Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2045/14
Головуючий у 1 інстанції: Плечищева О. В.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі

Головуючого: Кочеткової І.В.,
суддів Маловічко С.В., Воробйової І.А.

при секретарі: Свинаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Оріхівського районного суд
Запорізької області від 18 березня 2014
року про відмову в забезпеченні позову
ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запорізькі лани»
про визнання договору оренди землі
недійсним, -

В С Т А Н
О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ТОВ «Запорізькі лани»
про визнання договору оренди землі
недійсним.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
звернувся до суду з заявою, в якій в
порядку забезпечення позову просить
заборонити ТОВ «Запорізькі лани»
проведення будь-яких
сільськогосподарських робіт на
належній ОСОБА_2 на праві приватної
власності земельній ділянці.

Ухвалою Оріхівського районного суд
Запорізької області від 18 березня 2014
року відмовлено у задоволенні заяви
про забезпечення позову.

На вказану ухвалу ОСОБА_2 в особі
представника ОСОБА_3 подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
незаконність ухвали, просить її
скасувати та постановити нову, якою
задовольнити заяву про забезпечення
позову.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК
України, розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Згідно до вимог ст. 151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Виходячи із змісту ч. 2, 3 ст.152 ЦПК
України позов забезпечується, зокрема,
забороною вчиняти певні дії. Види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до ТОВ «Запорізькі лани» про
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки від 01.10.2006р.,
зареєстрованого в Оріхівському
районному відділі ЗРФ ДП «Центр ДЗК»
16.12.10р., в якому зазначила, що
оспорюваний договір вона не
підписувала.

Відповідно до роз'яснень, які
містяться в п.4 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р.
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову, з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні заяви
ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд
першої інстанції дійшов до вірного
висновку, з яким погоджується колегія
суддів, що позивачем заявлені позовні
вимоги про визнання недійсним договору
оренди земельної ділянки, які є
вимогами немайнового характеру, а
також не надано доказів того, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, а тому обраний
позивачем спосіб забезпечення позову
не є співмірним із заявленими ним
вимогами.

Крім того, при вирішенні
питання про забезпечення позову слід
враховувати інтереси та права не
тільки позивача, а й відповідача, який
на теперішній час використовує
земельну ділянку на відповідних
правових підставах, оскільки у
відповідності до вимог ст. 204 ЦК України
до визнання договору недійсним діє
презумпція правомірності правочину.

Викладені в апеляційній скарзі
доводи не спростовують висновків суду
про те, що заборона проводити
сільськогосподарські роботи не є
передумовою, направленою на можливість
виконання рішення суду у випадку
задоволення позову про визнання
недійсним договору.

З мотивів, викладених вище,
колегія суддів вважає, що ухвала суду
першої інстанції постановлена з
додержанням норм процесуального права
і не може бути скасована з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі
представника ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Оріхівського районного суд
Запорізької області від 18 березня 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:

Судді: