АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/91/14 Справа № 2-53/12
Головуючий у 1 й інстанції - Савченко
В.О. Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна
В.В.

суддів: Рудь В.В.,
Ткаченко І.Ю.

при секретарі: Чергенець С.О.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2

на рішення Баглійського районного суду
м. Дніпродзержинська від 30 січня 2012
року

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Банк Фінанси та Кредит" до
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В с т а н о в и в :

У серпні 2010 року ПАТ "Банк - Фінанси та
Кредит" звернулось до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
посилаючись на те, що 27.08.2007 року між
позивачем та ОСОБА_2 укладено кредитний
договір № 030/07-ФЛ/10 про надання кредиту
для придбання автомобілю в розмірі 9465,00
доларів США зі сплатою процентів за
користування кредитом, розмір яких
передбачений в розділі 4 кредитного
договору з кінцевим терміном
повернення 10.08.2012 року. 27.08.2007 року між
позивачем та ОСОБА_2 укладено договір
про відкриття кредитної лінії №
030/07СЛ/10, згідно якого Банк надав ОСОБА_2
в тимчасове користування на умовах
забезпеченості, поворотності,
строковості, платності Кредитну лінію
з кредитним лімітом 3824,00 грн. з оплатою
процентів за користування кредитними
ресурсами в розмірі 25 % річних, строком
до 10.08.2012 року для оплати позичальником
страхових платежів. В якості
забезпечення по кредитному договору
між Банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено
договір поруки № 030/07/02/10 від 27.08.2007 року.
Згідно договору поруки ОСОБА_4
поручився відповідати перед Банком у
повному обсязі за своєчасне та повне
виконання зобов'язань по кредитному
договору. В разі невиконання
зобов'язань по кредитному договору
відповідачі відповідають перед Банком
як солідарні боржники. Відповідачі
зобов'язувалися забезпечити
повернення кредиту на позичковий
рахунок щомісячну сплату нарахованих
відсотків. Але відповідачами не
виконані вимоги в повному обсязі, про
що свідчить наявна заборгованість.
Станом на 02.02.2011 року заборгованість
відповідачів по договору складає 83878,07
грн. Уточнивши позовні вимоги, позивач
просив суд стягнути з відповідачів
солідарно на користь Банка
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 83878,07 грн. та судові витрати по
справі (а.с.2-4,114-115).

Рішенням Баглійського районного суду
м. Дніпродзержинська від 30 січня 2012
року позовні вимоги задоволено (а.с.155).

В апеляційній скарзі (а.с.165-173) ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати, як
необґрунтоване і ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог, оскільки:

- вимогу банку від 16.04.2009 року про
дострокове погашення заборгованості
за кредитним договором позичальник не
отримував, а в самій вимозі не
міститься загальний розмір
заборгованості станом на 16.04.2009 року;

- під час розгляду справи позивач
приховав наявність виконавчого напису
№ 2524 про звернення стягнення на
автомобіль, а суд на повідомлення про
це відповідачем ОСОБА_2 належним чином
не відреагував, не перевірив на якій
стадії знаходиться виконання
виконавчого провадження за виконавчим
написом нотаріуса;

- банком не надано суду належних
доказів видачі валютних кредитних
коштів;

- розрахунок заборгованості базується
на припущеннях позивача та не
підтверджений первинними документами
відповідно до ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»;

- позивач не довів факт заборгованості
позичальника.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
скарга є необґрунтованою і не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції встановив, що між
позивачем та ОСОБА_2 укладено кредитний
договір, виконання якого забезпечено
договором поруки, який укладено між
позивачем, ОСОБА_2 та ОСОБА_4; внаслідок
невиконання позичальником обов'язків
за кредитним договором виникла
заборгованість, яка підлягає стягненню
з відповідачів солідарно.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що
27.08.2007 року між банком та ОСОБА_2
укладено кредитний договір № 030/07-ФЛ/10
про надання кредиту для придбання
автомобілю в розмірі 9465,00 доларів США з
кінцевим терміном повернення 10.08.2012
року (а.с.7-10,11) та договір про відкриття
кредитної лінії № 030/07СЛ/10 з кредитним
лімітом 3824,00 грн. з оплатою процентів за
користування кредитними ресурсами в
розмірі 25 % річних строком до 10.08.2012 року
для оплати позичальником страхових
платежів (а.с.12-15).

Кредитні кошти в сумі 9465,00 доларів США
отримані відповідачем на підставі
заяви про видачу готівки № 2 від 27.08.2007
року, що еквівалентно 47798,25 грн. (а.с.16.).

На рахунок АСК «Омега» 27.08.2007 року
перераховано страховий платіж в сумі
2298,90 грн. (а.с.18.).

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором укладено
договір поруки № 030/07/02/10 від 27.08.2007 року
з ОСОБА_4 (а.с.19-20).

Згідно з розрахунком банку станом на
21.04.2010 року заборгованість за кредитним
договором становить 5576,20 доларів США
кредиту, що по курсу НБУ становить 44193,93
грн. та пеню в сумі 39299,70 грн. (а.с.21,22-26).

Що підтверджується випискою з рахунку
позичальника ОСОБА_2 (а.с.27-29).

Згідно з розрахунком банку станом на
21.04.2010 року заборгованість за договором
про відкриття кредитної лінії
складається з пені в сумі 359,90 грн.
(а.с.30,31-35,36).

Станом на 02.02.2011 року заборгованість за
обома договорами становить у валюті
України 83878,07 грн.
(а.с.117,118,119-24,125-127,128,129-131,132-133).

Доказів, що спростовують надані банком
відомості щодо розміру заборгованості
відповідачів, в апеляційній скарзі не
наведено.

В суді першої інстанції відповідачі не
заперечували отримання кредиту в
розмірі і в валюті, передбачених
кредитним договором № 030/07-ФЛ/10 та
договором про відкриття кредитної
лінії № 030/07СЛ/10 від 27.08.2007 року та
придбання за ці кошти автомобіля, який
був переданий в заставу банку.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Тому доводи апеляційної скарги щодо
порушення банком документального
оформлення отримання відповідачем
ОСОБА_2 кредитних коштів в іноземні
валюті не є підставою для відмови у
задоволенні позову про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 030/07-ФЛ/10 від 27.08.2007 року.

З цих же підстав судом апеляційної
інстанції відмовлено у задоволенні
клопотання про призначення судової
почеркознавчої експертизи підпису
ОСОБА_2 на заяві про видачу готівки № 2
від 27.08.2007 року про отримання 9465,00
доларів США, про проведення якої
клопотання в суді першої інстанції
відповідачами не було заявлено.

Щодо доводів апеляційної скарги про
звернення стягнення на заставлений
автомобіль на підставі виконавчого
напису № 2524, то таких доказів
відповідачі суду не надали.

Як вбачається з відповіді Баглійського
та Дніпровського ДВС
Дніпродзержинського МУЮ таки
виконавчий напис на виконанні не
перебуває ((а.с.243,244).

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач ОСОБА_2 в суді першої
інстанції з підстав, які наведені в
апеляційній скарзі, проти позову не
заперечувала, доказів на підтвердження
доводів, наведених в апеляційній
скарзі, суду не надала.

З огляду на це колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги про
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції є безпідставними, оскільки
зводяться до переоцінки доказів.

Суд першої інстанції всебічно і повно
дослідив обставини справи, надав
належну оцінку доказам, які надані суду
сторонами, і по становив законне і
обґрунтоване рішення про відмову у
задоволенні позову.

Порушень матеріального і
процесуального права при ухваленні
судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись
ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесу
ального кодексу України, апеляційний
суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська від 30 січня 2012 року -
залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду
Дніпропетровської області набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: