АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3814/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Тихомиров І. В. Доповідач -
Прозорова М.Л.Категорія 52
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року

12 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Каратаєвої Л.О.,
Козлова С.П.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

Нікопольської міської ради в особі
Нікопольського міського голови Токаря
Руслана Івановича

на рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 26 лютого 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Нікопольської міської ради в особі
Нікопольського міського голови Токаря
Руслана Івановича, комунального
підприємства "Міське ринкове
господарство" про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди,
-

В С Т А Н О
В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся з
позовом до Нікопольської міської ради
в особі Нікопольського міського голови
Токаря Р.І., КП "Міське ринкове
господарство" про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди
(а.с.1-4).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3
посилався на те, що він з 12.12.2012 року на
підставі розпорядження Нікопольського
міського голови № 500ок був прийнятий на
посаду директора КП «"Міське ринкове
господарство" Нікопольської міської
ради, де працював до 12.07.2013 року.

При цьому з ним було укладено контракт
від 29.12.2012 року № 39/12.

Розпорядженням Нікопольського
міського голови від 12.07.2013 року № 229к
його було звільнено з даної посади за
п.8 ст. 36 КЗпП України.

Вважав своє звільнення незаконним та
необґрунтованим, виходячи з
наступного.

Посилається на те, що умова п.5.3
укладеного з ним контракту ставить
його у гірше становище в порівнянні з
чинним законодавством про працю, у
зв'язку з чим є недійсною.

Також вважав, що відповідачем не
зазначено, у чому саме полягає
порушення трудових обов'язків, яке він
вчинив. В основу його звільнення була
покладена доповідна записка в.о.
начальника відділу контролю
Нікопольської міської ради, в якій,
однак, зазначені порушення, що не
стосуються його трудових обов'язків.

Тому ОСОБА_3 просив суд поновити його на
роботі на посаді директора КП "Міське
ринкове господарство" Нікопольської
міської ради, визнавши незаконним та
скасувавши розпорядження про
звільнення, стягнути з відповідача на
його користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу в розмірі 14466,21 грн.
та моральну шкоду у розмірі 25000 грн.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 26 лютого 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

Суд поновив ОСОБА_3 на посаді директора
КП "Міське ринкове господарство"
Нікопольської міської ради з 13.07.2013
року, визнавши розпорядження
виконуючого обов'язки міського голови
м. Нікополь № 229 к від 12.07.2013 року про
його звільнення за п.8 ст. 36 КЗпП України
незаконним та скасувати його.

Суд стягнув з КП "Міське ринкове
господарство" на користь ОСОБА_3
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в розмірі 19738,60 грн., моральну
шкоду в розмірі 3000 грн., а всього до
стягнення - 22738,6 грн. 60 коп.

Суд допустив негайне виконання рішення
суду в частині поновлення ОСОБА_3 на
роботі на посаді директора КП "Міське
ринкове господарство" з 13.07.2013 року та
стягнення середнього заробітку за один
місяць у розмірі 4536 грн.

В іншій частині позову - відмовлено.

Також суд стягнув з КП "Міське ринкове
господарство" судовий збір у розмірі
243,60 грн. на користь держави.

Також суд стягнув з ОСОБА_4 на користь
держави судовий збір у розмірі 1009 грн. 80
коп. (а.с.162-166).

З таким рішенням Нікопольська міська
рада не погодилась і звернулась з
апеляційною скаргою, в якій ставить
питання про його скасування та
ухвалення нового про відмову у
задоволенні позовних вимог позивачу,
посилаючись на те, що судом порушені
норми матеріального та процесуального
законодавства (а.с.172-178).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу
необхідно задовольнити частково, а
рішення суду змінити у частині розміру
моральної шкоди, у зв'язку з чим
постановити нове рішення на підставі
ст. 309 ЦПК України з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
12.12.2012 року на підставі розпорядження
Нікопольського міського голови № 500ок
був прийнятий на посаду директора КП
"Міське ринкове господарство"
Нікопольської міської ради, де
працював до 12.07.2013 року.

При цьому з ним було укладено контракт
від 29.12.2012 року № 39/12 (а.с.16).

Розпорядженням Нікопольського
міського голови від 12.07.2013 року № 229к
його було звільнено з даної посади за п.
8 ст. 36 КЗпП України (а.с.5,6,16-18).

Підставою для звільнення позивача
стала доповідна записка виконуючого
обов'язків начальника відділу
контролю.

В даній доповідній записці було
виявлено наступні порушення з боку
позивача: не був погоджений штатний
розклад підприємства з міським головою
м. Нікополь; у господарських договорах
не зазначено, чи з ПДВ чи без ПДВ
сплачується орендна плата; у
господарських договорах не зазначено
номерів свідоцтв про державну
реєстрацію юридичних осіб чи фізичних
осіб - підприємців, які їх укладали;
укладені договори оренди з рядом
юридичних осіб не містили умов про
орендну плату за одне орендне місце, а в
одному з договорів був відсутній акт
обстеження майна, що знаходиться на
земельній ділянці.

При цьому у висновку доповідної
записки, яка була складена за
результатами перевірки роботи
позивача, зазначено, що договори оренди
земельних ділянок були укладені без
згоди відповідача, хоча у описовій і
мотивувальній частині про це жодним
чином не зазначалося (а.с.76-77 зв.).

12.07.2013 р. приблизно о 14-00 год. відділом
контролю Нікопольської міської Ради
було виготовлено доповідну записку за
результатами перевірки КП "Міське
ринкове господарство" (а.с.76-77) і того ж
дня 12.07.2013 р. виконуючим обов'язки
міського голови Васильєвим О.І. видано
розпорядження № 229-к про звільнення
ОСОБА_3 з посади керівника КП "Міське
ринкове господарство" (а.с.83).

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3 та поновлюючи його на посаді
директора КП "Міське ринкове
господарство" Нікопольської міської
ради та стягуючи на його користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу у сумі 19738,60 грн., суд першої
інстанції обґрунтовано прийшов до
висновку про те, що звільнення позивача
було проведено з порушенням норм
законодавства про працю, оскільки
підстави з яких позивач був звільнений
не були передбачені контрактом

Доводи Нікопольської міської ради в
апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_3
мав обов'язок по складанню текстів
господарських договорів, а також
погоджувати штатний розклад КП "Міське
ринкове господарство" з міським
головою м. Нікополя є необґрунтованими,
оскільки такий обов'язок не
встановлений контрактом.

Інші доводи Нікопольської міської ради
в апеляційній скарзі стосовно
поновлення ОСОБА_3 на посаді зводяться
до переоцінки доказів і незгоди із
висновками суду щодо обставин справи.

Що стосується позовних вимог про
стягнення моральної шкоди в розмірі 3000
грн., то с таким висновком колегія
суддів не може погодитися з наступних
підстав.

Згідно ч.1 ст. 2371 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України та
положень п.9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року №4 "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням у
кожному конкретному випадку вини
відповідача, часу та зусиль необхідних
для відновлення попереднього стану та
інших обставин. Розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Моральна шкода полягає у тому, що
позивач пережив нервові страждання у
зв'язку з втратою роботи та джерела до
існування.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи
конкретні обставини справи, а також
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості сума
стягнутої на користь позивача
моральної шкоди підлягає зменшенню до
500 грн., а апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,315,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш
И Л А:

Апеляційну скаргу Нікопольської
міської ради в особі Нікопольського
міського голови Токаря Руслана
Івановича - задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 26
лютого 2014 року у частині розміру
моральної шкоди - змінити, зменшивши
розмір моральної шкоди з 3000 грн. до 500
грн.

В іншій частині рішення - залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржене у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Судді: