АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Владичана
А.І.,

секретаря: Лисак О.А.

за участю: прокурора - Балук О.М.,
представника позивача - Книговського
В.О., відповідача - ОСОБА_2, його
представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Чернівецької міжрайонної прокуратури
з нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави в особі Державної екологічної
інспекції у Чернівецькій області до
ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної
злочином, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Герцаївського
районного суду Чернівецької області
від 26 грудня 2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Чернівецький міжрайонний
природоохоронний прокурор в інтересах
держави в особі Державної екологічної
інспекції в Чернівецькій області
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди, заподіяної
злочином.

Посилався на те, що вироком
Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 25 грудня 2012
року ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 367 КК
України за те, що працюючи на посаді
старшого майстра Тарнавського
лісництва ДП «Чернівецький лісгосп»,
будучи службовою особою, наділеною
організаційно-розпорядчими та
адміністративно-господарськими
обов'язками, всупереч вимог чинного
законодавства України, внаслідок своєї
службової недбалості та бездіяльності
не забезпечив належну охорону ввірених
йому

________________________________________________________________________
________________________________________________________

№22ц-279/14 Головуючий у 1 інстанції:
Акостакіоає О.Т.

Категорія: 30
Доповідач: Литвинюк І.М.

лісових насаджень від незаконних
порубок, що призвело до незаконної
порубки невстановленими особами 33
дерева породи дуб, бук, граб та акація,
чим заподіяно тяжкі наслідки
охоронюваним законом державним
інтересам на загальну суму 171 639,97 грн..

Рішенням Герцаївського районного суду
Чернівецької області від 26 грудня 2013
року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави в
особі Державної екологічної інспекції
у Чернівецькій області шкоду в сумі 171
639,97 грн..

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

На рішення Герцаївського районного
суду Чернівецької області від 26 грудня
2013 року відповідач ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог та стягнути
судові витрати.

Апелянт вважає, що ухвалене судом
першої інстанції рішення є незаконним
та необґрунтованим, винесено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Посилається на те, що судом першої
інстанції не встановлено протиправної
поведінки відповідача, що призвела до
незаконного вирубування дерев. Апелянт
не є належним відповідачем. Позивачем
не надано жодного належного доказу, що
Тарнавське лісництво ДП «Чернівецький
лісгосп» є територією чи об'єктом
природно-заповідного фонду, а тому
розмір шкоди в даному випадку повинен
був вираховуватись відповідно до
постанови КМУ від 23 липня 2008 року № 665.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
за вироком суду від 25 грудня 2012 року
визнано винним за ч.3 ст.364 КК України та
ч.2 ст.367 КК України, зокрема за вчинення
службового недбальства, що спричинило
до незаконної порубки невстановленими
особами 33 дерев породи дуб, бук, граб та
акція, розмір завданої шкоди складає 171
639,97 грн., яку повинен відшкодувати
відповідач.

Такий висновок суду першої
інстанції є правильним.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2, працюючи на посаді старшого
майстра Тарнавського лісництва ДП
«Чернівецький лісгосп», будучи
службовою особою, наділеною
організаційно-розпорядчими та
адміністративно-господарськими
обов'язками, внаслідок своєї службової
недбалості та бездіяльності не
забезпечив належну охорону ввірених
йому лісових насаджень від незаконних
порубок в кварталах 18, 19 Тарнавського
лісництва ДП «Чернівецький лісгосп»,
що призвело до незаконної порубки
невстановленими особами 33 дерев породи
дуб, бук, граб та акація. Такими діями
державі була завдана шкода на загальну
суму 171 639 грн. 97 коп..

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Зазначені обставини встановлені
вироком Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 25 грудня 2012
року, яким відповідача визнано
винуватим у скоєнні злочинів,
передбачених ч.3 ст. 364 КК України та ч.2
ст.367 КК України, та призначено
покарання у виді 5 років позбавлення
волі із звільненням від відбування
призначеного основного покарання з
випробуванням, з позбавленням права
займати посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та
адміністративно-господарських функцій
строком на 3 роки.

У зв'язку з цим доводи апелянта
про те, що не встановлено протиправної
поведінки відповідача, що призвела до
незаконного вирубування дерев, отже і
до настання шкоди, є необґрунтованими.

Відповідно до норми ст. 1166 ЦК України,
ст. 69 Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»
та ст. 105 Лісового кодексу України -
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особи, які нанесли шкоду
навколишньому природному середовищу
порушенням природоохоронного
законодавства несуть цивільну
відповідальність і зобов'язані в
повному обсязі відшкодувати нанесену
ними шкоду.

Оскільки протиправність діяння
відповідача, обставини щодо заподіяння
шкоди, яка виступає наслідком
поведінки особи, яка завдала шкоду, а
також вина її заподіювача доведені у
судовому порядку належними доказами,
суд дійшов обґрунтованого висновку про
наявність визначених ст.1166 ЦК України
підстав для стягнення з ОСОБА_2
завданих збитків, а отже зазначена
особа є належним відповідачем у справі.

Доводи апелянта про неправильне
визначення судом першої інстанції
розміру шкоди не знайшли свого
підтвердження, оскільки, як вбачається
з матеріалів справи, дані обставини
встановлені вироком суду, розмір
завданих відповідачем збитків
обчислювався згідно постанови
Кабінету Міністрів України № 665 від 23
липня 2008 року «Про такси для обчислення
розміру шкоди, заподіяної лісу», на
підставі якої спеціалістами Державної
екологічної інспекції в Чернівецькій
області і був здійснений розрахунок
шкоди (а.с.122-124). Помилкове ж посилання
суду першої інстанції на постанову
Кабінету Міністрів України № 521 від 21
квітня 1998 року не призвело до
неправильного вирішення справи.

Згідно п. 3 ст. 134 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, коли шкоди завдано діями
працівника, які мають ознаки діянь,
переслідуваних у кримінальному
порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

За змістом роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, які містяться
у п. 8 постанови № 6 від 27 березня 1992 року
«Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», не суперечить
закону пред'явлення за вибором
потерпілого вимог про відшкодування
шкоди безпосередньо до винної особи,
якщо за законом межі відповідальності
останньої і особи, яка за неї
відповідає, однакові.

Відповідальність ОСОБА_2
відповідно до п. 3 ч.1 ст.134 КЗпП України
не обмежена, що також спростовує доводи
відповідача про те, що він не може нести
повну матеріальну відповідальність,
оскільки договір про повну матеріальну
відповідальність з роботодавцем не
укладав.

Таким чином, пред'явлення позову
прокурором в інтересах держави
безпосередньо до відповідача, який
згідно закону несе повну матеріальну
відповідальність за завдану шкоду, є
підставним.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції, повно і всебічно
встановивши обставини справи і
визначивши правовідносини, зумовлені
встановленими фактами, правильно
застосував правові норми та ухвалив
законне й справедливе рішення, а доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Герцаївського районного суду
Чернівецької області від 26 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: