АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2861/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1250/14
Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р.
Доповідач Корнієнко В. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Пилипчук Л.І., Акопян В.І.,

При секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засідання в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Імексбанк»

на заочне рішення Ленінського
районного суду м. Полтави від 31 січня 2014
року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Імексбанк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, з участю третьої
особи: Ленінського ВДВС Полтавського
МУЮ, про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року ПАТ «Імексбанк»
звернувся до суду з позовом до вказаних
осіб, у якому просив стягнути із
відповідача ОСОБА_1 солідарно з
боржником на користь банку
заборгованість за кредитним договором
в сумі 17653,97 доларів США, що відповідно
до курсу національного банку України
становить 141 108,17 грн.

Вмотивовуючи підстави позову позивач
зазначав, що відповідно до договору
поруки №586 від 26 червня 2007 року ОСОБА_1
несе солідарну відповідальність з
ОСОБА_2 за кредитним договором.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Полтави від 31 січня 2014
року у задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Імексбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, з участю
третьої особи: Ленінського ВДВС
Полтавського МУЮ, про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовлено повністю.

З рішенням суду не погодився позивач та
подав на нього апеляційну скаргу. В
апеляційній скарзі Банк, посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги ПАТ
«Імексбанк» у повному обсязі.

Вказує, що суд дійшов невірного
висновку про пропуск позивачем строків
позовної давності, прохаючи
задовольнити позовні вимоги з підстав,
викладених у позовній заяві. Також
посилався на наявність претензій, що
надсилалися на адресу відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
до суду апеляційної інстанції не
з'явився. Відповідно до надісланого
судом повідомлення встановлено, що за
вказаною у матеріалах справи адресою
останній не проживає.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та
інші особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані повідомляти суд про зміну
свого місця проживання ( перебування,
знаходження) або місцезнаходження під
час провадження справи. У разі
відсутності заяви про зміну місця
проживання або місцезнаходження
судова повістка надсилається на
останню відому судові адресу і
вважається доставленою, навіть якщо
особа за цією адресою більше не
проживає або не знаходиться.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку про
належність повідомлення відповідача
про час та місце розгляду справи.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, приходить до
висновку про задоволення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 26 червня 2007 року між АКБ
«Імексбанк» та ОСОБА_2 був укладений
кредитний догові № 586. Згідно умов
цього договору Банк надав ОСОБА_2 в
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, поверненості,
строковості, платності та цільового
характеру використання грошові кошти в
розмірі 30000 доларів США зі сплатою 14 %
річних кінцевим терміном погашення 25
червня 2012 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог банку, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем пропущений
строк позовної давності для звернення
з позовом до ОСОБА_1 про стягнення в
солідарному порядку з ОСОБА_2
заборгованості за кредитним договором,
вказуючи на норми ч. 4 ст. 559 ЦК України..

Проте колегія суддів не може
погодитися із вказаними висновками у
повній мірі з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до норм статей 629, 610, 612, 625 ЦК
України - договір є обов'язковим до
виконання; порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання; боржник вважається таким,
що прострочив, якщо не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором та
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору у
встановлений договором строк, як
закріплено нормами статей 526, 530 ЦК
України.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави від 03 липня 2008 року стягнуто з
ОСОБА_2 заборгованість за кредитним
договором № 586 від 26 червня 2007 року,
укладеним між Акціонерним комерційним
банком «Імексбанк» в особі філії
Акціонерного комерційного банку
«Імексбанк» та ОСОБА_2. Розмір даної
заборгованості визначний в сумі 146772,00
гривень.

Матеріалами справи підтверджується, що
з метою забезпечення належного
виконання умов кредитного договору 26
червня 2007 року між АКБ «Імексбанк» та
ОСОБА_1 був укладений договір поруки №
586. Згідно його увом ОСОБА_1 поручився
перед Банком за виконання ОСОБА_2 своїх
зобов'язань по договору кредиту № 586.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову ( субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Відповідно до п. 1.2 договору поруки № 586
від 26 червня 2007 року сторонами
визначено, що у разі порушення
Боржником обов'язку за основним
договором Боржник і Поручитель
відповідають перед Кредитором як
солідарні боржники.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Нормами ч. 4 ст. 559 ЦК України визначено,
що порука припиняється після
закінчення строку, встановленого в
договорі поруки. У азі, якщо такий строк
не встановлено, порука припиняється,
якщо кредитор протягом шести місяців
від дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня договору поруки.

Відповідно до умов кредитного договору
кінцевий термін погашення
заборгованості визначений 25 червня 2012
року ( а.с. 6 ).

Матеріалами справи підтверджується, що
06 серпня 2012 року та 20 вересня 2012 року на
адресу ОСОБА_1 позивачем були надіслані
листи - претензії.

Згідно повідомлення про вручення
поштового відправлення претензія була
отримана ОСОБА_1 28 вересня 2012 року.

З рахуванням викладеного, колегія
суддів вважає висновок суду першої
інстанції щодо припинення договору
поруки та відсутності підстав для
покладення відповідальності про
солідарне погашення заборгованості і
на поручителя ОСОБА_1 - необґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

За таких обставин, заочне рішення
Ленінського районного суду м. Полтави
від 31 січня 2014 року підлягає
скасуванню, з ухваленням нового про
задоволення позовних вимог ПАТ
«Імексбанк», згідно якого слід
стягнути із ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Імексбанк» в солідарному порядку з
ОСОБА_2 заборгованість за кредитним
договором № 586 від 26 червня 2007 року в
сумі 17653,97 (сімнадцять тисяч шістсот
п'ятдесят три долари США 97 центів)
доларів США, що в гривневому
еквіваленті становить 141108,17 гривень.

Судовий збір, сплачений позивачем,
підлягає компенсації за рахунок
відповідача з урахуванням норм ст. 88
ЦПК України, враховуючи задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, п. 4 ч.1 ст. 309, 314,
316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Імексбанк» -
задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного
суду м. Полтави від 31 січня 2014 року -
скасувати. Ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Імексбанк».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Імексбанк» в солідарному порядку з
ОСОБА_2 заборгованість за кредитним
договором № 586 від 26 червня 2007 року в
сумі 17653,97 (сімнадцять тисяч шістсот
п'ятдесят три долари США 97 центів)
доларів США, що в гривневому
еквіваленті становить 141108,17 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Імексбанк» судовий збір в розмірі 1411
гривень 08 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту проголошення та
може бути оскаржено протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/
В.І. Корнієнко

Судді: /підпис/ Л.І. Пилипчук
/підпис/ В.І. Акопян

З оригіналом згідно: Суддя
апеляційного суду

Полтавської
області _______ В.І. Корнієнко