Справа № 689/300/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.04.2014 року
смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд
Хмельницької області у складі:

судді Соловйова А. В. ,

при секретарі Цмикайло
Т.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Ярмолинці справу

за позовом ОСОБА_1, в інтересах
малолітньої ОСОБА_2, м. Хмельницький,

до відповідача ОСОБА_3, с. Лугове,
Ярмолинецький район, Хмельницька
область,

про визнання таким, що втратив право
користування житлом, -

встановив:

Позивач просить визнати відповідача
таким, що втратив право користування
житловим будинком в АДРЕСА_1. Позовні
вимоги мотивує тим, що на підставі
договору про припинення прав на
аліменти дитини від 10.12.2013 р. відповідач
подарував ОСОБА_2 вказаний будинок,
однак, залишився зареєстрованим у
ньому. Таку бездіяльність вважає
незаконною і такою, що порушує права
позивача.

Відповідач у судові засідання не
з'являвся, хоча належно повідомлявся
про час та місце розгляду справи за
адресою реєстрації, зазначеною у
відповіді Ярмолинецького РС УДМС
України в Хмельницькій області на
запит суду. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК
України відповідач вважається таким,
якому судовий виклик був вручений
належним чином.

Оцінивши наявні у матеріалах справи
докази в їх сукупності, суд встановив
наступне.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від
08.09.2011 р.. Відтак, відповідач належить до
членів сім'ї ОСОБА_2

10.12.2013 р. між відповідачем (платник)
ОСОБА_1 (стягувач) та ОСОБА_2 (набувач)
був укладений договір про припинення
прав на аліменти дитини у зв'язку з
передачею у власність житлового
будинку, посвідчений приватним
нотаріусом Хмельницького міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та
зареєстрований в реєстрі за №9193.
Згідно із договором платник передає у
власність набувача житловий будинок з
надвірними будівлями у АДРЕСА_1, у
зв'язку із чим припиняється право
стягувача на аліменти на утримання
набувача.

Згідно із п. 13 договору, право власності
на будинок виникає у набувача з моменту
державної реєстрації договору в
державному реєстрі прав на нерухоме
майно.

У відповідності до довідки
Баламутівської сільської ради №30 від
16.01.2014 р., ОСОБА_3 зареєстрований в
АДРЕСА_1, але за місцем реєстрації
постійно не проживає.

Позивач посилається на те, що його
вимоги випливають з підстави,
передбаченої у ст. 383 ЦК України, ст. 150
ЖК України. При цьому, покликається на
лист Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28.01.2013 р.
№24-150/0/4-13 «Про практику застосування
судами законодавства під час розгляду
цивільних справ про захист права
власності та інших речових прав», у
якому, аналізуючи конкретне судове
рішення (Теплодарського міського суду
Одеської області) виходячи з
матеріалів такої справи, зазначено, що
при розгляді справ про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, судам необхідно
розрізняти правовідносини, які
виникають між власником та колишнім
власником житла, і правовідносини, які
виникають між власником житла та
членами його сім'ї, колишніми членами
його сім'ї, а також членами сім'ї
колишнього власника житла. У першому
випадку власник житла має право
вимагати визнання колишнього власника
таким, що втратив право користування,
та зняття його з реєстрації. При цьому
втрата права користування житловим
приміщенням є наслідком припинення
права власності на житлове приміщення
у колишнього власника житла. Однак,
таке посилання не відповідає
загальному змісту відповідної частини
вказаного листа, згідно із яким
зазначено, що найпоширенішими
помилками у таких випадках є
безпідставне застосування статті 391 ЦК
за відсутності підстав для виселення,
передбачених частиною першою статті 116
ЖК УРСР, при вирішенні спорів про
усунення перешкод у користуванні
житлом шляхом виселення членів сім'ї
власника. У цій справі відповідач не
втратив статусу члена сім'ї власника
будинку.

Однак, як вбачається з акту, відповідач
з грудня 2013 р. виїхав з вказаного
будинку, його речі у ньому відсутні, у
відповідності до квитанцій з того часу
оплату за житлово-комунальні послуги
проводить лише позивач. Зазначене є
підставою, передбаченою у ч. 2 ст. 107 ЖК
України для втрати права користування
зазначеним приміщенням.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого права,
але лише у випадку його порушення,
невизнання або оспорювання.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 212-215
ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3 с. Лугове,
Ярмолинецький район, Хмельницька
область, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, серія та номер паспорта не
встановлені), таким, що втратив право
користування житлом, розташованим за
адресою у АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3 с.
Лугове, Ярмолинецький район,
Хмельницька область, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, серія та номер паспорта
не встановлені) на користь ОСОБА_1
(АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) 243,60 грн. судового збору.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу в апеляційний суд Хмельницької
області через Ярмолинецький районний
суд Хмельницької області протягом 10
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя підпис

Копія вірна:

Суддя Ярмолинецького райсуду
А.В.Соловйов