Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Медведєва Л.П.
Справа № 2-391/12
Провадження № 22ц/782/1668/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Луганської
області в складі:

Головуючого - судді
Медведєвої Л.П.

Суддів - Соловей Р.С.,
Пащенко Л.В.

при секретарі- Арутюнян Р.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду в місті Луганську
справу за позовом ОСОБА_2 до Управління
Державної казначейської служби
України у м.Ровеньки Луганської
області, співвідповідач - Відділ
Державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у місті Києві про
відшкодування моральної шкоди, за
апеляційними скаргами Управління
Державної казначейської служби
України у м.Ровеньки Луганської
області і прокурора м.Ровеньки
Луганської області на рішення
Ровеньківського міського суду
Луганської області від 11 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а :

У 2009 році ОСОБА_2звернувся до суду з
вказаним позовом, який у подальшому був
уточнено.

У викладенні обставин, якими позивач
обгрунтовував свої позовні вимоги, він
зазначив, що сім років не виконується
рішення Ровеньківського міського суду
Луганської області від 19 грудня 2002
року, яким зобов`язано редакцію Газети
„Директор школи" опублікувати текст
спростування ОСОБА_2 на статтю
„Атестація і діалогизація",
надрукованої в газеті „Директор школи"
№38/134/2000.Старший державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у м.Києві 21 червня 2007 року
прийняла постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження, але
в порушення Закону України „ Про
виконавче провадження" копію постанови
йому не направив. Внаслідок
неправомірних дій державного
виконавця він тривалий час не мав
можливості оскаржити вказану
постанову, щоб виконати рішення суду.
Діями державного виконавця йому
завдано моральну шкоду, розмір якої він
визначає у 111959,90 гривень.

Під час розгляду справи до участі у
справі як співвідповідача залучено
відділ державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у місті Києві.

Рішенням Ровеньківського міського
суду Луганської області від 11 лютого 2014
року позов задоволено частково,
внаслідок чого зобов`язано Державну
казначейську службу України у місті
Ровеньки Луганської області сплатити
на користь ОСОБА_2 на відшкодування
моральної шкоди 5000,00 гривень, у решті
позовних вимог відмовлено.

Звернувшись з апеляційною
скаргою,Управління Державної
казначейської служби України у
м.Ровеньки Луганської області
посилається на порушення норм
матеріального права та ставить питання
про скасування рішення і ухвалення
нового, яким у задоволенні позову
відмовити.

В поданій апеляційній скарзі прокурор
м.Ровеньки Луганської області
посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з`ясування обставин, що мають
значення для справи, на порушення норм
матеріального і процесуального права
та ставить питання про скасування
рішення і ухвалення нового, яким у
задоволенні позову відмовити.

Заперечуючи проти доводів апеляційної
скарги прокурора, позивач вважає
рішення законним і обгрунтованим.

Позивач та представники відповідачів в
судове засідання не з`явилися, про час
та місце останнього їх повідомено
належним чином і в установленому
законом порядку.

Прокурор Смирнов О.О. в судовому
засіданні апеляційну скаргу прокурора
міста Ровеньки Луганської області та
Управління Державної казначейської
служби України у м.Ровеньки Луганської
області підтримав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вислухавши пояснення
прокурора,дослідивши матеріали
справи,колегія суддів встановила
наступне.

За результатами розгляду справи судом
першої інстанції встановлені наступні
обставини.

Так, судом встановлено, що 13.02.2003 року
Ровеньківським міським судом
Луганської області на виконання
рішення від 19.12.2002 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до редакції газети
«Директор школи» про відшкодування
моральної шкоди, було видано
виконавчий лист 2-2790/2002 про зобов`язання
відповідача опублікувати спростування
на статтю «Атестація і діалогизація»,
надруковану у газеті «Директор школи»
№38/134/2000 рік / том 1 а.с.205/.

21.06.2007 року старшим державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у місті
Києві Мойсєєнко В.В. винесено постанову
про відмову у відкритті виконавчого
провадження по примусовому виконанню
листа 2-2790, виданого 12.02.2003 року /т.1 а.с.5/.

Як встановлено постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 19.02.2008 року №22-а-1280/08 /т.1 а.с.4/,
вищевказана постанова державного
виконавця в порушення вимог ст.26 Закону
України « Про виконавче провадження»
заявнику ОСОБА_2 не направлялась. Даною
постановою Донецький апеляційний
адміністративний суд зобов`язав
державного виконавця направити ОСОБА_2
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження.

Спір судом вирішено на підставі
ст.ст.23,1167,1174 ЦК України, ст.11 Закону
України « Про державну виконавчу
службу», при ухваленні рішення суд
керувався ст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України.

Задовольняючи частково позов, суд
виходив з того, що наявність моральної
шкоди, завданої діями державного
виконавця, позивачем доведена і
відшкодовувати її слід за рахунок
Державного бюджету України, позовні
вимоги про стягнення моральної шкоди з
відділу державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції в місті Києаі задоволенню не
підлягають.

За наслідками розгляду апеляційних
скарг, колегія суддів визнала, що судом
першої інстанції неповно з`ясовано
обставини, що мають значення для справи
та неправильно застосовано норми
матеріального і процесуального права,
тому апеляційні скарги підлягають
задоволенню.

Відповідно до правової позиції
Верховного Суду України у постанові
№6-48 цс-13,при відшкодуванні моральної
шкоди, завданої особі незаконними
діями чи бездіяльністю працівників
виконавчої служби, застосуванню
підлягають положення загального
законодавства про моральну шкоду, а
саме: стаття 56 Конституції України,
статі 23, 1167, 1173 ЦК України та стаття 11
Закону України від 24 березня 1998 року №
202/98-ВР «Про державну виконавчу службу».

Згідно зі ст. 56 Конституції України
кожен має право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про державну виконавчу службу» шкода,
заподіяна державним виконавцем
фізичним чи юридичним особам під час
виконання рішення, підлягає
відшкодуванню у порядку, передбаченому
законом, за рахунок держави.

Статтею 23 ЦК України встановлено право
особи на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав та законних інтересів. Моральна
шкода полягає: у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Частиною другою статті 1167 ЦК України,
яка передбачає підстави
відповідальності за завдану моральну
шкоду, визначено перелік випадків
відшкодування моральної шкоди органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим, органом
місцевого самоврядування, фізичною або
юридичною особою, яка її завдала.
Зазначений перелік не є вичерпним,
оскільки пункт 3 статті передбачає
наявність інших випадків передбачених
законом.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.4,9
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 25.05.2001 року №5 "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди",
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
справ про відшкодування моральної
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою та протиправними
діяннями її заподіювача та вина
останнього в заподіянні. Зокрема, суд
повинен з'ясувати, чим підтверджується
факт заподіяння позивачеві моральних
чи фізичних страждань або витрат
немайнового характеру, за яких
обставин та якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі
позивач оцінює заподіяну шкоду та з
чого він виходив при цьому.

Судом першої інстанції не визначено, у
чому саме полягала моральна шкода,
завдана позивачу,які негативні
наслідки мають місце, чи є
безпосередній причинний зв`язок між
певними діями державного виконавця та
наслідками, що настали, судом не
наведено доказів на підтвердження
завданої моральної шкоди.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
,цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим
Кодексом.Суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки вчинення або
невчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено
обов`язки доказування і подання
доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

В обгрунтування заявлених позовних
вимог про відшкодування моральної
шкоди в позовній заяві і в судовому
засіданні суду першої інстанції,
позивач посилався на обствини,
встановлені судовими рішеннями від 27
грудня 2004 року Голосіївського
районного суду міста Києва, 16 лютого 2009
року Луганського окружного
адміністративного суду, 24 червня 2008
року Ровеньківського міського суду
Луганської області, 16 квітня 2010 року
Ровеньківського міського суду
Луганської області , отриманий ним
нервовий стресс, пов`язаний з
порушенням державним виконавцем його
права, однак, відповідно до вимог норми
зазначеної вище статті 60 Цивільного
процесуального кодексу
України,доказів на підтвердження
причинного зв`язку між бездіяльністю
державного виконавця і моральної шкоди
не надано,з медичних довідок про стан
здоров`я не вбачається, чи вказані в них
діагнози є наслідком душевних чи
фізичних страждань з приводу
бездіяльності державного виконавця.

З врахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
підстави для задоволення позову
відсутні.

При викладених обставинах, відповідно
до ст.309 ЦПК України, рішення суду
першої інстанції має бути змінено.

Керуючись ст.ст.209,307,309 ЦПК України,

В и р і ш и л а :

Апеляційні скарги Управління
Державної казначейської служби
України у м.Ровеньки Луганської
області і прокурора м.Ровеньки
Луганської області - задовольнити.

Рішення Ровеньківського міського суду
Луганської області від 11 лютого 2014 року
- змінити

Резолютивну частину рішення викласти в
наступній редакції:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
Управління Державної казначейської
служби України у м.Ровеньки Луганської
області, співвідповідач - Відділ
Державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у місті Києві про
відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді