КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/4946/14-ц
Провадження № 2/520/4230/14
УХВАЛА

12.05.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді
Петренка В.С.

при секретарі -
Гарнаженко Н.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі заяву
представника позивача про
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_3,

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - ОСОБА_4

про стягнення сплаченого авансу за
попереднім договором,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Київського
районного суду м. Одеси з позовною
заявою до ОСОБА_3, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача -
ОСОБА_4 про стягнення сплаченого авансу
за попереднім договором у розмірі 207
180,00грн.

Одночасно із позовною заявою
представником позивача було надано
заяву про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на дачний будинок
під АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_3 на
підставі свідоцтва про право власності
від 19.02.2009року, виданого виконкомом
Одеської міської ради на підставі
рішення виконкому Одеської міської
ради від 20.12.2008року за №1645.

В обґрунтування наданої заяви
представник позивача посилається на
те, що відповідачка не повертає
отриману нею за попереднім договором в
якості авансу грошову суму та
намагається продати своє майно - дачний
будинок, у зв'язку з чим, невжиття
заходів забезпечення позову може
значно утруднити чи зробити неможливим
виконання майбутнього рішення суду у
випадку задоволення судом позовної
заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Сторони в судове засідання не
викликались.

Суд, проаналізувавши матеріали справи,
вважає, що заява про забезпечення
позову не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
кодексом, заходи забезпечення позову. У
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов, вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності, а також інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України
позов забезпечується, зокрема,
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб. Види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості
заяви є наявність причинного зв'язку
між конкретним видом забезпечення
позову, про який йдеться у відповідній
заяві, та наслідком у формі потенційної
загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» № 9 від 22 грудня
2006 року у п.4 роз'яснив, що розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має врахувати наскільки
конкретний захід, який пропонується
вжити, пов'язаний з предметом позову,
наскільки він співрозмірний позовній
вимозі, і яким чином цей захід фактично
реалізує мету його вжиття.

З урахуванням викладеного, приймаючи
до уваги, що з наданих
правовстановлюючих документах
вбачається, що власником дачного
будинку, на який представник позивача
просить суд накласти арешт, є ОСОБА_5, а
відповідачкою визначеною ОСОБА_3, тобто
суд не має можливості пересвідчитися в
тому, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є однією і
тією ж особою, а чинним цивільним
процесуальним кодексом України
передбачено, що позов забезпечується,
зокрема, накладенням арешту на майно
або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб, а доказів того, що
ОСОБА_5 змінила прізвище ОСОБА_3
представником позивача суду не надано,
суд не вбачає підстав для задоволення
заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника
позивача про забезпечення позову -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Одеської області
через Київський районний суд м. Одеси
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
Петренко В. С.