Справа № 309/1357/14-ц
Провадження № 2/309/898/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 року
м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської
області

в складі:
головуючого-судді Орос Я. В.

при секретарі
Форкош Д. З.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Хуст справу
за позовом ОСОБА_1 до Велятинської
сільської ради, треті особи: відділ
державно реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Хустського РУЮ, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання права власності на
самочинне будівництво, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
Велятинської сільської ради, треті
особи: відділ державно реєстрації
речових прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Хустського РУЮ,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання права власності на самочинне
будівництво.

Позовні вимоги позивачкою вмотивовано
тим, що вона є власником земельної
ділянки площею 0.156 га., розташованої по
АДРЕСА_1, цільовим призначенням якої є
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, що
стверджується державним актом на право
приватної власності на земельну
ділянку серії IV - ЗК № 025468 виданим на
підставі рішення виконкому
Велятинської сільської ради від 11
вересня 1997 року.

На вказаній вище земельній ділянці нею
у період 1954 року за власні кошти було
збудовано одноповерховий житловий
будинок загальною площею 54,6 кв.м. Однак,
правовстановлюючі документи, які б
засвідчували право власності на даний
будинок, нею не виготовлялось в зв'язку
з необізнаністю на той час чинним
законодавством та відсутністю коштів.

У 2014 році звернувшись до Велятинської
сільської ради з питанням щодо
здійснення правової реєстрації даного
житлового будинку та видачі
правовстановлюючих документів, їй було
відмовлено у вчиненні таких дій та
запропоновано звернутися до суду з
відповідним позовом.

В позові позивачка зазначила, що з 1954
року по сьогоднішній день вона разом зі
своєю сім'єю проживає у будинку
АДРЕСА_1, що стверджується довідками
виданими виконкомом Велятинської
сільської ради № 678 від 05.03.2014 року та №
688 від 05.03.2014 року.

На сьогоднішній день в даному будинку
крім неї проживають її донька ОСОБА_2,
онучка ОСОБА_3 разом з чоловіком ОСОБА_4,
а також правнук ОСОБА_5, які не
заперечують щодо визнання за нею право
власності на збудований житловий
будинок та господарські споруди, що
підтверджується нотаріально
посвідченою заявою від 12.03.2014 року
зареєстрованою в реєстрі за №№ 780; 781; 782
та 783.

Крім того, факт належності їй житлового
будинку та господарських споруд, їх
використання та проживання
стверджується також витягом з
погосподарської книги виконкому
Велятинської сільської ради, особовий
рахунок № НОМЕР_1 та обліковою карткою
об'єкта погосподарського обліку на
2011-2015 р.р. за адресою АДРЕСА_1.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не
з'явилася. На адресу суду надійшла
заява від представника позивачки -
ОСОБА_6 про розгляд справи у його
відсутності, позовні вимоги підтримує
у повному обсязі.

Представник Велятинської сільської
ради в судове засідання не з'явився,
надіславши до суду заяву про розгляд
справи у його відсутності, не заперечує
проти задоволення позову.

В судове засідання представник відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Хустського РУЮ не з'явився. Надіслав до
суду клопотання про розгляд справи у
його відсутності, не заперечує щодо
задоволення позовної заяви.

Треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 в судове засідання також не
з'явилися. В матеріалах справи наявна
нотаріально засвідчена заява про
надання ОСОБА_1 згоди на визнання та
оформлення права власності на житловий
будинок.

На підставі ст. 158 ЦПК України суд
вважає за можливе розглянути справу у
відсутності сторін на підставі наявних
у справі доказів.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення виходячи
з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка ОСОБА_1 є власником земельної
ділянки площею 0.156 га., розташованої по
АДРЕСА_1, цільовим призначенням якої є
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, що
стверджується державним актом на право
приватної власності на земельну
ділянку серії IV - ЗК № 025468 виданим на
підставі рішення виконкому
Велятинської сільської ради від 11
вересня 1997 року (а.с. 8).

У період 1954 року позивачкою ОСОБА_1 за
власні кошти було збудовано
одноповерховий житловий будинок
загальною площею 54,6 кв.м. Однак,
правовстановлюючі документи, які б
засвідчували право власності на даний
будинок, вона не виготовляла в зв'язку з
необізнаністю на той час чинним
законодавством та відсутністю коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3
ст. 376 ЦК України).

На вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК
України).

Відповідно до ст. 376 ЦК України суд
розглядає спори щодо самочинного
будівництва, зокрема про визнання
права власності на самочинно збудоване
нерухоме майно власником земельної
ділянки. Право власності у порядку,
передбаченому ч. 3 ст. 376 ЦК України, може
бути визнано лише на новозбудоване
нерухоме майно або нерухоме майно, яке
створено у зв'язку зі знесенням
попередньої будівлі та відповідно до
будівельних норм і правил є завершеним
будівництвом.

При розгляді даної справи суд вважає,
що самочинним вважається будівництво
житлового будинку, будівлі, споруди,
іншого нерухомого майна, якщо вони
збудовані (будуються) без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи, чи належно
затвердженого проекту. Разом із цим
власник земельної ділянки набуває
право власності на зведені ним будівлі,
споруди та інше нерухоме майно (ч. 2 ст.
375 ЦК України), тому на вимогу власника
(користувача) земельної ділянки суд
може визнати за ним право власності на
нерухоме майно, яке самочинно
збудовано на ній, якщо це не порушує
права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України).

Вирішуючи справу за позовом власника
(користувача) земельної ділянки про
визнання права власності на самочинно
збудоване нерухоме майно, суди
зобов'язані встановлювати усі
обставини справи, зокрема: чи є позивач
власником (користувачем) земельної
ділянки; чи звертався він до
компетентного державного органу про
прийняття забудови до експлуатації; чи
є законною відмова у такому прийнятті;
чи є порушені будівельні норми та
правила істотними.

На підставі ч. 3 ст. 376 ЦК суд може
задовольнити позов про визнання права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно на земельній ділянці, що
не надавалася у власність чи
користування особі, яка збудувала його,
якщо їй у встановленому законом
порядку було передано земельну ділянку
у власність або надано у користування
під уже збудоване нерухоме майно
відповідно до її цільового
призначення, та за умови, що
будівництво велося з додержанням
архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил згідно із законодавством.

З огляду на викладене, суд вважає
обставини справи, на які посилається
позивачка як на підставу своїх
позовних вимог, повністю доведеними, у
зв'язку з чим позов слід задовольнити.

Керуючись вимогами ст. ст. 10, 60, 158, 209,
212-215, 218, ЦПК України, ст.ст. 375, 376 ЦК
України, суд -

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2,
мешканці АДРЕСА_1, право власності на
самочинно збудований житловий будинок
та господарські побудови, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено протягом 10
днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Закарпатської
області.

Суддя Хустського

районного суду: підпис
Орос Я.В.

з оригіналом вірно

Суддя Хустського

районного суду
Орос Я.В.