Справа №2-1947/2010 28.04.2014 28.04.2014 28.04.2014
Провадження №22-ц/784/1216/14
інстанції: Непша О.І.
Доповідач апеляційної
інстанції: Галущенко О.І.
У Х В А Л А

Іменем
України

28 квітня 2014 р.
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка
О.І.

суддів: Самчишиної
Н.В.

Серебрякової Т.В.

із секретарем

судового засідання: Яценко Л.В.

з участю:

відповідача - ОСОБА_4

представників:

позивача - Гриненко Т.В.

відповідача - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною
скаргою

ОСОБА_4 на заочне рішення
Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 29. 11. 2010 р., за

позовом

публічного акціонерного
товариства «СЕБ Банк » ( далі - ПАТ «СЕБ
Банк» ) до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,

встановила:

17.03.2010 р. ПАТ «СЕБ Банк» звернувся
з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором.

Позивач зазначав, що 28.12.2007 р. АБ
«Факторіалбанк України»,
правонаступником якого він є, уклав з
ОСОБА_4 кредитний договір № 261-г/41 про
надання кредиту у розмірі 177.930 грн. з
кінцевою датою повернення наданих
коштів до 26.12.2014 р.

За умовами договору він мав
щомісячними платежами у розмірі,
визначеному графіком погашення, який є
невід'ємною частиною кредитного
договору, погашати заборгованість
перед Банком, у тому числі, здійснювати
сплату частки кредиту, проценти за
його користування у розмірі 19,5% річних

Внаслідок невиконання
позичальником цих зобов'язань
утворилась заборгованість, розмір
якої, станом на 02.02.2010 р. складає
235.663грн. 43 коп.

Посилаючись на порушення
позичальником кредитних зобов'язань та
наявність права вимоги на підставі
правонаступництва, позивач просив про
стягнення наявної заборгованості у
зазначеному розмірі.

Заочним рішенням Корабельного
районного суду м. Миколаєва від 29. 11. 2010
р. постановлено про задоволення
позовних вимог і стягнення з ОСОБА_4
на користь ПАТ «СЕБ Банк» 235.663грн. 43 коп.

Крім того, з відповідача на
користь позивача стягнуто 1700 грн. в
рахунок відшкодування судового збору
та 120 грн. в рахунок витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

На час апеляційного розгляду
позивач змінив назву на ПАТ «Фідобанк».

В апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про скасування рішення
та відмову у задоволенні позову,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин справи, неналежну оцінку
доказів та неправильне застосування
норм матеріального права.

Перевіряючи законність та
обгрунтованість рішення в межах
оскарження, визначених ст. 303 ЦПК
України, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до положень ст.526 ЦК
України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та закону.

Порушення зобов'язань, які
виникають з договорів, тягне за собою
наслідки передбачені ст. 611 ЦК, зокрема,
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання однією з сторін, якщо це
передбачено договором або законом;
зміна умов зобов'язання; сплата
неустойки (штрафу); відшкодування
збитків.

З матеріалів справи вбачається,
що внаслідок порушення умов кредитного
договору ОСОБА_4 утворилась
заборгованість, розмір якої станом на
02.02.2010 р. складав 235.663грн. 43 коп.

Пунктами 4.1- 4.3 кредитного
договору передбачено право Банку
вимагати дострокового повернення
кредиту, процентів та пені, нарахованої
відповідно до вимог пункту 4.2 договору
в разі порушення термінів сплати
залишку кредиту, та процентів за
користування.

Суд повно та всебічно дослідив
зазначені обставини справи, дав
належну оцінку наданим доказам і з
врахуванням зазначених вимог закону та
договору, прийшов обгрунтованого
висновку про доведеність факту
порушення позичальником грошових
зобов'язань та наявність у Банку права
вимоги про дострокове повернення
залишку кредиту, процентів за
користування та пені за порушення
термінів сплати залишку кредиту,
процентів за користування.

З врахуванням такого висновку
судом ухвалене обґрунтоване зібраними
доказами рішення про стягнення
заборгованості з боржника.

Доводи апелянта щодо зарахування
до складу заборгованості вартості
автомобіля, який він передав Банку для
погашення боргу, не заслуговують на
увагу, оскільки не підтверджуються
відповідними доказами.

Навпаки, з наданих Банком
письмових документів вбачається, що
автомобіль, який є заставним майном, не
передавався Банку для реалізації в
порядку, передбаченому п. 2.11 заставного
договору, він на підставі постанови
державного виконавця від 01.02.2012
перебуває у розшуку.

Інші доводи позичальника не мають
правового значення для вирішення
спору, оскільки не впливають на
правильність висновків суду щодо
правових наслідків порушення
цивільних зобов'язань за кредитним
договором.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314-315
ЦПК України, колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4-
відхилити, а заочне рішення
Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 29. 11. 2010 р. - залишити без
зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але з цього часу на протязі двадцяти
днів може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:
О.І. Галущенко

Судді:
Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова