Справа №751/2304/14
Провадження №2/751/620/14
Рішення

Іменем України

07 травня 2014 року
м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с
у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк
Н. В.

при секретарі
Чвірова О. О.

з участю представника позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2, представника
відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду м.
Чернігова цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у користуванні житлом, виселення та
вселення,

В с т а
н о в и в :

ОСОБА_4 звертаючись до суду з позовом до
ОСОБА_2, просить виселити відповідачку
з житлового будинку по АДРЕСА_1 без
надання іншого житлового приміщення та
вселити позивача до вищевказаного
будинку.

Заявлені вимоги мотивує тим, що йому на
праві власності належить 1/5 частина
житлового будинку по АДРЕСА_1. Його
бабусі ОСОБА_5 належить 4/5 частини того
ж будинку. Вказує, що після її смерті
він є єдиним спадкоємцем. Однак, після
смерті бабусі в будинок самовільно
вселилась і проживає відповідач, яка
зареєстрована по АДРЕСА_2. Зазначає, що
остання безпідставно користується та
володіє спірним будинком, чим
позбавляє його права на користування
та розпорядження ним (а.с.2-3).

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримала повністю,
просила його задовольнити з підстав,
зазначених в позовній заяві та
письмових поясненнях (а.с.60).

Відповідач та представник відповідача
позов не визнали, просили відмовити у
його задоволенні відповідно до
письмових пояснень, які долучено до
матеріалів справи (а.с.22-23). Крім того,
просили застосувати строк позовної
давності.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, розглядаючи позов в
межах заявлених вимог та на підставі
наявних доказів, суд приходить до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу на праві
власності належить 1/5 частина
житлового будинку по АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно та витягом
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно (а.с.51, 70). Також із
вказаного свідоцтва вбачається, що 4/5
частини того ж будинку належить
ОСОБА_5, яка є бабусею позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть, актовий запис №2849 (а.с.4).

Отже, на належне їй майно, а саме 4/5
частини будинку по АДРЕСА_1, відкрилась
спадщина.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили не доказується при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа щодо
якої встановлені ці обставини.

У відповідності до ч.2 ст.223 ЦПК України
після набрання рішенням суду законної
сили сторони не можуть оспорювати в
іншому процесі встановлені судом факти
та правовідносини.

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 13.02.2014 року, яке
ухвалою апеляційного суду
Чернігівської області від 09.04.2014 року
залишено без змін (а.с.61-65), у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про
визнання факту проживання однією
сім'єю з ОСОБА_5, зміни порядку
черговості одержання права на спадщину
та визнання права власності в порядку
спадкування - відмовлено.

Так, відмовляючи у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 суд зазначав, що
не було доведено належним чином того,
що між нею та покійною ОСОБА_5 існували
відносини в розумінні ч. 2 ст. 3 СК
України і що вони тривали саме не
менше як п'ять років.

За таких обставин, суд не приймає до
уваги доводи відповідача про те, що
вона відповідно з приписами ч.1 ст.405 ЦК
України фактично відноситься до членів
сім'ї померлої ОСОБА_5

Крім того, вказаним рішенням суду
встановлено, що 24.09.2009 року ОСОБА_5
склала заповіт, яким все своє майно
заповіла ОСОБА_2 Після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 з заявами про
прийняття спадщини, до приватного
нотаріуса Чернігівського міського
нотаріального округу ОСОБА_6
звернулися ОСОБА_2, як спадкоємець за
заповітом та ОСОБА_4, як спадкоємець за
законом за правом представлення.

Рішенням Апеляційного суду
Чернігівської області від 11.03.2013
вищезазначений заповіт, виданий на ім'я
ОСОБА_2, було визнано нікчемним у
зв'язку з порушенням вимог щодо його
посвідчення (а.с.66-68).

За вказаних обставин, ОСОБА_4 прийняв
спадщину в порядку встановленому ст. 1268
ЦК України шляхом подання відповідної
заяви до нотаріальної контори та
прийняв майнові права на 4/5 частин
спірного будинку.

Відповідачем не заперечується та
встановлено з матеріалів справи (а.с.36),
що ОСОБА_2 проживає на даний час у
спірному будинку, хоча вона
зареєстрована по АДРЕСА_2 (а.с.18), тобто
відповідач зберігає за собою право на
проживання та користування іншим
житлом. З копії домової книги (а.с.7-10)
вбачається, що відповідач ніколи не
була зареєстрована у спірному будинку.

Відповідно до пояснень відповідача, з
травня 2008 року вона не проживала у
спірному будинку, а знову стала мешкати
у будинку з травня 2009 року зі згоди
ОСОБА_5

За вказаними обставинами, вселення
відповідача в спірний будинок у 2009 році
є самоправним, тобто здійсненим,
всупереч ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України, без
згоди іншого співвласника - позивача.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Підстави самоправного вселення в жиле
приміщення передбачені статтею 116 ЖК
України, а саме: ч.3 вказаної норми
зазначає, що осіб, які самоправно
зайняли жиле приміщення, виселяють без
надання їм іншого жилого приміщення.

В судовому засіданні не було
встановлено правових підстав для
проживання у спірному будинку ОСОБА_2

Виходячи з наведеного вище, принципів
розумності та справедливості, та
враховуючи, що ОСОБА_4 є власником 1/5
частини будинку та прийняв майнові
права на 4/5 частини спірного будинку,
однак самоправне зайняття жилого
приміщення іншою особою, створює
співвласнику перешкоди реалізовувати
своє право власності, а тому його
порушене право підлягає захисту,
шляхом виселення ОСОБА_2 зі спірного
будинку.

При цьому судом не може бути прийнята
до уваги заява представника
відповідача щодо пропуску позивачем
строку позовної давності, оскільки
судом встановлено, що між сторонами
починаючи з 2011 року існували судові
процеси щодо права на спадкування до
майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5,
зокрема - 4/5 частини спірного будинку.

У той же час суд вважає вимоги позивача
про вселення до будинку АДРЕСА_1
задоволенню не підлягають, оскільки
відповідно до ст.3 ЦПК України суд
здійснює захист порушених прав, а не
тих, які можуть бути порушені у
майбутньому, а виселенням з даного
будинку ОСОБА_2 поновлюються порушенні
права позивача щодо користування та
розпорядження його майном та
додаткового захисту не потребують.

Позивачем понесені та документально
підтверджені судові витрати (а.с.1), які
згідно ст. 88 ЦПК України підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Виходячи з наведеного та
керуючись ст. ст.3, 10, 11, 60, 88, 209, 212- 215, 292
ЦПК України, ст.16, 317, 321, 358, 386, 391 ЦК
України, ст..ст.9, 116, 155 ЖК України, суд , -

Вирішив:

Позов ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2 з житлового будинку по
АДРЕСА_1 без надання іншого житлового
приміщення.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп. судового
збору.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської
області через Новозаводський районний
суд міста Чернігова, шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н. В. Маслюк