Провадження № 2/431/76/2014
Справа № 431/3679/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року
Старобільський районний суд
Луганської області

у складі головуючого судді
Форощук О.В.,

при секретарі
Бахтин Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Старобільську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання правочину
удаваним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
правочину удаваним.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер
її брат ОСОБА_5 Після смерті брат
заповіту не залишив. Вона є
спадкоємцем померлого відповідно до
ст..ст. 1269,1274 ЦК України. Їй відомо, що її
брат мав автомобіль ВАЗ 2109 1997 року
випуску, державний номер НОМЕР_1
червоного кольору, яку він купив у
кінці 2011 року у ОСОБА_3 за 32 000 грн. Але
він не оформив належним чином договір
купівлі продажу автомобіля, а лише
оформив доручення на володіння,
користування та розпорядження
транспортним засобом. З жовтня 2011 року
ОСОБА_5 зійшовся зі своєю колишньою
дружиною ОСОБА_2 В ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5
помер. Відразу після смерті брата
зникли документи на його машину а також
з двору його колишньої дружини зник і
автомобіль. Мати та вона звернулись до
міліції у зв'язку з тим, що колишня
дружина брата розпорядилася його
автомобілем незаконно. Було з'ясовано,
що колишня дружина ОСОБА_5 19.03.2013 року
переоформила автомобіль на себе. Вона
уклала договір купівлі авто з
власником машини вказаним у технічному
паспорті, а оскільки він давно продав
цей автомобіль за дорученням ОСОБА_3
грошей вона не платила. Вважає, що
автомобіль, який було придбано за
удаваним правочином - дорученням, її
братом ОСОБА_5 є фактично його
спадщиною і мав бути прийнятий у
спадщину.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
пояснила, що її брат зберігав гроші у
матері. У відповідача ОСОБА_2 грошей не
було, гроші заробляв брат. На зароблені
гроші він купив машину. ОСОБА_2 не
хотіла купляти машину, вона хотіла
провести воду, але вважала, що оскільки
ці гроші заробив ОСОБА_5, то він має
право купити машину. Він їздив на
автомобілі за довіреністю. Казав, що
збирається переоформити автомобіль,
але в нього не було коштів. Коли брат
помер, його поховала матір за свої
гроші. Ми думали, що машина підлягає
спадкуванню.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
пояснив, що він був першим володільцем
автомобіля ВАЗ 2109. Він продав
автомобіль, отримав за нього гроші та
оформив генеральну довіреність. Це
було років 6-7 тому, кому він видавав
довіреність, він не пам'ятає. Потім він
видав довіреність ОСОБА_5, грошей від
нього не отримував. Зробив це, бо той
його попросив. Потім до нього
звернулась дружина померлого ОСОБА_2 та
попросила оформити договір
купівлі-продажу, оскільки її чоловік
помер. Грошей вона йому не платила.
Пояснила, що хоче переоформити
автомобіль.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
пояснив, що довіреність ОСОБА_2 він не
видавав. Він покупав автомобіль без
довіреності, тільки з техпаспортом.
Автомобіль він купляв у ОСОБА_7. Була
домовленість, що коли він буде
продаввати автомобіль, тоді оформлять
довіреність від першої особи. Він
відремонтував автомобіль та їздив на
ньому деякий час, а потім вирішив його
продати, для чого поїхав на базар. Там
до нього підійшов ОСОБА_2, подивився на
автомобіль та сказав, що йому треба
порадитися з дружиною. Автомобіль вони
вирішили купити. Була умова, що ОСОБА_2
отримає довіреність від першої особи.
ОСОБА_7 здзвонився з ОСОБА_4 та
домовились оформити довіреність у
приватного нотаріуса Озерова. В
обумовлений день він прибув до
нотаріуса. Було ще зачинено, ОСОБА_7 та
ОСОБА_4 не було. Підійшов ОСОБА_5, потім
підійшла його дружина ОСОБА_2. В
автомобілі ОСОБА_2 передала йому гроші
за автомобіль. Потім вона пішла.
Підійшов ОСОБА_4 і вони разом з ОСОБА_5
пішли до нотаріуса.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
пояснила, що вони з ОСОБА_5 вирішили
купити автомобіль. ОСОБА_5 підшукав
підходящій автомобіль, поїхали
подивились на нього, потім вирішили йти
до нотаріуса. ОСОБА_4 вона не
дочикалась і пішла. Перед цим в
автомобілі передала ОСОБА_3 гроші за
автомобіль. Це були її гроші. На
підставі чого ОСОБА_3 володів
автомобілем, вона не знає.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснив, що коли ОСОБА_5 повернувся з
Києва, то вони з колишньою дружиною
ОСОБА_2 вирішили купити автомобіль. Він
почав шукати підходящий автомобіль та
згодом знайшов такий. З часом він
подзвонив та сказав, що купив
автомобіль у ОСОБА_3. Довіреність була
видана ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_5 Він взяв
довіреність від першого господаря. Чи
були якісь кошти у ОСОБА_2 йому не
відомо.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши докази по справі, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

В копії свідоцтва про народження
ОСОБА_9 її батьками зазначені ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 (а.с. 8).

Відповідно копії свідоцтва про
шлюб, ОСОБА_8 одружився з ОСОБА_9 (а.с. 9).

В копії свідоцтва про народження
ОСОБА_5 його батьками зазначені ОСОБА_10
та ОСОБА_11 (а.с. 10).

Відповідно до копії свідоцтва про
смерть, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.
11).

Відповідно до довідки, наданої
виконавчим комітетом Бутівської
сільської ради, на момент смерті ОСОБА_5
був зареєстрований та проживав за
адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_2 (а.с. 12).

З копії постанови про закриття
кримінального провадження від 21.09.2013
року вбачається, що 15.08.2013 року до
Старобільського РВ ГУМВС України
звернулась ОСОБА_1 про те, що відносно
неї вчинені протиправні дії. Як
пояснила ОСОБА_1, ОСОБА_2 незаконно
оформила на своє ім'я автомобіль, який
належав покійному брату ОСОБА_1 і
відмовляється надавати будь-які
документи для подальшого оформлення
спадку. Дане кримінальне провадження
було закрито у зв'язку за відсутністю
склада правопорушення (а.с. 14).

Відповідно до відповіді на запит,
наданої завідувачем Старобільської
ДНК Басовою О.В. щодо надання
інформації стосовно здійснення
правочинів доручення на розпорядження
та володіння автомобілем ВАЗ 2109, 1997
року випуску, червоного кольору, держ.
номер НОМЕР_1 від імені ОСОБА_4 та від
імені ОСОБА_3, за період з 2010 року по
теперішній час Старобільською ДНК
жодного правочину стосовно вказаного
автомобіля та від імені вищезазначених
осіб вчинено не було (а.с. 33).

Відповідно до відповіді на запит,
наданої Центром надання послуг,
пов'язаних з використанням
автотранспортних засолбів з
обслуговування Білокуракінського,
Новоайдарського, Новопсковського та
Старобільського районів, за даними
НАІС «Автомобіль» легковий автомобіль
ВАЗ 21093, 1997 року випуску, держ. номерний
знак НОМЕР_1, червоного кольору, кузов №
НОМЕР_2 15.05.1997 було зареєстровано за
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. 23.03.2013
вищевказаний автомобіль було
перереєстровано у Центрі ДАІ 4413 за
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Інформація щодо
надання довіреності на керування
вищевказаним автомобілем у базі даних
відсутні (а.с. 45).

Відповідно до копії повного
витягу з Єдиного реєстру довіреностей,
ОСОБА_4 видав довіреність на ім'я
ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ОСОБА_14 видав
довіреність в порядку передоручення на
ім'я ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ОСОБА_4 видав
довіреність на ім'я ОСОБА_17 та ОСОБА_18
ОСОБА_4 видав довіреність на ім'я ОСОБА_5
(а.с. 69-70).

Відповідно до ст.. 235 ЦК України
удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.
Якщо буде встановлено, що правочин був
вчинений сторонами для приховування
іншого правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Тобто згідно вищевикладеного,
судом встановлено, що ОСОБА_3 не
видавалась довіреність на автомобіль
ВАЗ 21093, 1997 року випуску, держ. номерний
знак НОМЕР_1, червоного кольору, кузов №
НОМЕР_2 на ОСОБА_5 взагалі. Крім цього,
згідно п. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 59
від 06.11.2009 року, вимога про визнання
правочину удаваним може бути заявлена
як однією зі сторін правочину, так і
іншою заінтересованою особою, права та
законні інтереси якої порушено
вчиненням правочину. Позивач не була
стороною договору купівлі - продажу
автомобіля ВАЗ 21093, 1997 року випуску,
держ. номерний знак НОМЕР_1, червоного
кольору, кузов № НОМЕР_2, ні вчиненням
одностороннього правочину, яким є
довіреність, видана ОСОБА_4 на ім'я
ОСОБА_2 А також не подала суду доводів,
яким саме чином права та законні
інтереси позивача було порушено і яким
саме чином, оскільки оскаржений
правочин, заявлений в позовній заяві
взагалі не відбувся.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК
України, доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Враховуючи вищевикладене,
проаналізувавши в сукупності надані
докази, суд приходить до висновку, що
позивачем не надано доказів, які б
підтверджували обставини, викладені
позивачем в позові, а саме доказів того,
що довіреність, видана ОСОБА_3, який
діяв від імені та в інтересах ОСОБА_4 на
ім'я ОСОБА_5 щодо володіння,
користування і розпорядження
транспортним засобом ВАЗ 2109 червоного
кольору держ. номер НОМЕР_1, 1997 року
випуску є удаваним правочином.

Сторони та інші особи, які брали
участь у справі, мали рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості.

З урахуванням вищевикладеного,
суд в задоволенні позову відмовляє за
необґрунтованістю.

На підставі викладеного та
керуючись ст.. 235 ЦК України,
ст.ст.10,11,60,213- 215,224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
правочину удаваним відмовити за
необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Луганської області через
Старобільський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О.В. Форощук