Справа № 573/439/14-ц
Номер провадження 2/573/127/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

30 квітня 2014 року м.
БілопілляБілопільський районний суд
Сумської області в складі:

головуючої судді Терещенко О. І.,

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Білопіллі
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "Акцент-Банк"
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором в сумі 33824,55 грн.,

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства "АКЦЕНТ-БАНК" задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
"АКЦЕНТ-БАНК" 17706 (сімнадцять тисяч
сімсот шість) грн. 14 коп. заборгованості
по кредитно-заставному договору №
А341СС9НY90023 від 16 серпня 2011 року, а також
судові витрати в сумі 177 грн. 07 коп.

В задоволенні іншої частини позову
Публічному акціонерному товариству
"АКЦЕНТ-БАНК" відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Сумської області
через Білопільський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Учасники процесу, які приймали участь в
розгляді справи, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення суду, мають право
оскаржити його в тому ж порядку на
протязі 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя
Справа №
573/439/14-ц

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст рішення)

30 квітня 2014 року м.
БілопілляБілопільський районний суд
Сумської області в складі:

головуючої судді Терещенко О. І.,

з участю секретарі Кислої Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Білопілля
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "Акцент-Банк"
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором в сумі 33824,55 грн.,

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ А341СС9HY90023 від 16 серпня 2011 року,
мотивуючи свої вимоги тим, що на
підставі вказаного договору ОСОБА_1
отримала кредит в сумі 14900 грн. зі
сплатою 0,12% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення кредиту до 15
серпня 2014 року. Відповідачка свої
зобов'язання щодо своєчасного
погашення кредитних коштів, відсотків
та комісії належним чином не виконує,
внаслідок чого станом на 05 лютого 2014
року у неї виникла заборгованість по
кредиту в сумі 33824 грн. 55 коп., яка
складається з наступного: 8036,15 грн. -
заборгованість за кредитом; 7,11 грн. -
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом; 3576 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 20118,41 грн. - пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором; штраф відповідно до
пункту 5.3 Умов та правил надання
банківських послуг, з яких 500 грн. -
фіксована частина, 1586,88 грн. - процентна
складова. В добровільному порядку
ОСОБА_1 не вчиняє дій, спрямованих на
повернення кредитних коштів,
процентів, комісії, пені та штрафу. Тому
позивач звернувся з даним позовом до
суду і просить стягнути з відповідачки
заборгованість по кредиту та судовий
збір, сплачений ним при зверненні з
позовом до суду.

Представник Публічного акціонерного
товариства "Акцент - Банк" Гакаль Р.В. в
судове засідання не з'явився, від нього
надійшла заява про розгляд справи без
його участі, позовні вимоги підтримує в
повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому
засіданні існування грошової
заборгованості перед банком
підтвердила, але з розміром її не
погодилась, а тому позов визнала
частково в сумі 8043,26 грн., посилаючись
на те, що обґрунтовуючи свої вимоги
позивач не надав суду договір №
А341СС9HY90023 від 16 серпня 2011 року, на
підставі якого просить стягнути
заборгованість, також відсутній
підтверджуючий документ про надання
кредиту, порушена форма укладення
кредитного договору. Також ОСОБА_1
зазначила, що невірно проведено
розрахунок заборгованості.
Підтверджуючи факт отримання від банку
кредитних коштів, відповідачка не
погодилась з сумою отриманих коштів,
вказавши, що вона отримала лише 14600 грн,
а не 14900 грн., як зазначено в заяві №
А341СС9HY90023 від 16 серпня 2011 року. Також
зазначила, що позивач не має права
достроково вимагати повернення коштів,
оскільки строк виконання зобов'язання
не скінчився і позивач не звертався до
неї з письмовою вимогою про повернення
кредиту. Крім того, ОСОБА_1 не
погодилась з розміром неустойки.
Посилаючись на викладене, просила
позов задовольнити частково на суму
8043,26 грн., також просила зменшити
розмір пені з урахуванням її майнового
стану.

Заслухавши відповідачку ОСОБА_1,
дослідивши матеріали справи, повно,
об'єктивно та всебічно дослідивши
наявні у справі докази та оцінивши їх у
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Акцент-Банк"
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі заяви
ОСОБА_1 від 16 серпня 2011 року, яка
фактично є кредитним договором,
оскільки спрямована на встановлення
цивільних прав та обов'язків сторін та
відповідає загальним засадам
цивільного законодавства, між ПАТ
"Акцент-Банк" та ОСОБА_1 був укладений
договір № А341СС9HY90023, згідно якого ПАТ
"Акцент-Банк" зобов'язався надати
ОСОБА_1 строковий кредит у сумі 14900 грн.
строком на 36 місяців з кінцевим
терміном повернення 15 серпня 2014 року
включно, на споживчі цілі, зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 0,01% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом,
єдиноразової винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 298
грн., якщо інше не встановлено в Умовах
та правилах надання банківських
послуг, та щомісячної винагороди за
надання фінансового інструменту
(комісії) у розмірі 298 грн., в обмін на
зобов'язання позичальника повернути
кредит, сплатити відсотки винагороди,
комісії в зазначені в Заяві, Умовах та
правилах надання банківських послуг
строки (а.с.6, 61-68).

Своїм підписом у вказаній вище заяві
відповідачка підтвердила, що
ознайомилася та погодилась з Умовами
та правилами надання банківських
послуг, а також тарифами банку та
умовами кредитування, які були надані
їй для ознайомлення у письмовому
вигляді.

Також вона погодилась з тим, що вказана
заява разом із запропонованими ПАТ
"Акцент-Банк" Умовами та правилами
надання банківських послуг, а також
тарифами є між нею та банком
кредитно-заставним договором.

Представник позивача надіслав до суду
пояснення, згідно яких посилання в
позовній заяві банку на отримання
відповідачем кредиту на Умовах надання
кредиту фізичним особами «Розстрочка»,
є помилковим, оскільки відповідач
отримав строковий кредит на споживчі
цілі на Умовах і правилах надання
продукту «Персональний кредит», а не
"Розстрочка" (а.с.51-68).

Вказані вище обставини підтверджені
матеріалами справи.

Згідно довідки про умови кредитування
за тарифом "Персональний кредит"
вбачається, що ОСОБА_1 була ознайомлена
з умовами кредитування (а.с.55-68).

Тому посилання відповідачки у своїх
запереченнях до позову щодо
відсутності договору, на підставі
якого нарахована їй заборгованість,
суд не може прийняти до уваги, оскільки
сторони погодили, що заява
позивальника № А341СС9HY90023 разом із
запропонованими ПАТ "Акцент-Банк"
Умовами та правилами надання
банківських послуг, а також тарифами і
є фактично кредитно-заставним
договором між банком та ОСОБА_1

Крім цього, на цій же підставі
спростовуються посилання відповідачки
на не додержання письмової форми
кредитного договору.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Договір є укладеним, відповідно до
вимог ст. 638 ЦК України, якщо у належній
формі сторони досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

В судовому засіданні ОСОБА_1
підтвердила, що на заяві позичальника
від 16 серпня 2011 року, графіку погашення
кредиту, довідці про умови
кредитування банку та сукупну вартість
споживчого кредиту мається її підпис
(а.с.6, 53-55).

Сума кредиту, строки, процентна ставка,
тощо були погоджені між сторонами,
відповідачка діяла свідомо, без
стороннього впливу та примусу.
Протягом дії договору ОСОБА_1 з ним
погоджувалась, його умови ніколи нею не
оспорювалися.

Позивач свої зобов'язання за вказаним
договором виконав повністю, надавши
ОСОБА_1 кредит у сумі 14900 грн.

Згідно заяви позичальника № А341СС9HY90023
відповідачка доручила банку без
додаткового узгодження в день надання
кредиту в сумі 14900 грн. перерахувати
кредитні кошти в сумі 298 грн. на оплату
єдиноразової винагороди за надання
фінансового інструменту.

Тому посилання ОСОБА_1 на те, що вона
отримала кредит в сумі 14600 грн., а не 14900
грн., не відповідає дійсності.

ОСОБА_1 зобов'язувалась сплачувати
заборгованість за кредитним договором,
відсотки та комісію за користування
кредитом (а.с.6, 53-58).

Згідно укладеного кредитно-заставного
договору від 16 серпня 2011 року погашення
заборгованості за кредитним договором
здійснюється у наступному порядку:
починаючи з 16 по 21 число кожного місяця
позичальник повинен надавати банку
грошові кошти (щомісячний платіж) у
сумі 712,67 грн. для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається з заборгованості за
кредитом, відсотків, винагороди,
комісії, а також інших витрат згідно
Умов.

З наданого Публічним акціонерним
товариством "АКЦЕНТ-БАНК"" розрахунку
вбачається, що станом на 05 лютого 2014
року у ОСОБА_1 виникла заборгованість
по кредиту в сумі 33824 грн. 55 коп., яка
складається з наступного: 8036,15 грн. -
заборгованість за кредитом; 7,11 грн. -
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом; 3576 грн. -
заборгованість по комісії; 20118, 41 грн. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; штраф - 2086,88
грн., з яких 500 грн. - фіксована частина,
1586,88 грн. - процентна складова (а. с.4-5).

Розмір заборгованості за кредитним
договором підтверджується умовами
заяви позичальника, Умовами та
правилами надання банківських послуг,
а також тарифами надання продукту
«Персональний кредит» та розрахунком
позивача.

З п.п.2.12.5.1 Умов та Правил надання
банківських послуг, а саме умов надання
продукту "Персональний кредит",
вбачається, що у разі несвоєчасного
погашення заборгованості за кредитом
позичальник сплачує банку пеню в
розмірі 1,25 % від суми простроченої
заборгованості за кредитом за кожен
день прострочення, але не менше 1 гривні
(а.с.67).

Згідно з п.п.2.12.5.3 Умов при порушенні
позичальником термінів платежів по
кожному з грошових зобов'язань,
передбачених договором, більше ніж на 90
днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф у розмірі 500 грн+ 5%
від суми заборгованості.

Строк позовної давності згідно п.п.2.12.5.5
за вимогами про стягнення кредиту,
відсотків, винагороди, неустойки, пені,
штрафів встановлюється сторонами
тривалістю 5 років.

Отже, з матеріалів справи вбачається,
що між сторонами виник спір, що
випливає з виконання умов кредитного
договору, укладеного між позивачем та
відповідачкою, яка має борг перед
банком.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. До відносин за
кредитним договором застосовуються
положення про позику, якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного
кодексу України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем) та сплатити відсотки за
користування коштами у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 526 Цивільного
Кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно статті 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач довів, що боржниця допустила
порушення зобов'язань за кредитним
договором, а тому у нього виникло право
стягнути з неї суму відповідних
нарахувань за кредитом, відсотками,
комісії та штрафних санкцій.

Посилання ж відповідачки ОСОБА_1 на те,
що їй не було відомо про наявність
щомісячних комісій за користування
кредитом та штрафних санкцій є
безпідставними.

ОСОБА_1 письмовою заявою про надання
кредиту підтвердила факт укладення
кредитно-заставного договору у вигляді
трьох його складових, в тому числі Умов,
які передбачають відповідальність за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом у виді пені та штрафу та
збільшений строк позовної давності,
про що була вказано вище.

А тому є безпідставними посилання
відповідачки на ч.2 ст. 258 ЦК України
щодо пропущення строку позовної
давності, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (пені та штрафу).

Згідно зі ст. 258 ЦК України до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені)
застосовується позовна давність в один
рік.

Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Згідно п.п.2.12.5.5 Умов та правил надання
продукту "Персональний кредит" за
вимогами про стягнення кредиту,
відсотків, винагороди, неустойки, пені,
штрафів сторонами погоджено строк
позовної давності тривалістю 5 років.

Заявою позичальника № А341СС9НY90023 від 16
серпня 2011 року, графіком погашення
кредиту та довідкою про умови
кредитування передбачена сплата
щомісячної винагороди за надання
фінансового інструменту (комісії) у
розмірі 298 грн., або 2% від суми кредиту. З
зазначеною довідкою, графіком ОСОБА_1
була ознайомлена (а.с.6, 54,55).

Посилання відповідачки на абзац третій
ч.4 ст. 11 Закону України "Про захист прав
споживачів", як на підставу
незаконності нарахування позивачем
комісії (щомісячної винагороди за
надання фінансового інструменту) та
єдиноразової винагороди, є також
безпідставними, виходячи з наступного.

Частину четверту статті 11 Закону
України "Про захист прав споживачів"
було доповнено новим абзацом про
заборону кредитодавцю встановлювати у
договорі про надання споживчого
кредиту будь-які збори, відсотки,
комісії, платежі тощо за дії, які не є
послугою у визначенні цього Закону, на
підставі Закону України "Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо врегулювання відносин між
кредиторами та споживачами фінансових
послуг" від 22 вересня 2011 року, тобто
після укладення договору між ОСОБА_1 та
ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК".

Абзацом другим частини 4 ст. 11 вказаного
вище Закону в редакції, що діяла на час
укладення договору, споживач не
зобов'язаний сплачувати
кредитодавцеві будь-які збори,
відсотки або інші вартісні елементи
кредиту, що не були зазначені у
договорі.

Як вбачається з заяви позичальника №
А341СС9НY90023 від 16 серпня 2011 року, яка
разом з Умовами та Правилами надання
банківських послуг, а також тарифами є
між ОСОБА_1 та банком
кредитно-заставним договором,
сторонами було визначено, що ПАТ
"Акцент-Банк" зобов'язався надати
ОСОБА_1 строковий кредит у сумі 14900 грн.
строком на 36 місяців з кінцевим
терміном повернення 15 серпня 2014 року
включно на споживчі цілі, зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 0,01% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом,
єдиноразової винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 298
грн., якщо інше не встановлено в Умовах
та правилах надання банківських
послуг, та щомісячної винагороди за
надання фінансового інструменту
(комісії) у розмірі 298 грн., в обмін на
зобов'язання позичальника повернути
кредит, сплатити відсотки винагороди,
комісії в зазначені в Заяві, Умовах та
правилах надання банківських послуг
строки.

Також не ґрунтуються на вимогах закону
та матеріалах справи доводи ОСОБА_1 про
те, що позивач всупереч закону письмово
її не попередив про вимогу
дострокового повернення кредиту.

Згідно абзацу шостого частини десятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» із змінами, внесеними
Законом України від 22 вересня 2011 року N
3795-VI, якщо кредитодавець на основі умов
договору про надання споживчого
кредиту вимагає здійснення внесків,
строк сплати яких не настав, або
повернення споживчого кредиту, такі
внески або повернення споживчого
кредиту можуть бути здійснені
споживачем протягом тридцяти
календарних днів, а за споживчим
кредитом, забезпеченим іпотекою, та за
споживчим кредитом на придбання житла -
шістдесяти календарних днів з дня
одержання повідомлення про таку вимогу
від кредитодавця. Якщо протягом цього
періоду споживач усуне порушення умов
договору про надання споживчого
кредиту, вимога кредитодавця втрачає
чинність.

Заявою позичальника № А341СС9НY90023 від 16
серпня 2011 року визначено, що згідно
статей 212, 611, 651 ЦК України при порушенні
позичальником строків погашення
заборгованості, зазначених в цій Заяві,
Умовах та правилах понад 210 днів щодо
зобов'язань, строк яких не настав,
сторони узгодили, що терміном
повернення кредиту вважається 211 день з
моменту виникнення порушення.
Заборгованість за кредитом, починаючи
з 211 дня, вважається простроченою.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що
відповідно до статі 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

У договорах за участю фізичної особи -
споживача враховуються вимоги
законодавства про захист прав
споживачів.

З врахуванням вказаних положень закону
та умов укладеного між сторонами
договору, тієї обставини, що і після
звернення банку з вказаним позовом до
суду до винесення рішення в справі
відповідачка не вчинила жодних дій по
сплаті простроченої заборгованості,
внесення коштів згідно графіку
погашення кредиту не здійснює, у банка
виникло право вимагати дострокового
повернення кредиту.

Таким чином суд вважає, що позовні
вимоги в частині стягнення
заборгованості за тілом кредиту в сумі
8036,15 грн., заборгованості по відсоткам
за користування кредитом в сумі 7, 11
грн., заборгованості по комісії за
користування кредитом в сумі 3576 грн.,
відсоткам за користування кредитом в
сумі 7,11 грн., комісії (винагороди за
надання фінансового інструменту),
штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн.
та штрафу (процентна складова) в сумі 1586
грн. 88 коп. підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Позовні вимоги в частині стягнення
пені підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

З огляду на положення ч. 3 ст. 551 ЦК
України розмір неустойки (штрафу, пені)
може бути зменшений за рішенням суду,
якщо він значно перевищує розмір
збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.

У відповідності з п. 27 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» положення частини
третьої статті 551 ЦК України про
зменшення розміру неустойки може бути
застосовано судом лише за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка, і не може
бути застосовано до сум, які
нараховуються згідно з частиною другою
статті 625 ЦК, які мають іншу правову
природу. При цьому проценти, які
підлягають сплаті згідно з положеннями
статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не
підлягають зменшенню через не
співмірність із розміром основного
боргу, оскільки вони є платою за
користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні
частини третьої статті 551 ЦК можна
вважати, зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

Беручи до уваги, що розмір неустойки
значно перевищує розмір
заборгованості по тілу кредиту,
враховуючи інші істотні обставини,
зокрема, що негативні наслідки для
позивача у зв'язку з заборгованістю по
кредиту не настали, відповідачка ніде
не працює, на утриманні має
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
також суд бере до уваги той факт, що
позивач протягом тривалого часу не
сприяв своєчасному погашенню
заборгованості по сплаті щомісячного
платежу в сумі 712,67 грн. згідно умов
заяви (а.с.5), не скористався своїм
правом перевірити цільове
використання кредиту та його
забезпеченості, фінансового стану
позичальника. Відомості про це в
матеріалах справи відсутні.

Тому виходячи з принципів виваженості,
розумності і справедливості, суд на
підставі ч.3 ст.551 ЦК України вважає за
необхідне зменшити розмір стягнення
пені до 4000 грн.

Загальна сума, яка підлягає стягненню з
відповідачки на користь позивача,
становить 17706,14 грн. (8036,15 грн.
заборгованості за кредитом + 7,11 грн.
заборгованості про процентам + 3576 грн.
заборгованість по комісії (винагороди
за надання фінансового інструменту) +
штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн.
+ штрафу (процентна складова) в сумі 1586
грн. 88 коп. + 4000 грн. пені = 17706,14 грн.).

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідачки на користь позивача
необхідно стягнути сплачений при
подачі позову судовий збір пропорційно
до задоволеної суми позову у розмірі
177,07 грн. (а.с.3).

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 526, 530, 610, 611, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.
ст. 4, 10,11, 60, 88, 209, 210, 213-215, 218 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства "АКЦЕНТ-БАНК" задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
"АКЦЕНТ-БАНК" 17706 (сімнадцять тисяч
сімсот шість) грн. 14 коп. заборгованості
по кредитно-заставному договору №
А341СС9НY90023 від 16 серпня 2011 року, а також
судові витрати в сумі 177 грн. 07 коп.

В задоволенні іншої частини позову
Публічному акціонерному товариству
"АКЦЕНТ-БАНК" відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Сумської області
через Білопільський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Учасники процесу, які приймали участь в
розгляді справи, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення суду, мають право
оскаржити його в тому ж порядку на
протязі 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя