Єдиний унікальний номер 251/7379/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3284/2014
головуючий в I інстанції Токаренко М.А.
суддя доповідач Никифоряк Л.П.
___________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем У К Р А Ї Н И

04 квітня 2014 року апеляційний суд
Донецької області в складі:

Головуючого судді
Никифоряка Л.П.

суддів
Супрун М.Ю., Корчистої О.І.

при секретарі судового засідання
Руденко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом комунального підприємства
«Східний» та приватного акціонерного
товариства «Горлівськтепломережа» до
ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії з
відновлення теплопостачання, в якій
подано апеляційну скаргу комунальним
підприємством «Східний» та приватним
акціонерним товариством
«Горлівськтепломережа» на рішення
Калінінського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 04
березня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

09 липня 2013 року комунальне
підприємство «Східний» /надалі
Підприємство/ та приватне акціонерне
товариство «Горлівськтепломережа»
/надалі Товариство/ звернулися в суд з
позовом, в якому просили зобов'язати
ОСОБА_1 привести централізоване
опалення до попереднього стану, а саме
відновити централізоване опалення
шляхом приєднання радіаторів опалення
до стояків централізованої системи
опалення в квартирі АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що останній є
співвласником вказаної квартири який
самовільно відключив квартиру від
мережі централізованого опалення, чим
порушуються права власників інших
квартир цього багатоквартирного
будинку.

Рішенням Калінінського районного суду
м. Горлівки Донецької області від 04
березня 2014 року в позові відмовлено.

З таким рішенням позивачі не
погодилися, в апеляційній скарзі
представники останніх просили
скасувати рішення суду та ухвалити
нове яким позов задовольнити, через
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального права,
вказуючи, що ОСОБА_1 є власником
квартири який повинен утримувати
належну йому квартиру та не
використовувати свою власність з
порушенням прав інших власників.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника Підприємства, пояснення
відповідача та його представника, за
відсутності Товариства повідомленого
про час та місце судового розгляду
належним чином про що свідчить наявна в
матеріалах справи телефонограма,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені у скарзі доводи,
апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційну скаргу відхилити за
наступних підстав.

Рішенням встановлено, що ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1, який
перебував в дитячих закладах для дітей,
позбавлених батьківського піклування
з 15 вересня 1995 року та з цього моменту
по час розгляду справи судом в спірній
квартирі не проживав і перебував на
повному державному забезпеченні, та
суд виходячи з того, що оскільки
відповідач, на той час коли були
демонтовані опалювальні прибори в
квартирі не проживав і не міг здійснити
самовільного відключення від системи
централізованого теплопостачання,
вважав що відсутні докази того, що таке
відключення було здійснено
відповідачем чи іншими співвласниками,
з огляду на що в задоволенні позову
відмовив.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги,
апеляційний суд визнає, що суд першої
інстанції вірно встановив обставини
справи та визначив матеріальні норми,
якими регулюються спірні
правовідносини.

Відмовляючи в позові про зобов'язання
власника здійснити дії направлені на
відновлення теплопостачання в
квартирі АДРЕСА_1, суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1
/а.с. 60/ став співвласником вказаної
квартири на підставі свідоцтва про
право власності на житло /а.с. 79/ з 08
червня 1995 року.

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд, частиною 1 статті 321 ЦК
України передбачено що право власності
є непорушним та ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

У той же час, наявними в матеріалах
справи письмовими доказами
підтверджено, що на момент отримання
свідоцтва про право власності та
виникнення права власності ОСОБА_1 був
неповнолітнім.

У розумінні положень статтей 30-35
Цивільного кодексу України до
досягнення вісімнадцяти років, моменту
виникнення повної цивільної
дієздатності, ОСОБА_1 не міг самостійно
створювати для себе будь-які цивільні
обов'язки, виконувати їх, а також
самостійно нести цивільну
відповідальність у разі невиконання
своїх обов'язків.

Разом з тим, згідно акту Підприємства
/а.с. 67/ у квартирі АДРЕСА_1 з 2006 року
ніхто із квартиронаймачів не проживав,
тобто наведеним актом підтверджено
обставини щодо того, що ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 60/ з 2006 року, з часу
коли йому ще не виповнилося
вісімнадцяти років, за вказаною
адресою не проживав.

У той же час, належними письмовими
доказами /а.с. 61, 62, 65, 69, 70/ підтверджено
що ОСОБА_1 з 15 вересня 1995 року по час
розгляду справи судом знаходився в
державних закладах для дітей,
позбавлених батьківського піклування
та знаходився на повному державному
забезпеченні.

Разом з тим, відповідно до акту
складеного Товариством за участі
представників Підприємства від 30
листопада 2012 року /а.с. 4/ в квартирі
АДРЕСА_1 саме жильцем ОСОБА_1 самовільно
здійснено відключення опалювальних
приладів від внутрішньої системи
опалення будинку АДРЕСА_1, однак не
зазначено в який період часу таке
відключення було здійснено, у той же
час, в акті зазначено що стояки
опалення в квартирі відсутні.

При цьому згідно відповіді
Підприємства від 04 березня 2014 року
відсутні відомості з приводу того, з
якого часу та ким здійснювалося
відключення системи опалювання в
квартирі АДРЕСА_1.

Представник Підприємства в судовому
засіданні підтвердила що в зазначеній
квартирі відсутні стояки
централізованого теплопостачання.

Так, до спірних правовідносин, з
приводу постачання теплової енергії
підлягає застосуванню Закон України
"Про теплопостачання", згідно якого
постачання теплової енергії
регламентуються нормативно-правовими
актами, які є обов'язковими для
виконання всіма суб'єктами відносин у
сфері теплопостачання та споживач
теплової енергії має право на вибір
одного або декількох джерел теплової
енергії чи теплопостачальних
організацій, якщо це можливо за
існуючими технічними умовами /статті 4,
24/.

Згідно наявних у справі письмових
доказів ОСОБА_1 з 15 вересня 1995 року не
являвся споживачем послуг в квартирі
АДРЕСА_1.

Питання відключення від мереж
централізованого опалення та гарячого
водопостачання регулюється Правилами
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року N
630 /надалі Правила/, які з метою захисту
прав усіх мешканців багатоквартирних
будинків передбачають відключення від
мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води не окремих
квартир багатоквартирного будинку з
ініціативи їх власників або наймачів, а
відключення цілих багатоквартирних
будинків з ініціативи споживачів.

Згідно з п. 26 Правил відключення
споживачів від мережі
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
разі, коли технічна можливість такого
відключення передбачена затвердженою
органом місцевого самоврядування
відповідно до Закону України "Про
теплопостачання" схемою
теплопостачання, за умови забезпечення
безперебійної роботи інженерного
обладнання будинку та вжиття заходів
щодо дотримання в суміжних приміщеннях
вимог будівельних норм і правил з
питань проектування житлових будинків,
опалення, вентиляції, кондиціонування,
будівельної теплотехніки; державних
будівельних норм з питань складу,
порядку розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва, а також норм
проектування реконструкції та
капітального ремонту в частині
опалення.

У п. 25 Правил визначено, що відключення
споживачів від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
здійснюється у порядку, що
затверджується центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.

Порядком відключення окремих житлових
будинків від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
при відмові споживачів від
централізованого теплопостачання,
затвердженим наказом Міністерства
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
України від 22 листопада 2005 року N 4 і
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 9 грудня 2005 року за N 1478/11758,
встановлено, що таке відключення
відбувається на підставі рішення
постійно діючої міжвідомчої комісії,
створеної органом місцевого
самоврядування або місцевим органом
виконавчої влади.

З огляду на зміст наведених норм, для
відключення від системи з
централізованого опалення потрібно
отримати дозвіл який можна отримати за
умови, зокрема, отримання технічних
умов у Товариства.

Як вбачається із наявних в матеріалах
справи довідок та актів складених та
підготовлених працівниками позивачів
відсутні відомості з приводу того, хто
та коли здійснював відключення
квартири АДРЕСА_1 від теплопостачання.

Отже судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивачі не
підтвердили обставин щодо того, що з
боку відповідача було вчинені дії які
би свідчили про самовільне відключення
в зазначеній квартирі
централізованого теплопостачання,
також письмовими доказами спростовано
обставини щодо вчинення ОСОБА_1
неправомірних дій.

Також з огляду на те, що ОСОБА_1 на час
відключення теплопостачання в
квартирі АДРЕСА_1 знаходився у
відповідних закладах для дітей що
позбавлені батьківського піклування
саме ці заклади відповідають за шкоду
що завдала вказана особа, та повинні
вживати заходів направлених на
збереження майна таких осіб.

Та з урахуванням всіх обставин у даній
справі, у квартирі АДРЕСА_1 було
здійснено відключення теплопостачання
поза межами волі власника ОСОБА_1, також
за відсутності його дій, при цьому
позивачі та заклад, в якому перебувала
неповнолітня особа не довели в
судовому засіданні обставин з приводу
того, що їх дії по збереженню квартири
ґрунтувалися на вимогах чинного
законодавства та забезпечили
малолітній особі що позбавлена
батьківського піклування дотримання
її прав гарантованих Конституцією
України та Законами України, оскільки
неправомірними діями невстановлених
осіб про які відсутні відомості в
органу на утриманні якого знаходиться
будинок АДРЕСА_1 фактично було порушено
права власника ОСОБА_1 який в силу тих
обставин що він був малолітнім та
позбавленим батьківського піклування,
та з огляду на неналежне виконання
своїх обов'язків особами на які чинним
законодавством покладено обов'язок
піклуватися про таку особу не мав
можливості захистити своє право та
уберегти належне йому майно від дій
щодо приведення його в неналежний стан.

У той же час, за змістом ч. 1 ст. 16 ЦК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного
законодавства України дає підстави для
висновку про те, що у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження
власниками своїм майном існує право
вимагати усунення відповідних
перешкод, у тому числі шляхом звернення
до суду за захистом свого майнового
права, зокрема, із позовом про
зобов'язання власника здійснити певні
дії направлені на усунення таких
порушень.

У той же час вирішуючи спір, судом не
підтверджений факт порушення прав
інших власників квартир в будинку
АДРЕСА_1 і об'єктивно існуючих перешкод
у здійсненні ними своїх прав, оскільки
наявні у матеріалах справи письмові
докази свідчать що в зазначеній
квартирі взагалі відсутні стояки
опалення /а.с.4/ та жодних звернень
жильців будинку щодо порушення їх прав
з приводу відсутності теплопостачання
не надходило.

Також, з огляду на те, що суд розглядає
справу в межах предмету позову що
визначається позивачем в позовній
заяві та з огляду на те, що в судовому
засіданні встановлено що в квартирі
відсутні стояки опалення являється
неможливим захистити права позивачів
шляхом зобов'язання ОСОБА_1 привести
централізоване опалення до
попереднього стану, а саме відновити
централізоване опалення шляхом
приєднання радіаторів опалення до
стояків централізованої системи
опалення в квартирі АДРЕСА_1.

Отже, виходячи з фактичних обставин
справи, висновки суду є вичерпними,
зроблені у відповідності та на
підставі матеріальних норм які
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

При цьому апеляційний суд виходить з
того, що відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи у
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду, в
частині яка була предметом оскарження,
та за таких підстав, колегія
апеляційного суду вважає за необхідне
відхилити апеляційну скаргу, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу комунального
підприємства «Східний» та приватного
акціонерного товариства
«Горлівськтепломережа» відхилити.

Рішення Калінінського районного
суду м. Горлівки Донецької області від
04 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з моменту набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: