Справа № 428/2074/14-ц
Провадження №2/428/1320/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд
Луганської області в складі

головуючого судді
Кордюкової Ж.І.,

при секретарі Биковій
І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
Сєвєродонецької міської ради про
визнання права власності на гараж, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до
Сєвєродонецького міського суду з
позовом до Сєвєродонецької міської
ради про визнання права власності на
гараж. В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що у 2010 р. вона
отримала земельну ділянку під
будівництво індивідуального гаражу
площею 0,0024 га за адресою: АДРЕСА_1. У 2012
р. на вказаній ділянці вона побудувала
індивідуальний гараж НОМЕР_1, при цьому
нею самовільно було зайнято надмірну
площу земельної ділянки площею 0,0004 га.
На правах оренди вона додатково
отримала в користування земельну
ділянку площею 0,0004 га за адресою:
АДРЕСА_1, під існуючий індивідуальний
гараж. Побудованому гаражу було
присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1,
індивідуальний гараж НОМЕР_1 та
проведено технічну інвентаризацію.
Позивач просила суд визнати за нею
право власності на індивідуальний
гараж, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, індивідуальний гараж НОМЕР_1.

Згодом позивач ОСОБА_1 надала до суду
заяву про уточнення позовних вимог, в
якій просить визнати за нею право
власності на індивідуальний гараж,
площею 27,9 кв. м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, індивідуальний гараж
НОМЕР_1.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилась, надала до початку судового
засідання письмову заяву про розгляд
справи за її відсутності, в якій
підтримала позовні вимоги у повному
обсязі.

Представник відповідача
Сєвєродонецької міської ради Смолій
Д.С. в судове засідання не з'явився,
надав письмову заяву про розгляд
справи за його відсутності, в якій не
заперечував проти задоволення
позовних вимог.

Дослідивши письмові докази по справі,
суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 331 ЦК України, право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна).

Відповідно до ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Частиною 3 статті 376 ЦК України
передбачено, що право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно
може бути за рішенням суду визнане за
особою, яка здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не
була їй відведена для цієї мети, за
умови надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно.

При цьому, положеннями ч. 5 ст. 376 ЦК
України визначено, що на вимогу
власника (користувача) земельної
ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудоване на ній, якщо це не
порушує права інших осіб.

Виходячи з положень ст. 376 ЦК України,
право власності на результат
самочинного будівництва набувається в
спеціальному порядку - на підставі
рішення суду.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
встановлено, що право власності на
нерухоме майно підлягає обов'язковій
державній реєстрації.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" державна реєстрація прав
проводиться на підставі рішень судів,
що набрали законної сили.

В силу положень ст. 15 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно п. 36 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 868 від 17
жовтня 2013 р., для проведення державної
реєстрації речових прав необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення таких прав на нерухоме
майно, та інші документи, визначені цим
Порядком.

Пунктом 37 Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
передбачено, що документом, який
підтверджує виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно, є
рішення суду, що набрало законної сили,
щодо права власності та інших речових
прав на нерухоме майно.

Судом встановлено, що індивідуальний
гараж розташований за адресою: АДРЕСА_1,
був побудований позивачем ОСОБА_1 в 2012
р. самовільно, без дозволу
Сєвєродонецької міської ради, оскільки
у позивача відсутня будь-яка
будівельно-технічна або інша дозвільна
документація на будівництво гаражу.

ОСОБА_1 на підставі рішення
Сєвєродонецької міської ради від 22.07.2010
р. №4332 є власником земельної ділянки
площею 0,0024 га, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, з цільовим призначенням -
землі житлової забудови (під
будівництво індивідуального гаражу),
що підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯИ №557872 від 31.08.2010 р.

Згідно договору оренди землі від 07.11.2012
р. укладеного між Сєвєродонецькою
міською радою та ОСОБА_1, на підставі
рішення Сєвєродонецької міської ради
№2128 від 25.10.2012 р. позивачу надано в
строкове платне користування земельну
ділянку - землі житлової забудови
(додаткова земельна ділянка під
будівництво індивідуального гаражу),
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 0,0004 га строком на 3
роки по 24.10.2015 р. Крім того, ця обставина
підтверджується копією витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію іншого
речового права від 26.11.2013 р.

Таким чином, позивачу під самовільно
побудований гараж була відведена в
установленому законом порядку
земельна ділянка.

15.01.2014 р. КП «Сєвєродонецьке бюро
технічної інвентаризації» провело
технічну інвентаризацію спірного
гаражу, що підтверджується даними
технічного паспорту.

Відповідно до звіту ПНВП
«Промреконструкція» про проведення
технічного обстеження будівельних
конструкцій та інженерних мереж
об'єкта від 06.03.2014 р. за результатами
проведення технічного обстеження
гаражу НОМЕР_1 з підвалом загальною
площею 27,9 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, встановлено його
відповідність вимогам надійності,
безпечної експлуатації і можливість
його безпечної експлуатації.

Обставин, які б свідчили про допущені
позивачем при будівництві гаражу
істотних порушень будівельних норм і
правил, встановлено не було.

Крім того, судом встановлено, що
земельній ділянці під будівництво
індивідуального гаражу, яка передана
ОСОБА_1 рішеннями сесії
Сєвєродонецької міської ради №4332, №2128
від 22.07.2010 р., 25.10.2012 р., присвоєно адресу:
АДРЕСА_1, індивідуальний гараж НОМЕР_1,
що підтверджується копією довідки №825
відділу містобудування та архітектури
Сєвєродонецької міської ради від 20.12.2013
р.

З огляду на зазначене, суд вважає за
можливе позов ОСОБА_1 задовольнити в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 174, 179, 197, 208, 209,
212- 215 ЦПК України; ст.ст. 331, 376, 392 ЦК
України; Законом України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень"; Порядком
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№868 від 17 жовтня 2013 р., суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
індивідуальний гараж, площею 27,9 кв.м.,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
індивідуальний гараж НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Луганської області
через Сєвєродонецький міський суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Ж. І. Кордюкова