Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №0610/2-689/2012
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді Трояновської
Г.С.

суддів Миніч Т.І.,
Павицької Т.М.

при секретарі Камінній М.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області від 14 лютого 2014
року за заявою ОСОБА_1 про виправлення
описки, допущеної в рішенні
Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області від 03.07. 2013 року та
ухвалення додаткового рішення ,-

в с т а н о в и
л а :

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 03 липня 2013 року позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки,
перенесення огорожі, відновлення меж
земельних ділянок на місцевості
задоволено.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 05 серпня 2013
року зазначене рішення скасовано і
ухвалено нове, яким відмовлено ОСОБА_1 в
позові до ОСОБА_2 про звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки,
перенесення огорожі, відновлення меж
земельних ділянок за безпідставністю.

Ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ рішення апеляційного суду
Житомирської області від 05 серпня 2013
року скасовано, а рішення
Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області від 03 липня 2013
року залишено в силі.

У січні 2014 року ОСОБА_1 подав
заяву до Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області про виправлення описки,
допущеної у рішенні цього суду від 03
липня 2013 року та винесення додаткового
рішення про стягнення з відповідача на
його користь понесених ним судових
витрат, пов"язаних з розглядом цієї
справи в апеляційному та касаційному
порядку, у розмірі 204,49 грн.

Ухвалою Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 14 лютого 2014 року у рішенні
суду виправлено описки. В решті вимог
заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою
суду в частині відмови в ухваленні
додаткового рішення ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
вказану ухвалу в цій частині змінити та
ухвалити додаткове рішення про
задоволення його заяви щодо стягнення
понесених судових витрат. Зазначає, що
Цивільний процесуальний кодекс не
містить норми щодо обмеження стягнення
судових витрат з іншої сторони лише
понесеними витратами під час розгляду
у суді першої інстанції, а тому вважає,
що є підстави для стягнення судових
витрат судом першої інстанції,
понесених ним при розгляді вказаної
справи у судах вищестоящих інстанцій.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Ухвала суду першої інстанції від
14 лютого 2014 року в частині виправлення
описки не оскаржується, а тому
апеляційним судом не переглядається,
що узгоджується з роз"ясненнями, які
містяться в абзаці першому пункту 14 та
в абзаці третьому пункту 15 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 24
жовтня 2008 року №12 „Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку".

Щодо вимог заявника про ухвалення
додаткового рішення про стягнення
судових витрат, то суд першої інстанції
дійшов обгрунтованого висновку про
відмову в задоволенні цих вимог.

Так, відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК
України суд, що ухвалив рішення, може за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
чи з власної ініціативи ухвалити
додаткове рішення, якщо судом не
вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 статті 88 ЦПК
України передбачено, що стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

З матеріалів справи
вбачається, що рішенням Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 03 липня 2013 року, яке набрало
законної сили, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки, перенесення
огорожі, відновлення меж земельних
ділянок на місцевості задоволено
повністю та стягнуто з відповідача на
користь позивача понесені ним
/позивачем/ та документально
підтверджені судові витрати у розмірі
107 грн.30 коп. /а.с.1, 174-175/.

Відтак, суд, що ухвалив рішення по
справі, питання про судові витрати
вирішив, а тому підстав для ухвалення
додаткового рішення в контексті
положень ст. 220 ЦПК України не існує.

Додаткове рішення не може бути
ухвалено на підставі додатково поданих
доказів про розмір та склад судових
витрат. До того ж подані позивачем
докази на підтвердження понесених ним
витрат стосуються розгляду справи в
судах апеляційної та касаційної
інстанції, що виключає присудження
стороні, у даному випадку позивачу, цих
витрат судом першої інстанції.

З огляду на наведене, суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого
висновку про відмову в задоволенні
вимог позивача про ухвалення
додаткового рішення щодо вирішення
питань про судові витрати, а тому
підстав для зміни чи скасування
правильного по суті судового рішення
не вбачається.

Доводи ОСОБА_1 щодо порушення
судом першої інстанції норм ст.88 ЦПК
України є помилковими, оскільки при
ухваленні рішення 3 липня 2013 року
Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області вирішив питання
розподілу судових витрат, про що
зазначено вище.

За наявності для того підстав,
питання розподілу судових витрат
можуть розглядатись апеляційними та
касаційним судами /п.4 ч.1 ст.315, п.4 ч.1
ст.316, п.8 ч.1 ст.345, п.10ч.1 ст.346 ЦПК України/.

Оскільки зазначена апеляційна
скарга ОСОБА_1 не задоволена та не
ухвалено судове рішення на його
користь, то судові витрати, понесені
ним при розгляді апеляційним судом
оскаржуваної ухвали, а саме вартість
судового збору та вартість витрат,
пов"язаних з його явкою до суду, не
підлягають до стягнення на його
користь з підстав, визначених ч.1 ст.88
ЦПК України.

Керуючись
ст.ст.209,218,303,304,307,312,313,314,315,317,319 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 14 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді