Справа № 422/6017/13-ц
Провадження № 22ц/782/260/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року, квітня місяця, 14-го дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Луганської
області у складі : головуючого судді:
Яресько А.В., суддів: Луганської В.М.,
Борисова Є.А., при секретарі: Соловей
А.М., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луганську
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на заочне рішення
Перевальського районного суду
Луганської області від 04 грудня 2013 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду із позовною заявою у якій просив
стягнути з відповідача на користь
позивача заборгованість у розмірі 30597.30
грн. за кредитним договором № б/н від
05.10.2007 року та судові витрати. Заочним
рішенням Перевальського районного
суду Луганської області від 04 грудня 2013
року позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором було залишено без
задоволення внаслідок пропуску строку
позовної давності.

Позивач не погодився із винесеним
рішенням суду та подав на нього
апеляційну скаргу, у якій просив
апеляційну скаргу задовольнити,
скасувати рішення Перевальського
районного суду Луганської області від
04.12.2013 року і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, а саме про
задоволення позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк» у повному обсязі. Судові
витрати за подання апеляційної скарги
покласти на відповідача.

Вислухавши доповідача, представника
апелянта, обговоривши доводи
апеляційної скарги та заперечень проти
неї, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду у межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до наступних
висновків.

Так, статтею 213 ЦПК є встановленим,
що рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно із законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України, під
час ухвалення судового рішення суд
вирішує, чи мали місце обставини
справи, якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
випливають із встановлених обставин,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правових відносин
та інші.

Залишаючи позовні вимоги без
задоволення суд першої інстанції
виходив із того, що між позивачем - ПАТ
Комерційний банк «Приватбанк» та
ОСОБА_1 05 жовтня 2007 року було укладено
кредитний договір шляхом підписання
позичальником (відповідачем ОСОБА_1)
відповідної заяви. Відповідно до
вказаної заяви та додатків до неї:
«Умов та правил надання банківських
послуг» та «Правил користування
платіжною карткою» , позивачем
відповідачу було надано кредитні кошти
у вигляді встановлення за карткою
«Універсальна» кредитного ліміту в
розмірі 5050 гривень. З умовами
підписаної заяви та додатків до неї
відповідач ОСОБА_1 був ознайомлений,
про що свідчить його підпис на заяві. Як
вбачається з Заяви, датою укладення
кредитного договору між сторонами є 05
жовтня 2007 року. Суд першої інстанції
дійшов до висновків про те, що як
вбачається з розрахунку
заборгованості за договором б/н від
05.10.2007 року з урахуванням строку
внесення щомісячних платежів, та з
огляду на положення ч. 1 ст. 530 ЦК
України, моментом початку прострочення
заборгованості ОСОБА_1 за кредитним
договором є 26 березня 2009 року, а отже
саме з цього моменту відбулось
порушення права позивача на отримання
грошових коштів від відповідача ОСОБА_1
- позичальника за кредитом. Суд вказав у
рішенні на те, що підстави для
задоволення позову є відсутніми, адже
позов заявлено 25 жовтня 2013 року з
пропуском строку позовної давності, що
сплила 27 березня 2012 року.

Колегія суддів вважає, що погодитися із
такими висновками суду першої
інстанції є неможливим із наступних
підстав. Так, відповідно до частин
третьої і четвертої статті 267 ЦК
України позовна давність
застосовується лише за заявою сторони
у спорі, зробленою до винесення
рішення. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові.
Оскільки рішення по суті спору
ухвалюється судом першої інстанції, а
на стадії апеляційного провадження
здійснюється лише перевірка
законності й обґрунтованості рішення
суду (стаття 303 ЦПК України), то заява
про застосування позовної давності
може бути розглянута, якщо вона подана
під час розгляду справи в суді першої
інстанції.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки. Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України
для окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю. Сплив позовної давності є
підставою для відмови в позові (ч. 4 ст.
267 ЦК України). Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України). ЦК
України не передбачає заборони
пред'явлення окремих вимог у зв'язку з
пропущенням позовної давності. Пункт 7
ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту. Ця
позиція міститься у правовому висновку
Верховного суду України по справі
№6-126цс13 від 20 листопада 2013 року.

Між тим, з матеріалів справи
вбачається, що рішення по справі було
винесено заочно, суд направляв
повідомлення відповідачу про слухання
справи - це підтверджується відмітками
на «рекомендованих повідомленнях про
вручення поштового відправлення…»
(а.с. 23, 24) як за адресою реєстрації
відповідача (а.с. 17), так і за його місцем
проживання, що було вказано ним у заяві
(а.с. 7). Від відповідача до суду першої
інстанції не надходило заяви про
застосування позовної давності - а отже
суд не повинен був самостійно
застосовувати строк позовної давності,
адже закінчення строку договору не
звільняє сторони від виконання
зобов'язання та відповідальності за
його порушення, яке мало місце під час
договору та підтверджується наданими
позивачем доказами. Відповідачем не
було спростовано наданих позивачем
доказів щодо факту отримання ним
кредиту за договором, факту
невиконання ним своїх обов'язків за
договором, не заперечено і наданого
банківською установою розрахунку
заборгованості (а.с. 5), судом першої
інстанції було вірно встановлено
зазначені факти. За таких обставин
оскаржуване судове рішення підлягає
скасуванню із винесенням нового
рішення про задоволення заявлених
позовних вимог у повному обсязі, тобто
як суми заборгованості за кредитом у 7878
гривень 69 копійок, так і заборгованості
по процентам у 21023 гривні 50 копійок,
фіксованої частини штрафу у 250 гривень
та процентної складової штрафу у 1445
гривень 11 копійок, що підтверджуються
наданим розрахунком заборгованості
(а.с. 5).

Стягненню підлягають і судові витрати
у розмірі, що є підтвердженим наявними
у справі документами - 305 грн 97 коп.(а.с. 1)
та 164 гривні 3 копійки (а.с. 38).

З огляду на викладене вище та керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 309, 315 - 316 ЦПК України,
судова колегія,

в и р і ш и л а

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Перевальського
районного суду Луганської області від
04 грудня 2013 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» заборгованість у розмірі
30597 (тридцять тисяч п'ятдесят дев'яносто
сім) гривень 30 копійок за кредитним
договором від 05.10.2007 року та судові
витрати у розмірі 470 гривень 30 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили негайно та може бути
оскаржено у касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:________________
Судді:________________________