2013 року шляхом
пред'явлення даного позову (т.1, а.с.2).

Таким чином, ОСОБА_4 пропустив
встановлений ст. 48 Закону Україну «Про
іпотеку» трьохмісячний строк
(спеціальна позовна давність; ч.1 ст. 258
ЦК України) на оскарження результатів
прилюдних торгів в суді, а за правилом
ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Доказів, що строк пропущений з поважних
причин (тривала хвороба, відрядження,
непереборна сила тощо), суду не надано.

Інших доводів щодо неправильності
оскаржуваного рішення апеляційна
скарга позивача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції дана належна оцінка
доводам сторін у сукупності з наданими
сторонами доказами, висновки суду
відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
не спростовують їх, тому підстав для
скасування оскаржуваного рішення
немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 14 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.І.
Побірченко

О.В.Шахова