Єдиний унікальний номер 243/4152/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2870/2014
Головуючий в 1 інстанції Лаптєв М.В.
Доповідач: Зайцева С.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„01" квітня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
складі:

Головуючого: Маширо О.П.

Суддів: Баркова В.М.,Зайцевої С.А.

При секретарі: Сачко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 12 лютого 2014 року по цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитом, -

В
С Т А Н О В И В:

У травні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитом. Позивач зазначав, що 18 серпня
2008 року між банком та ОСОБА_1 укладений
кредитний договір № KTXRRХ02940304
,відповідно до умов якого останній
отримав кредитні кошти у розмірі 9 960
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,00% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом та кінцевим терміном
повернення коштів 18 лютого 2010 року
включно . Відповідач свої зобов*язання
за кредитним договором не виконував, у
зв*язку з чим станом на 09 квітня 2013
року утворилась заборгованість у
розмірі 249 725 грн. 50 коп., яку просив
стягнути з ОСОБА_1

Рішенням Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 12 лютого 2014
року позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ
КБ "ПриватБанк" суму заборгованості за
кредитним договором у розмірі 249 725 грн.
50 коп. та судовий збір у розмірі 2 497 грн.
26 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати,ухвалити нове
про відмову у задоволенні позову з тих
підстав,що судом першої інстанції
неповно з*ясовано обставини ,що мають
значення для справи,висновки суду не
відповідають обставинам справи та
судом порушено вимоги матеріального
права.

У судовому засіданні апеляційного суду
представник апелянта ОСОБА_3
підтримав доводи апеляційної скарги.
ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного
суду не з*явився,належним чином був
повідомлений про час і місце розгляду
справи ,надав заяву про можливість
розгляду справи за його відсутністю
(а.с. 106,111,114).

У судовому засіданні
апеляційного суду представник ПАТ КБ «
ПриватБанк»,що діє за довіреністю
Захаров М.І. просив апеляційну скаргу
відхилити.

Заслухавши суддю -
доповідача,пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, апеляційний
суд вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до чч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що
18 серпня 2008 року між ПАТ КБ «
ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № KTXRRХ02940304 ,який
складається із заяви позичальника
,умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт). Відповідно до умов
кредитного договору відповідачу був
наданий строковий кредит у розмірі 9 960
грн. на 18 місяців по 18 лютого 2010 року
включно з умовами сплати відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,00% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

У зв*язку з невиконанням позичальником
зобов*язань за кредитним договором
станом на 09 квітня 2013 року згідно з
розрахунком банку виникла
заборгованість у розмірі 249 725 грн. 50
коп., яка складається із
заборгованості за кредитом у розмірі 9
859 грн.; заборгованості по процентам за
користування кредитом у розмірі 1 001
грн. 22 коп.; заборгованості по комісії
за користування кредитом в сумі 1 912 грн.
32 коп.; заборгованості з пені у розмірі
224 585 грн. 08 коп.; а також штрафів 500 грн.
та 11 867 грн. 88 коп.

Задовольняючи позовні вимоги у повному
обсязі ,суд першої інстанції виходив з
того,що відповідач належним чином
умови кредитного договору не виконав .
Стягуючи пеню у розмірі 224 585 грн. 08 коп.
та суму штрафів , суд першої інстанції
посилався на ст.ст.526,550 ЦК України та
п.5.5 Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт),який передбачає позовну
давність за вимогами про стягнення
заборгованості за кредитом ,процентів
за користування ним,пені,штрафу
тривалістю в п*ять років.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином та у встановлений
законом строк.

Вирішуючи спір, суд дійшов
обґрунтованого висновку щодо права
банку на стягнення суми
заборгованості за кредитним договором,
проте висновки суду в частині
визначення розміру заборгованості, з
урахуванням визначення розміру пені,
неможливо вважати правильними.

Відповідно до ст. 548 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно із роз'ясненнями, наданими у п. 27
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
положення частини третьої статті 551 ЦК
України про зменшення розміру
неустойки може бути застосовано судом
лише за заявою відповідача до
відсотків, які нараховуються як
неустойка, і не може бути застосовано
до сум, які нараховуються згідно з
частиною другою статті 625 ЦК України,
які мають іншу правову природу. При
цьому проценти, які підлягають сплаті
згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК
України, у такому порядку не підлягають
зменшенню через не співмірність із
розміром основного боргу, оскільки
вони є платою за користування грошима і
підлягають сплаті боржником за
правилами основного грошового боргу.

Суд першої інстанції на порушення ст.
ст. 212-214 ЦПК України, стягуючи на
користь банку пеню у розмірі 224 585 грн. 08
коп., не врахував, що розмір пені значно
перевищує розмір збитків, не обговорив
питання про зменшення розміру
неустойки відповідно до правил ч. 3 ст.
551 ЦК України.

Апеляційний суд ,приймаючи до уваги
доводи апеляційної скарги,не
погоджується з рішенням суду в частині
стягнення заборгованості з пені у
розмірі 224 585 грн. 08 коп.,та з
урахуванням наполягання
відповідача,вважає необхідним
відповідно ч.3 ст.551 ЦК України зменшити
розмір неустойки та стягнути з
відповідача на користь банку суму пені
у розмірі 12 772 грн.54 коп.У вказаній
частині доводи апеляційної скарги
заслуговують на увагу, рішення суду у
вказаній частині підлягає скасуванню .

Статтею 546 ЦК України
передбачено , що виконання зобов*язання
може забезпечуватися
неустойкою,порукою,гарантією,заставою
,притриманням,завдатком.

За правилами ст.549 ЦК України
неустойкою (штрафом,пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов*язання.

Пункт 5.3. кредитного
договору,укладеного між
сторонами,передбачає,що при порушенні
позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових
зобов*язань,передбачених договором
більш ніж на 30 днів, позичальник
зобов*язується сплатити банку штраф у
розмірі 500 грн. + 5% від суми позову
(а.с.74-76) .

Приймаючи до уваги те,що відповідач
порушив узяті на себе грошові
зобов*язання,належним чином та в
повному обсязі не сплачував кредит та
проценти за його користування ,у
зв*язку з чим має
заборгованість,частина якої у вигляді
заборгованості за
кредитом,відсотками,комісії та пені, з
останнього суд першої інстанції
правильно стягнув також
заборгованість і у вигляді штрафів
,передбачених п.5.3. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка»(Стандарт) в розмірі 500
грн. (фіксована частина) та 11 867 грн.88
коп.(процентна складова) . Тому , доводи
апеляційної скарги щодо подвійної
цивільно-правової відповідальності
неспроможні.

Згідно п.2. ч.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог . Таким чином
,апеляційний суд приходить до висновку
проте, що позовні вимоги ПАТ КБ «
ПриватБанк» підлягають частковому
задоволенню та стягненню з ОСОБА_1 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованості за кредитним
договором № KTXRRХ02940304 від 18.08.2008 року у
розмірі 37 912 (тридцять сім тисяч
дев*ятьсот дванадцять) грн. 96 коп. , з
яких : 9 859 грн.- заборгованість за
кредитом ; 1 001грн.22 коп.- заборгованість
по процентам ; 1 912 грн .32 коп. -
заборгованість по комісії ; 12 772 грн.54
коп. -пені ; штраф у розмірі 500
грн.(фіксована частина) ; штраф у
розмірі 11 867 грн.88 коп. (процентна
складова) .

Відповідно ч.1,ч.5 ст.88 ЦПК України
стороні ,на користь якої ухвалено
рішення ,суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково ,судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог ,а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог ,у задоволенні яких позивачеві
відмовлено .

Якщо суд апеляційної або
касаційної інстанції,не передаючи
справи на новий розгляд ,змінює рішення
або ухвалює нове,суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

У зв*язку зі скасуванням
рішення суду першої інстанції
,апеляційний суд вважає необхідним
стягнути з відповідача на користь
позивача понесені ним і
документально підтверджені судові
витрати пропорційно до розміру
задоволених вимог у розмірі 379 грн.12
коп.

Керуючись ст.ст. 307,309,316 ЦПК України,
апеляційний суд -

В И
Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково .

Рішення Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 12 лютого 2014 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№ KTXRRХ02940304 від 18.08.2008 року у розмірі 37
912 (тридцять сім тисяч дев*ятьсот
дванадцять) грн. 96 коп. , з яких : 9 859
грн.- заборгованість за кредитом ; 1
001грн.22 коп.- заборгованість по
процентам ; 1 912 грн .32 коп. -
заборгованість по комісії ; 12 772 грн.54
коп. -пені ; штраф у розмірі 500
грн.(фіксована частина) ; штраф у
розмірі 11 867 грн.88 коп. (процентна
складова) та судові витрати у розмірі
379 грн.12 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення.

Касаційна скарга може бути
подана безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили цим рішенням.

Головуючий:
Судді :