Справа №1515/2959/2012
№2/504/1010/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року
Комінтернівський районний суд
Одеської області в складі:

судді Рідник І.Ю.

при секретарях Бочковській Ю.В.,
Нікітюк М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Комінтернівське
цивільну справу за позовом заступника
прокурора Одеської області в інтересах
держави в особі Фонтанської сільської
ради Комінтернівського району
Одеської області до ОСОБА_1, відділу
Держкомзему у Комінтернівському
районі Одеської області про визнання
недійсним державного акта на право
власності на земельну ділянку та
повернення земельної ділянки до земель
запасу комунальної власності,

в с т а н о в и в:

Заступник прокурора Одеської області,
на підставі ст.121 Конституції України,
ст.361 Закону України «Про прокуратуру»,
в інтересах держави в особі
Фонтанської сільської ради
Комін-тернівського району Одеської
області звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1, відділу Держкомзему у
Комінтернівському районі Одеської
області, правонаступником якого є
Управління Держземагенства у
Комінтернівському районі Одеської
області, про визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ №723165 від
30.04.2009 року, виданого на ім'я ОСОБА_1 на
земельну ділянку площею 0.1004 га по
АДРЕСА_1, та зобов'язати ОСОБА_1
повернути земельну ділянку площею 0.1004
га за вище вказаною адресою до земель
комунальної власності, зазначивши в
обґрунтування позову, що незаконність
отримання ОСОБА_1 державного акта на
право власності на земельну ділянку
площею 0.1004 га по АДРЕСА_1, була
встановлена в ході досудового слідства
по кримінальній справі №9,
порушеної прокурором Одеської області
01.06.2011 року відносно ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 за ознаками складів злочинів,
передбачених ч.3 ст.28, ч.4 ст.358, ч.3 ст.28, ч.2
ст.366, ч.5 ст.191 КК України, яким було
встановлено, що ОСОБА_2, будучі
сільським головою Фонтанської
сільської ради, використовуючи
службове становище всупереч інтересам
служби та в інтересах третіх осіб, вніс
завідомо неправдиві відомості до
офіційних документів, а саме: витягу з
рішення сесії Фонтанської сільської
ради від 22.12.2008 року №402 з посиланням на
рішення сільської ради від 21.12.2004 року
№179, довідок та листів Фонтанської
сільської ради щодо передачі у
власність ОСОБА_1 земельної ділянки
площею 0.1004 га в АДРЕСА_1, вартістю 248684
грн., для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, на підставі яких
ОСОБА_1 30.04.2009 року видано державний акт
на право власності на дану земельну
ділянку. Проте, зібраними доказами по
кримінальній справі встановлено, що
рішення Фонтанською сільською радою на
сесіях 22.12.2008 року та 21.12.2004 року в
частині надання ОСОБА_1 земельної
ділянки не приймалися. На підставі
викладеного та приєднаних до позовної
заяви письмових доказів, вважає, що
оскільки земельна ділянка по АДРЕСА_1
отримана ОСОБА_1 у власність в
порушення ст.ст.116,118 ЗК України та
встановленої процедури, вбачаються усі
підстави для скасування виданого
відповідачки державного акта на землю,
а земельна ділянка підлягає поверненню
органу місцевого самоврядування
відповідно до п.3 ч.1 ст.388 ЦК України,
оскільки вибула з комунальної
власності територіальної громади
с.Фонтанка поза волею розпорядника
землі.

В судовому засіданні представники
прокуратури, Процик Д.В. і Поліщук А.О.,
позов підтримали і просили його
задовольнити по підставам, викладеним
у позовній заяві.

Представник позивача - Фонтанської
сільської ради Комінтернівського
району Одеської області в судове
засідання не з'явився, але направив до
суду письмову заяву про підтримання
позовних вимог та розгляд справи за їх
відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_1,ОСОБА_7,
позов не визнала, вважає його таким, що
не ґрунтується на вимогах закону і
просить в його задоволенні відмовити.

Представник відповідача - Управління
Держземагенства у Комінтернівському
районі Одеської області, Новіткевич
С.М., позов визнав та не заперечує проти
його задоволення по підставам,
викладеним представником прокуратури.

Вислухавши прокурора, представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд прийшов до наступного.

- 2 -

Статтею 15 ЦК України визначено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання,
який відбувається способами,
встановленими ст.16 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.45 ЦПК України з
метою представництва інтересів
громадянина або держави в суді
прокурор в межах повноважень,
визначених законом, звертається до
суду з позовною заявою.

Відповідно до ст.121 Конституції
України, ст.361 Закону України «Про
прокуратуру» підставою представництва
прокуратурою в суді інтересів держави
є наявність порушень або загрози
порушень економічних, політичних та
інших державних інтересів внаслідок
протиправних дій (бездіяльності)
фізичних або юридичних осіб, що
вчиняються у відносинах між ними або з
державою.

Таким чином, прокурор в межах своїх
повноважень звернувся до суду з даним
позовом.

Згідно зі ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень, а суд, відповідно
до ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Отже, прокурор як учасник процесу
зобов'язаний надати суду усі належні і
допустимі докази в обґрунтування
обставин, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
виник спір.

Доказами у цивільному судочинстві,
відповідно до ст.ст.57,58,59 ЦПК України, є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до уваги докази,
які не стосуються предмета
доказування. Суд не бере до уваги
докази, які одержа-

ні з порушенням порядку, встановленого
законом. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказу-вання. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до норм кримінального
судочинства доказами в кримінальній
справі є всякі фактичні дані, на
підставі яких у визначеному законом
порядку орган дізнання, слідчий чи суд
встановлюють наявність або
відсутність суспільно небезпечного
діяння, винність особи, яка вчинила це
діяння, та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи.

Отже, докази у цивільному та
кримінальному судочинстві мають різні
мету та предмет доказування, тому
посилання прокурором в позові в його
обґрунтування на докази, що добити при
досудовому розслідуванні кримінальної
справи, порушеної відносно
неправомірних дій посадової особи
органу місцевого самоврядування, є
помилковим, оскільки таки докази
підлягають оцінки щодо їх належності і
допустимості при розгляді цивільної
справи, в розумінні ст.ст.58,59 ЦПК
України.

Відповідач у цивільному процесі - це
особа, яка, на думку позивача, порушила,
не визнала або оспорила його права,
свободи чи інтереси і тому
притягується до участі у цивільній
справі для відповіді за пред'явленими
позовними вимогами.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі і в межах повноважень та у
спосіб, передбачений Конституцією та
законами України.

Згідно ч.1 ст.74 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
органи та посадови особи місцевого
самоврядування несуть
відповідальність за свою діяльність
перед територіальною громадою,
державою, юридичними і фізичними
особами.

Відповідно до ст.12 ЗК України, ст.26
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні»
повноваження щодо розпорядження
землями комунальної власності
територіальних громад відносяться до
компетенції сільських, селищних,
міських рад.

Порядок набуття права на землю та
порядок її безоплатної приватизації
громадянами визначено нормами
ст.ст.116,118 ЗК України.

Згідно ч.ч.1,3 ст.116 ЗК України громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі: а)приватизації земельних ділянок,
які перебувають у користуванні
громадян; б)одержання земельних
ділянок внаслідок приватизації
державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ, організацій; в)одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом.

Частинами 6-10 ст.118 ЗК України, в
редакції, діючої на час виникнення
правовідносин, визначено, що громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної

- 3 -

або комунальної власності для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) у межах
норм безоплатної приватизації, подають
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання.

Відповідна місцева державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада розглядає заяву і в разі
згоди на передачу земельної ділянки у
власність надає дозвіл на розробку
проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідні
дозволи (ліцензії) на виконання цих
видів робіт, у строки, що обумовлюються
угодою сторін. Проект відведення
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органом архітектури та подається на
розгляд відповідної місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування, які у
місячний строк розглядають проект
відведення та приймають рішення про
передачу земельної ділянки у
власність.

З матеріалів справи убачається та не
заперечує прокурор, що відповідачем
ОСОБА_1 16.12.2004 року особисто писалася
заява на ім'я голови Фонтанської
сільської ради Комінтернівсь-кого
району Одеської області про виділення
їй земельної ділянки під забудову
будинку (присадибну ділянку) на
території Фонтанської сільської ради,
що нею підтверджено слідчому СУ ГУ МВС
України в Одеській області при допиті
її 04.07.2011 року в якості свідка по
кримінальній справі №9 /а.с.11/.

Щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про
виділення їй земельної ділянки під
забудову житлового будинку
Фонтанською сільською радою
прокурором надано суду копію Витягу з
рішення Фонтанської сільської ради від
21.12.2004 року №179-ІУ «Про передачу
земельних ділянок у приватну власність
громадянам (всього 133 чол., згідно
додатку до рішення) та видачу державних
актів на право приватної власності на
землю» до якого залучено список з
прізвищами 133 громадян, в якому
прізвище ОСОБА_1 відсутнє /а.с.175-182/, та
копію Витягу з рішення Фонтанської
сільської ради від 21.12.2004 року №179-ІУ
«Про надання дозволу на розробку
проекту відведення земельної ділянки
гр.ОСОБА_1 на праві приватної власності
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка)» в
АДРЕСА_1 /а.с.145/.

Оцінюючи надані прокурором докази
відносно їх належності і допустимості,
суд не приймає до уваги копію Витягу з
рішення Фонтанської сільської ради від
21.12.2004 року №179-ІУ «Про передачу
земельних ділянок у приватну власність
громадянам (всього 133 чол., згідно
додатку до рішення) та видачу державних
актів на право приватної власності на
землю» з залученим до Витягу списку з
прізвищами 133 громадян, оскільки,
згідно постанови слідчого від 16.11.2011
року до матеріалів кри-мінальної
справи №9 в якості речових
доказів залучено оригінал рішення №179
від 21.12.2004 року, а не Витяг з цього
рішення, а на копії списку громадян,
яким передаються у приватну власність
земельні ділянки, що іде додатком до
рішення, відсутня підпис сільського
голови, або іншої посадової особи
Фонтанської сільської ради. Оригінали
цих письмових доказів для огляду в
судовому засіданні у підтвердження
відповідності копії, що надані в якості
доказів, суду не надані.

На підставі Витягу з рішення
Фонтанської сільської ради від 21.12.2004
року №179-ІУ «Про надання дозволу на
розробку проекту відведення земельної
ділянки гр.ОСОБА_1 на праві приватної
власності для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка)» землевпорядною
організацією ТОВ «Інагро» розроблено
проект із землеустрою щодо відведення
земельної ділянки загальною площею 0.100
га ріллі у власність для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд в
АДРЕСА_1 /а.с.144-148/.

Не відповідність даного Витягу
оригіналу рішення №179-У від 21.12.2004 року
стороною позивача суду не доведено.
Витяг з рішення №179-ІУ від 21.12.2004 року
«Про надання дозволу на розробку
проекту відведення земельної ділянки
гр.ОСОБА_1 на праві приватної власності
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка)» виконано
на бланку Фонтанської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області, підписано сільським головою і
стало підставою, як зазначено вище, для
виготовлення технічної документації
із землеустрою землевпорядною
організацією, яка в подальшому була
затверджена рішенням Фон-танської
сільської ради №402-У від 22.12.2008 року та
земельна ділянка площею 0.100га по
АДРЕСА_1 передана безоплатно у
власність ОСОБА_1 В судовому порядку
вище зазначений Витяг з рішення також
не оскаржувався.

Відповідно до ст.ст.125,126 ЗК України, в
редакції, що діяла на час виникнення
правовідносин, право власності на
земельну ділянку виникає після
одержання її власником документа, що
посвідчує право власності земельною
ділянкою та його державної реєстрації.
Право власності на земельну ділянку і
право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується
державними актами.

30.04.2009 року ОСОБА_1, на підставі рішення
№402-У від 22.12.2008 року, видано державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯЖ №723165, зареєстрований
в Книзі записів реєст-

- 4 -

рації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
дого-ворів оренди землі за №93,
згідно якого ОСОБА_1 отримала у
власність земельну ділянку площею 0.100
га, а не 0.1004га, як зазначає у позові
прокурор, розташовану по АДРЕСА_1, за
цільовим призначенням - для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд /а.с.8/.

Прийняття органом місцевого
самоврядування на сесії 22.12.2008 року
рішення №402-У «Про затвердження
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у власність
громадянам (згідно додатку) для
будівництва і обслуговування жилих
будинків, господарських будівель і
споруд (присадибні ділянки)», де також
зазначено прізвище ОСОБА_1,
підтверджується копією постанови
слідчого від 16.11.2011 року по залучення
речових доказів до матеріалів
кримінальної справи №9 /а.с.173-174/.

Яке відношення щодо виготовлення
Витягу з рішення №179-У від 21.12.2004 року
«Про надання дозволу на розробку
проекту відведення земельної ділянки
гр.ОСОБА_1 на праві приватної власності
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка)» має
відповідач ОСОБА_1, які саме права,
свободи чи інтереси органу місцевого
самоврядування, в інтересах якого
прокурором заявлено позов, порушені
відповідачем, яка не має ніякого
відношення щодо вирішення питань, що
відносяться до компетенції сільської
ради та її виконавчого органу, прокурор
суду не навів.

Позивач - Фонтанська сільська рада
Комінтернівського району Одеської
області, підтримуючи позовні вимоги,
також не навів обґрунтованих мотивів
порушення відповідачем ОСОБА_1 його
прав та не навів підстав для захисту
його інтересів.

Отже, судом встановлено, що
відповідачем ОСОБА_1 відповідно до
вимог ст.118 ЗК України була подана заява
про надання їй у власність земельної
ділянки, органом місцевого
самоврядування видано ОСОБА_1 рішення
про задоволення її заяви, на підставі
якого відповідним органом виготовлено
проект землеустрою з відведенням
ОСОБА_1 земельної ділянки з
встановленням її меж на місцевості,
який в подальшому затверджено органом
місцевого самоврядування та земельна
ділянка передана їй у власність та
видано правовстановлюючий документ -
державний акт, який зареєстровано
належним чином.

Згідно ч.2 ст.373 ЦК України право
власності на землю гарантується
Конституцією України. Право власності
на землю (на земельну ділянку)
набувається і здійснюється відповідно
до закону.

Незаконність набуття відповідачем
ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0.100 га
по АДРЕСА_1 судом не встановлена.

Залишилося без обґрунтування, без
підтвердженнями відповідними доказами
і ствердження прокурора про вибуття
земельної ділянки, розташованої по
АДРЕСА_1 із земель комунальної
власності поза волею територіальної
громади с.Фонтанка.

За викладених обставин, суд прийшов до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову в повному обсязі.

На підставі ст.19 Конституції України,
ст.ст.12,116,118,125,126 ЗК України, ст.ст.26,74
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», ст.373 ЦК
України і керуючись
ст.ст.10,11,57,58,59,60,88,209,212-215 ЦПК України,
суд -

в и р і ш и в:

Заступнику прокурора Одеської області
у задоволенні прозову, поданого в
інтересах держави в особі Фонтанської
сільської ради Комінтернівського
району Одеської області до ОСОБА_1,
Управління Держземагенства у
Комінтернівському районі Одеської
області про визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку та повернення
земельної ділянки до земель запасу
комунальної власності - відмовити у
повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду через
суд першої інстанції протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Суддя

29.04.2014