КОМПАНІЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 391/455/14-ц
05.05.2014 р. селище
Компаніївський районний суд
Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Ревякіної О.В., при
секретарі Степановій Л.Г., розглянувши
заяву адвоката ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 про забезпечення позову по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус
Компаніївського районного
нотаріального округу Кіровоградської
області ОСОБА_4 про визнання заповіту
05.05.2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3, третя особа
приватний нотаріус Компаніївського
районного нотаріального округу
Кіровоградської області ОСОБА_4 про
визнання заповіту недійсним.
До позовної заяви адвокатом ОСОБА_1
подано заяву про забезпечення позову
шляхом заборони вчиняти певні дії, а
саме заборонити приватному нотаріусу
ОСОБА_4 вчиняти дії щодо оформлення
спадщини та видачі свідоцтва про право
на спадщину після смерті ОСОБА_5 до
вирішення справи по суті. Невжиття
заходів забезпечення позову може
призвести до неможливості виконання
рішення суду та порушення права на
спадщину.

Дослідивши заяву, матеріали позовної
заяви, суд вважає, що заява підлягає
поверненню заявнику, оскільки подано
без додержання вимог ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ст. 151 Цивільного
процесуального кодексу України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно ст. 42 ЦПК України повноваження
адвоката, як представника, можуть
посвідчуватись ордером, дорученням
органу уповноваженого законом на
надання безоплатної правової допомоги
або договором.

Відповідно до наданої угоди про захист
(представництво) та надання правової
допомоги від 30.04.2014 р., укладеної між
адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_2, остання
уповноважила адвоката здійснювати
представництво її інтересів по
цивільній справі з визначеним
переліком повноважень, зазначених в
угоді, серед яких відсутнє право
подавати заяви про забезпечення
позову. Тобто позивач не
уповноважувала свого представника на
вчинення таких дій, в зв'язку з чим
заява подана неналежною особою.

Крім того, як вбачається з заяви про
забезпечення позову, єдиною підставою
для її задоволення зазначено, що на
даний час існує загроза невиконання
судового рішення в майбутньому та
порушення права особи на спадщину.

В свою чергу, в порушення пунктів 2, 3
частини другої статті 151 Цивільного
процесуального кодексу України, пункту
4 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 22.12.2006 року № 9 „Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову", заявником:

- не визначено належним чином та не
підтверджено будь-якими доказами
обґрунтування необхідності виду
забезпечення позову, який належить
застосувати;

- не наведено інших (взагалі будь-яких)
відомостей, потрібних для забезпечення
позову;

- не представлено жодних доказів на
підтвердження своїх вимог, які б
свідчили, що існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову.

Тобто заява про забезпечення позову не
мотивована належним чином. Зокрема, не
містить достатнього обґрунтування
доводів очевидності небезпеки
заподіяння шкоди правам та інтересам
позивача, не наведено причин
неможливості захисту прав, свобод та
інтересів без вжиття заходів
забезпечення позову до ухвалення
рішення у справі, будь-яких фактичних
даних, які б свідчили про те, що
невжиття заходів по забезпеченню
позову в даному випадку може
ускладнити виконання рішення суду чи
призвести до необхідності додавати
значні зусилля для відновлення прав
позивача.

Посилання на можливе оформлення
спадщини не може бути розцінено в
якості достатньої підстави для вжиття
заходів забезпечення позову, оскільки
після закінчення строку для подачі
заяви про прийняття спадщини
нотаріусом буде вирішуватись питання
щодо оформлення спадщини, проте це не
вказує на обов'язкове оформлення
спадкових прав конкретної особи.

Інших обставин та доказів,
передбачених ст.151 ЦПК України, на
підставі яких можливо дійти висновку,
що невжиття заходів забезпечення
позову може в майбутньому призвести до
порушення прав позивача, а також
труднощі та необхідність в їх
відновленні, в заяві не наведено, тобто
відсутні обґрунтування, чому невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити або зробити неможливим
виконання рішення суду і як саме.

У відповідності до частини восьмої
статті 153 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, встановивши, що
заяву про забезпечення позову подано
без додержання вимог статті 151 цього
Кодексу, повертає її заявнику, про що
постановляє ухвалу.

Відсутність зазначених вище
відомостей, обґрунтувань та будь-яких
доказів позбавляє суд дійти висновку
про наявність достатньо
обґрунтованого припущення, що невжиття
заходів забезпечення позову може у
майбутньому утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду, у
зв'язку з чим заява про забезпечення
позову підлягає поверненню заявнику.

Заявник не позбавлений можливості,
усунувши вказані недоліки заяви про
забезпечення позову, повторно
звернутися до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.
151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву адвоката ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 про забезпечення позову -
повернути заявнику.

Повернення заяви про забезпечення
позову не перешкоджає повторному
зверненню на будь-якій стадії розгляду
справи після усунення недоліків
викладених в ухвалі суду.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Кіровоградської
області через суд першої інстанції
шляхом подачі апеляційної скарги у
п'ятиденний строк з дня отримання копії
ухвали.

Суддя Компаніївського районного суду

Кіровоградської області
О.В.
Ревякіна