СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого -
судді Рейнарт І.М.

суддів
Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 17 червня 2013р. по цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

встановила:

у березні 2013р. позивач звернувся до
суду з позовом про стягнення з
відповідача 19 716грн. 64коп.
заборгованості за договором про
комплексне банківське обслуговування
фізичних осіб та судові витрати у сумі
229грн. 40коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
позивач зазначав, що 23 листопада 2007р.
між ВАТ Комерційний банк «Надра»,
правонаступником якого він є, та
відповідачем був укладений договір про
комплексне банківське обслуговування
фізичних осіб, за яким відповідач
приєднався до умов договору, яким є
«Анкета клієнта на оформлення
кредитної картки». Приєднавшись до
договору, сторони визначилися з усіма
істотними умовами договору, а саме:
найменування банківського продукту -
«Кредитна карта з пільговим періодом
кредитування «45 днів без відсотків»,
валютою рахунку - українська гривня,
сумою ліміту кредитування - 10 000грн.,
відсотковою ставкою.

Позивач стверджував, що
відповідачу відповідно до умов
договору та анкети була видана картка
VISA, відкрито картковий рахунок в
національній валюті, встановлено ліміт
кредитування у розмірі 10 000грн. та
забезпечено видачу кредиту, шляхом
списання з карткового рахунку сум за
рахунок кредитних коштів в межах
лімітного кредитування. Проте,
відповідач умов договору не виконав, у
зв'язку із чим станом на 1 січня 2013р.
наявна заборгованість у сумі 19 716грн.
64коп., з яких непогашений кредит - 9
746,30грн.; несплачені відсотки - 9 034,38грн.;
штраф за несвоєчасне погашення
мінімального платежу - 935,96грн.

Заочним рішенням суду від 17
червня 2013р. позов задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача заборгованість за договором 9
746грн. 30коп. та заборгованість за
відсотками у сумі 9 034грн. 38коп. і судові
витрати.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2013р.
заява відповідача про перегляд
заочного рішення залишена без
задоволення.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на
безпідставне незастосування судом
позовної давності, про що

№ апеляційного провадження:№
22-ц/796/436/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Батрин О.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Рейнарт І.М.ним було
заявлено у суді першої інстанції.

Апелянт та позивач, будучи
належним чином повідомленими про день
та час розгляду

-
2 -

апеляційної скарги (с.с.124, 127-129), двічі у
судове засідання не з'явилися, причини
неявки не повідомили, тому відповідно
до положень ст. 305 ЦПК України колегія
суддів провела судовий розгляд у їх
відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, вивчивши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає, що вона підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 23 листопада 2007
року між ВАТ КБ «Надра» і відповідачем
був укладений договір про комплексне
банківське обслуговування фізичних
осіб шляхом приєднання, що відповідає
статті 634 ЦК України. Відповідно до умов
договору відповідач отримав кредитну
картку VISA, а банк відкрив картковий
рахунок та встановив ліміт
кредитування у розмірі 10 000грн. зі
сплатою процентів за користування
кредитом у розмірі 26,76% річних на суму
залишку заборгованості за кредитом на
строк, що дорівнює строку дії картки.

Відповідно до п. 5.2.4. та 5.2.5. договору
відповідач зобов'язався здійснювати
оплату послуг позивача згідно тарифів
позивача, у строки, передбачені умовами
договору, здійснювати погашення
обов'язкових мінімальних платежів з
першого дня наступного розрахункового
періоду до 15 числа наступного місяця
включно. При цьому, для відповідача був
встановлений розмір щомісячного
обов'язкового мінімального платежу у
відсотках від фактичної суми кредитної
заборгованості згідно оборотного
тарифу.

Крім того, відповідно до п. 11.4, 11.6
договору банк нараховував щомісячні
відсотки за користування кредитом.

Згідно п. 17.1 умов договору він вступає в
силу з моменту отримання банком
письмового підтвердження клієнта про
погодження умов договору та діє до
повного виконання сторонами всіх
зобов'язань за договором.

Анкетою клієнта на оформлення
кредитної картки сторони визначили
строк дії картки у один рік.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив із того,
що відповідач не виконує умови
кредитного договору, а строк дії
договору не закінчився.

Проте, колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

З наданого позивачем розрахунку
заборгованості вбачається, що з лютого
2009р. відповідач припинив вносити
щомісячні платежі, у зв'язку із чим
виникла заборгованість.

Наявність заборгованості за кредитним
договором не спростовував відповідач,
проте, подав заяву про застосування
позовної давності, оскільки строк дії
картки закінчився 10 грудня 2008р.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Статтею 257 ЦК України встановлена
загальна позовна давність тривалістю у
три роки

- 3 -

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня

після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Частиною 1 статті 261 ЦК України
визначено, що перебіг загальної
позовної давності починається з дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Оскільки з матеріалів справи
вбачається, що з лютого 2009р. відповідач
припинив вносити щомісячні платежі та
погашати кредитну заборгованість, дія
картки закінчилися у грудні 2008р. і
поновлена відповідно до умов договору
не була, право на звернення до суду з
даним позовом у позивача виникло у
березні 2009р.

Доводи позивача про те, що відповідно
до п. 18.2 договору про комплексне
банківське обслуговування фізичних
осіб у ПАТ КБ «Надра» сторони
домовилися про збільшення терміну
позовної давності до 10 років, не
підтверджуються текстом договору, який
був наданий суду першої інстанції
(с.с.6-7).

Відповідно до частини першої статті 251
ЦК України строком є певний період у
часі, зі спливом якого пов'язана дія чи
подія, яка має юридичне значення.

Частиною 1 статті 252 ЦК України
визначено, що строк визначається
роками, місяцями, тижнями, днями або
годинами.

Частиною 2 даної норми передбачено, що
термін визначається календарною датою
або вказівкою на подію, яка має
неминуче настати.

Отже, умова договору про комплексне
банківське обслуговування про те, що
він діє до повного виконання сторонами
всіх зобов'язань за договором
суперечить частині першій статті 251 та
частині першій статті 252 ЦК України.

У постанові Верховного суду України
від 19 березня 2014р. висловлена правова
позиція, що відповідно до правил
користування платіжною карткою, які є
складовою кредитного договору, картка
діє в межах визначеного нею строку. За
таким договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору
(справа 6-14цс14).

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до помилкового висновку про
відсутність підстав для застосування
позовної давності та дію договору, який
був укладений між сторонами, до повного
його виконання відповідачем.

Оскільки право на звернення до суду у
позивача виникло у березні 2009р., то
строк позовної давності закінчився у
березні 2012р., а з даним позовом банк
звернувся до суду у березні 2013р., тобто
з пропуском позовної давності.

Враховуючи викладене та наявність
заяви відповідача, яка подана у суді
першої інстанції, про застосування
позовної давності, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги задоволенню
не підлягають.

Судом першої інстанції неправильно
застосовані норми матеріального права,
тому відповідно до положень ст. 309 ЦПК
України колегія суддів скасовує
рішення суду та ухвалює нове рішення
про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317
ЦПК України, колегія суддів

- 4 -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Печерського
районного суду м. Києва від 17 червня
2013р. скасувати, ухвалити нове рішення,
яким у позові Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк «Надра» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: