АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/1133/2014
Головуючий в І інстанції
Котьо І.В. Категорія 21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Колісниченка
А.Г.,суддів:Капітан І.А., Вадзінського
П.О.,при секретарі:Грицак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від 18.02.2014
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договорів
дарування недійсними, визнання права
власності на частину домоволодіння в
порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 18.02.2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено
за необґрунтованістю.

Не погодившись з таким рішенням суду
ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій
зазначила, що суд першої інстанції
залишив поза увагою той факт, що в
період з 31 травня по 30 листопада 1998 року
позивачка вступила у фактичне
володіння своєю часткою спадщини, яка
відкрилася після смерті батька, що було
підтверджено показами свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_9, яким суд не надав належної
оцінки і не навів мотивів не прийняття
цих доказів по справі. Крім того,
посилання в судовому рішенні про те, що
з показів свідка ОСОБА_9, позивачці було
відомо про укладання 29.10.2002 року
договору дарування 40/100 частин спірного
будинку ОСОБА_10 не відповідає
дійсності, оскільки свідок ОСОБА_9,
таких показів не давала. Також,
відповідач ОСОБА_7 пояснив в судовому
засіданні, що за проханням ОСОБА_6
позивачка не була повідомлена про
укладання даного договору. Таким чином,
в період з 2002 - 2007 р.р. ОСОБА_10 здійснила
дарування всього домоволодіння
відповідачам, в тому числі і належної
позивачці ? частини, чим порушила її
право власності на спадкове майно. У
зв'язку з чим, вважає твердження суду
про те, що спірні договори дарування не
порушують її права чи інтереси
невірним і таким, що суперечать нормам
чинного законодавства, яким
регулюються захист права власності. На
підставі чого, просила рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким її
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

У письмових запереченнях на апеляцію
ОСОБА_6 посилаючись на
необґрунтованість доводів ОСОБА_5,
просив про відхилення скарги та
залишення рішення суду без змін.

ОСОБА_5 та її представниця ОСОБА_11, у
судовому засіданні на задоволенні
апеляції наполягали, з підстав
зазначених у скарзі.

Представниці ОСОБА_6 ОСОБА_16, ОСОБА_17 у
судовому засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечували,
вважаючи рішення суду законним та
обґрунтованим.

ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляцію
визнав, та просив про скасування
рішення суду першої інстанції і
задоволення позовних вимог ОСОБА_6.

Заслухавши доповідача, учасника
процесу, який з'явився до суду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у визначених
цивільно-процесуальним законом межах,
колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_6
задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що
батькам позивачки ОСОБА_14 та ОСОБА_10 на
праві власності належав жилий будинок
з господарськими та надвірними
спорудами, розташований за адресою:
АДРЕСА_2. Будинок був оформлений за
договором купівлі-продажу від 18.11.1978
року на матір - ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2
помер ОСОБА_14 Спадкоємцями першої
черги були ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_5,
ОСОБА_7 На час відкриття спадщини разом
із спадкодавцем були зареєстрованими
ОСОБА_10, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що
підтверджується записами у домовій
книзі і не заперечується сторонами.
ОСОБА_5 була зареєстрована за місцем
свого проживання по АДРЕСА_1.

Також з матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_10 29.10. 2002 року оформила договір
дарування 40/100 часток домоволодіння на
ОСОБА_6, а 07.05.2007 року вона подарувала
йому ж, іще 7/100 частин цього
домоволодіння. Крім того, в 07.05.2007 року
ОСОБА_10 подарувала 53/100 частин
домоволодіння ОСОБА_7.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про те,
що ОСОБА_5 пропустила строк позовної
давності без поважних причин, оскільки
з матеріалів справи вбачається, що про
наявність договору дарування від 29.10.2002
року ОСОБА_5 довідалась у тому ж році. Ця
обставина підтверджується, зокрема
показаннями свідка ОСОБА_9 Також
колегія суддів визнає непереконливими
доводи позивачки про те, що їй не було
відомо про наявність договорів
дарування від 07.05.2007 року, оскільки це
суперечить встановленим судом першої
інстанції обставинам справи.

Також правильним є висновок суду про
недоведеність факту прийняття
спадщини ОСОБА_5 після смерті її батька,
оскільки належними доказами не
підтверджено, що цінні речі, які вона
отримала належали саме спадкодавцю.
Окрім того, непереконливими є
посилання позивачки на її проживання у
спірному будинку на час смерті
спадкодавця як на доказ прийняття
спадщини у порядку ст.549 ЦК УРСР в
редакції 1963 року, оскільки вона , і на
той час, і на даний час постійно
проживає і зареєстрована у належній її
сім'ї квартирі АДРЕСА_1.

За таких обставин колегія суддів не
вбачає підстав для скасування чи зміни
рішення суду першої інстанції, а відтак
і для задоволення апеляції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,312 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а
рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 18.02.2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги .

Головуючий:

Судді: