Номер провадження: 22-ц/785/1792/14
Номер справи місцевого суду: 1527/2-4873/11
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Колеснікова Г.Я.,

суддів - Вадовської Л.М., Ващенко
Л.Г.,

при секретарі - Горновій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на рішення Суворовського районного
суду м. Одеси від 16 жовтня 2012 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11; треті особи: ОСОБА_3,
Одеська міська рада, Комунальне
підприємство «Одеське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів» (далі - КП «ОМБТІ
та РОН»), Одеська товарна біржа, про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним та визнання додаткового строку
для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2010р. ОСОБА_12 та ОСОБА_13,
звернулися до суду з позовом до
вказаних вище відповідачів про
визнання факту прийняття спадщини,
визнання дійсним договору
купівлі-продажу квартири, визнання
права власності в порядку спадкування
на ? частину квартири.

Зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_8 помер їх син
ОСОБА_14, а у лютому 2010 році ОСОБА_15, з
якою їх син знаходився у шлюбі з
вересня 1977 року.

Після смерті сина відкрилася спадщина
у вигляді квартири АДРЕСА_1, придбаної
ОСОБА_15 22 лютого 1996 року за договором
купівлі-продажу на Одеській товарній
біржі.

Посилаючись на те, що ОСОБА_15 не
виконала свою обіцянку визнати у
судовому порядку договір
купівлі-продажу квартири дійсним,
просили задовольнити їх вимоги (т. 1
а.с.3-4).

Після смерті ОСОБА_13, яка настала
ІНФОРМАЦІЯ_9, позивач ОСОБА_12 у травні
2011 року уточнив вимоги та просив, крім
визнання договору купівлі-продажу
квартири дійсним та визнання за
ОСОБА_14 право власності на ? частину
спірної квартири, визначити йому
додатковий строк для прийняття
спадщини, який він пропустив у зв'язку з
хворобою та проживанням у Росії (т.1
а.с.37-38).

ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_12 помер,
правонаступником якого до участі у
справі залучено ОСОБА_4, яка остаточно
просила суд, в порядку ст. ст. 220, 1220, 1261,
1270, 1272 та 1276 ЦК України:

- визначити їй додатковий строк
для прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_14;

- визнати дійсним договір
купівлі-продажу квартири, укладений 22
лютого 1996 року (т.1 а.с. 127, 140-142).

Ухвалами Суворовського районного суду
Одеської області від 21 травня та 20
червня 2012 року до участі у справі
залучено треті особи: ОСОБА_3, як
останній власник спірної квартири,
Одеська міська рада, Одеська товарна
біржа та КП «ОМБТІ та РОН» (т. 1 а.с.118, 186).

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 16 жовтня 2012 року позов
ОСОБА_4 задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу
нерухомого майна N 12829 від 22 лютого 1996
року, посвідчений на Одеській товарній
біржі, квартири АДРЕСА_1, укладений між
ОСОБА_5, яка діяла від себе особисто та в
інтересах на той час неповнолітніх
дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, на підставі
рішення Суворовського РВКа м. Одеси від
20 жовтня 1995р. за № 994, ОСОБА_6, як
продавцями з одного боку і ОСОБА_15, як
покупцем з іншого боку - дійсним.

Визначено ОСОБА_4, як спадкоємцю
померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_12,
додатковий строк на подачу заяви про
прийняття спадщини після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_14 протягом трьох
місяців з дня набрання рішенням
законної сили (т.1 а.с.252-256).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
просять рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права (т.1 а.с. 261-269).

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
цивільного процесу, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 суд першої
інстанції виходив з того, що:

- договір купівлі-продажу
квартири, укладений на товарній біржі,
може бути визнаний дійсним на підставі
ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963р. ;

- строк для прийняття спадщини
спадкоємцем пропущено з поважних
причин, а тому йому можна визначити
додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини, застосувавши до спірних
правовідносин норми ст.ст. 549-551 ЦК
України 1963р. та ст.ст. 1218, 1276 ЦК України
2003р..

Проте з такими висновками суду
погодитись не можна, оскільки суд
дійшов їх з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК під час ухвалення
рішення суд вирішує, зокрема, такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та дока зи на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам судове рішення не
відповідає; суд не встановив фактичні
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи, при
цьому порушив норми як процесуального,
так і матеріального права.

Встановлено, що 22 лютого 1996 року між
ОСОБА_5, яка діяла від себе особисто та
5-х неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_11,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10; ОСОБА_6,
продавцями, та ОСОБА_16, покупцем, на
Одеській товарній біржі укладено
договір купівлі-продажу 4-х кімнатної
квартири загальною площею 83, 8 кв.м.за
адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.5-6).

Нотаріально вказаний договір
посвідчено не було.

10 червня 1996 року вказана квартира
зареєстрована за ОСОБА_15 в КП «ОМБТІ та
РОН» (т. 1 а.с. 6 зв.).

Після укладення договору ОСОБА_15 разом
із чоловіком ОСОБА_14 вселилися до
квартири, зареєструвалися за вказаною
адресою, та проживали в ній до своєї
смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_8 та
ІНФОРМАЦІЯ_11 відповідно (т. 1 а.с. 9, т. 2
а.с. 232-234).

На підставі ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 р.,
суд може визнати дійсною лише угоду, що
за законом підлягає нотаріальному
посвідченню, а сторони уклали її без
додержання цієї форми, якщо одна із
сторін, яка пред'явила позов, виконала
її повністю або частково, а друга
сторона ухиляється від нотаріального
оформлення укладеної нею угоди.

Законом не передбачено визнання угод
дійсними з померлими особами.

Суд же, визнавши дійсною угоду
купівлі-продажу спірної квартири між
продавцями ОСОБА_10 та покупцем ОСОБА_15,
яка померла, та вказуючи про це у
резолютивній частині рішення не
звернув увагу на те, що правоздатність
(здатність мати цивільні права та
обов'язки) фізичних осіб припиняється в
момент їх смерті, і померлі не можуть
бути суб'єктами цивільних
правовідносин (ст.25 ЦК України 2003р.).

Помилковим є висновок суду й про
задоволення іншої вимоги ОСОБА_4

Так, відповідно до п. 1 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у
справах про спадкування» відносини
спадку вання регулюються правилами
ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1
січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема,
відповідні правила ЦК УРСР, у тому
числі щодо прийняття спадщини. У разі
коли спадщина відкрилась до набуття
чинності ЦК і строк на її прийняття не
закінчився до 1 січня 2004р., спадкові
відносини регулюються цим Кодексом.

Оскільки ОСОБА_14 помер у ІНФОРМАЦІЯ_8,
на зазначені правовідносини
поширюється дія ЦК України 2003року, а не
ЦК УРСР від 1963 року, як помилково вважав
суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК
України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини. Для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України,,якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не
подав заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її. За
письмовою згодою спадкоємців, які
прийняли спадщину, спадкоємець, який
пропустив строк для прийняття
спадщини, може подати заяву про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо
спадкоємець пропустив шестимісячний
строк для подання заяви про прийняття
спадщина з поважних причин, закон
гарантує йому право на звернення до
суду з позовом про визначення
додаткового строку на подання такої
заяви.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_15 перебувала у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_14 з 23 вересня 1977року, під
час якого була придбана вищевказана
квартира (т. 1 а.с.7, 63).

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_14 помер, не залишивши
заповіту (т.1 а.с.9).

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України
ОСОБА_15 (дружина померлого), ОСОБА_12 та
ОСОБА_13 (батьки померлого) були
спадкоємцями ОСОБА_14 першої черги за
законом.

Після смерті ОСОБА_14 відкрилася
спадщина, до складу якої увійшла
квартира АДРЕСА_1.

ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_13,
ІНФОРМАЦІЯ_6, які постійно проживали у
с. Селіваново Галичського району
Костромської області Російської
Федерації, своєчасно дізналися про
смерть сина, були присутні в м. Одесі на
його похоронах, знали про наявність
спадкового майна, проте у встановлений
законом строк не подали заяви про
прийняття спадщини (т. 1 а.с. 3-4).

ОСОБА_15 померла ІНФОРМАЦІЯ_11, не
залишивши заповіт (т. 2 а.с. 232-234).

Дані про те, що ОСОБА_2 або будь-яка інша
особа отримала свідоцтво про право на
спадщину за законом у справі відсутні.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 6 жовтня 2010 року, яке 6
квітня 2011 року було скасовано,
встановлено факт, що ОСОБА_2 є
племінницею ОСОБА_15, визнано дійсним
договір купівлі-продажу вищевказаної
квартири дійсним та визнано право
власності на цю квартиру за ОСОБА_17 (т. 1
а.с. 78, 96-97).

За нотаріально посвідченим договором
купівлі-продажу від 5 січня 2011 року
ОСОБА_17 продала ОСОБА_3 квартиру
АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.137).

З матеріалів справи вбачається, що лише
після смерті ОСОБА_15, ОСОБА_13 та
ОСОБА_12, через шість з половиною років з
дня відкриття спадщини, звернулися до
нотаріальної контори (2 серпня 2010 року)
та до суду з позовом (11 жовтня 2010 року),
який був уточнений вимогами про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини у
травні 2011 року, зазначивши поважність
причин пропуску строку для прийняття
спадщини тим, що мають, зокрема,
інвалідність, похилий вік, хвороби,
потребують сторонньої допомоги,
проживанням в Росії та порушенням
ОСОБА_15 даного їм зобов'язання оформити
правовстановлюючі документи на
квартиру (т. 1 а.с. 2-4, 37-38, 198-199).

ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_9, а ОСОБА_12 -
ІНФОРМАЦІЯ_10 (т. 1 а.с.39, 109).

Їх донька ОСОБА_4 (до одруження - ОСОБА_12)
прийняла спадщину після померлого
ОСОБА_12, оскільки отримала свідоцтво
про право на спадщину за законом (т. 1
а.с. 111, 112, 118).

Пленум Верховного Суду України в п. 24
постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування» роз'яснив судам, що,
вирішуючи питання визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

У порушення вимог ст. ст. 58, 59, 214 ЦПК
України суд першої інстанції не
звернув уваги на те, що безспірних
достовірних і належних доказів
поважності причин пропуску строку для
звернення із заявою про прийняття
спадщини позивачка не надала,
пропустивши його на значний проміжок
часу.

З висновком суду першої інстанції про
те, що ОСОБА_12 був пропущений строк для
прийняття спадщини з поважних причин, у
зв'язку із станом здоров'я, оскільки він
27 січня 2004 року переніс гостре
порушення черепно-мозкового
кровообігу, після чого потребував
стороннього догляду, колегія суддів не
погоджується (т. 1 а.с. 255).

Згідно змісту медичної довідки від 9
вересня 2010 року ОСОБА_12 дійсно переніс
27 січня 2004 року вказане захворювання та
знаходився у стані середньої тяжкості
протягом 2-х тижнів і саме в цей період
йому був необхідний постійній
сторонній догляд (т. 1 а.с.12).

Даних про неможливість ОСОБА_12
пересуватися в іншій період, крім
короткочасного знаходження в
стаціонарі з 22 червня до 2 липня 2007 року,
з 5 до 16 червня 2008 року, з 22 червня до 1
липня 2010 року, до подачі у серпні і
жовтні 2010 року відповідних заяв до
нотаріальної контори та суду матеріали
справи не містять (т. 2 а.с. 254-257).

Згідно довідки лікаря терапевта
поліклініки м. Галич Костромської
області РФ від 9 вересня 2010 року ОСОБА_13
з 1999 року потребує постійного
стороннього догляду (т. 1 а.с. 13).

Оскільки вказана довідка не є
висновком лікувальної установи про
постійний сторонній догляд, колегія
суддів, в силу ст. 59 ЦПК України, не бере
до уваги зазначений доказ.

Як зазначалось вище, ч. 1 ст. 1269 ЦК
України встановлено, що спадкоємець,
який бажає прийняти спадщину, але на
час відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини.

Пунктом 207 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 3
березня 2004 року №20/5 (чинної на момент
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що письмова заява про
прийняття спадщини та відмову від неї
подається спадкоємцем особисто до
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини.

Крім того, зазначеним пунктом
Інструкції передбачено, що якщо заява,
на якій справжність підпису спадкоємця
не засвідчена, надійшла поштою, вона
приймається нотаріусом, заводиться
спадкова справа, а спадкоємцю
пропонується надіслати заяву,
оформлену належним чином, або прибути
особисто до нотаріальної контори за
місцем відкриття спадщини.

Оскільки законом та Інструкцією не
встановлено обов'язку вчинення
будь-яких інших дій та подання інших
документів для прийняття спадщини,
крім подання відповідної заяви до
нотаріальної контори, в т.ч. й поштою, то
у ОСОБА_13 та ОСОБА_12 була можливість
подати заяву про прийняття спадщини у
шестимісячний строк, а не через шість з
половиною років, навіть за відсутності
правовстановлюючих документів на
спірну квартиру.

Таким чином безспірних доказів
поважності причин пропуску строку для
звернення ОСОБА_13 та ОСОБА_12 із заявою
про прийняття спадщини позивач не
надала.

Сам по собі факт їх проживання в
Російській Федерації не свідчить про
наявність об'єктивних, непереборних
перешкод для звернення із заявою про
прийняття спадщини.

Суд першої інстанції неправильно
застосував норми матеріального права,
порушив норми процесуального права,
його висновки не відповідають
обставинам справи, а тому постановлене
рішення підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову.

Враховуючи те, що суд апеляційної
інстанції погоджується лише з окремими
доводами апеляційної скарги,
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Тривалий розгляд справи в суді
апеляційної інстанції був зумовлений
неодноразовим зупиненням провадження
у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК
України, а також у зв'язку з
витребуванням доказів за клопотаннями
виключно представника позивача
ОСОБА_18, які заявлялися з метою
спростування доводів апелянтів про те,
що ІНФОРМАЦІЯ_11 померла інша особа, а не
ОСОБА_15 (т. 2 а.с. 57, 67-68, 75-76, 90-91, 96-97, 103-104,
208, 221-222, 231-234).

Керуючись ст. ст.301, 303, 304, п.2 ч.1 ст.307,
п.п.3, 4 ч. 1 ст.309, ст.ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 16 жовтня 2012 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11; треті особи: ОСОБА_3,
Одеська міська рада, Комунальне
підприємство «Одеське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів», Одеська товарна
біржа, про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання
додаткового строку для прийняття
спадщини відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту набрання чинності.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області
Г.Я.
Колесніков