Справа № 219/1162/2014-ц
Артемівський міськрайонний суд
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Артемівський міськрайонний суд
у складі : головуючого судді
з участю представника позивача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Артемівську цивільну
справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання договору довічного
утримання та зняття заборони
ОСОБА_2 звернулась до Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
з позовом, у якому просить розірвати
договір довічного утримання, від 06.05.2004
року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
посвідчений приватним нотаріусом
Артемівського міського нотаріального
округу Донецької області ОСОБА_4 за
реєстровим номером 2531, а також зняти
заборону на відчуження квартири за
адресою: АДРЕСА_1, стягнути судові
витрати з відповідача. В обґрунтування
позову посилається на те, що між нею та
відповідачем був укладений договір
довічного утримання, відповідно до
якого відповідач зобов'язався довічно
утримувати позивачку, забезпечувати її
калорійним харчуванням, придатним для
носіння одягом та взуттям, надання
побутових послуг (прання постільної
білизни, одягу), забезпечення
необхідними ліками, доглядом та
необхідною допомогою і зберегти у її
безкоштовному користуванні квартирою
та необхідною допомогою. Відповідач
взяті на себе зобов'язання за спірним
договором не виконував, тому позивач
змушена захищати свої права в судовому
порядку. Позивач просить розглянути
справу за її відсутністю.
Представник позивача ОСОБА_1 в
судовому засіданні підтримала позовні
вимоги, просила їх задовольнити в
повному обсязі. Не заперечували проти
заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином
судовою повісткою за місцем
реєстрації. Поштові повідомлення
повернуто до суду з приміткою «за
зазначеною адресою не проживає» та «за
закінченням терміну зберігання». 09.04.2014
року було дано оголошення в газету
«Вперед» з викликом відповідача до
суду. Відповідно до ст.74 ЦПК України,
відповідач вважається належним чином
повідомлений про місце і час розгляду
справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України,
на підставі наявних у справі доказів,
суд вважає можливим ухвалити заочне
рішення, з урахуванням того, що позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що в задоволенні позову слід
відмовити частково з наступних
підстав.

Судом установлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору довічного
утримання, укладеного 06.05.2004 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідченого
приватним нотаріусом Артемівського
міського нотаріального округу
Донецької області ОСОБА_4 за реєстровим
номером 2531 (надалі Договір), позивач
передала у власність 2 х кімнатну
квартиру АДРЕСА_1, а відповідач
зобов'язався довічно утримувати
позивачку, забезпечувати її калорійним
харчуванням, придатним для носіння
одягом та взуттям, надання побутових
послуг (прання постільної білизни,
одягу), забезпечення необхідними
ліками, доглядом та необхідною
допомогою і зберегти у її
безкоштовному користуванні квартирою
та необхідною допомогою (арк.с.7).

Згідно ч.ч.1, 2 ст.651 ЦК України зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї з сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Відповідно до п. 8 Договору у разі
невиконання умов договору, договір
може бути розірваний згідно у судовому
порядку.

Згідно ст.755 ЦК України договір
довічного утримання (догляду) може бути
розірваний за рішенням суду: на вимогу
відчужувача або третьої особи, на
користь якої він був укладений, у разі
невиконання або неналежного виконання
набувачем своїх обов'язків, незалежно
від його вини.

Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом (ч. 1
ст. 525 ЦК України).

Позивач в позовній заяві стверджує,
що відповідач не виконує взяті на себе
зобов'язання за договором довічного
утримання в повному обсязі, внаслідок
чого вона бажає розірвати договір в
односторонньому порядку та зняти
заборону на відчуження квартири.

Згідно акту від 21.02.2014 року
відповідач у даній квартирі не
проживає, за позивачем не доглядає, має
заборгованість за утримання будинку та
прибудинкової території в сумі 2796,66
грн. станом на 01.02.2014 року (арк.с.8).

Відповідно до довідки (арк.с.34)
заборгованість за комунальні послуги
на 01.12.2013 року становить більше 7000 грн.

Свідок ОСОБА_5 показала, що мешкає на
вул. Перемоги, це рядом з будинком, в
якому мешкає позивач. Вона допомагає
позивачу у постійному догляді,
оскільки ОСОБА_2 вже дуже в похилому
віці. Свідок висказала думку, що ОСОБА_3
(відповідач) навряд чи зможе надати їй
належний догляд в подальшому, оскільки
виїхав з квартири і не приходить вже
майже півроку. Десь з жовтня 2013 року
свідок постійно з нею знаходиться,
надає їй медичну допомогу, оскільки
вона є медичною сестрою. Коли свідок
почала ходити до позивача, ОСОБА_3
(відповідач) не заперечував, іншої
людини для допомоги не запрошував, тому
що необхідно було платити за те, щоб
доглядали за ОСОБА_2. Крім неї, свідка,
позивачу допомагає ще ОСОБА_7, яка
ходить в магазин, купує продукти,
прибирає їй в квартирі, купує ліки. В
листопаді позивач попросила її
дізнатися про оплату комунальних
послуг, і дуже була пригнічена тим, що
ОСОБА_3 (відповідач) накопичив борги. З
грудня 2013 року відповідач не живе в
квартирі, тоді як тітка ОСОБА_2 не може
знаходитися одна, їй потрібен
постійний догляд, адже вона майже не
ходить, на вулицю не виходить, а ОСОБА_3
її покинув і не надає допомоги. Вона,
тітка ОСОБА_2, (так називає позивача
свідок) ніколи не скаржилася на ОСОБА_3,
але так далі також не може бути,
оскільки позивач потребує постійної
сторонньої допомоги, а відповідач не
виконує своїх обов'язків.

Свідок ОСОБА_7 показала, що вже три
роки допомагає ОСОБА_2. Зараз, коли
ОСОБА_3 виїхав з квартири, в грудні 2013
року, вона ходить до позивачки 2 рази в
день. Спочатку він жив в квартирі з
дружиною, в них родився син, ОСОБА_2
відносилась до цього хлопчика як до
онука. Потім він розірвав шлюб з цією
дружиною, і одружився на ОСОБА_8, у них
народилася дочка. Вона чула про те, що
він купив десь в іншому районі міста
квартиру, переїхав туди з сім'єю, а про
«бабушку» не пам'ятає. З грудня 2013 року
він не приїжджає. Вона готує їжу, ходить
в магазин, купує продукти за гроші, які
дає тітка ОСОБА_2, прибирає їй в
квартирі, купує ліки. Їх троє ходить до
тітки ОСОБА_2 для того, щодо допомагати
їй жити.

Враховуючи викладене, суд приходить
до висновку, що договір підлягає
розірванню у зв'язку з неналежним
виконанням однією стороною його умов,
що позбавляє позивача того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України у
разі розірвання договору довічного
утримання (догляду) у зв'язку з
невиконанням або неналежним
виконанням набувачем обов'язків за
договором, відчужувач набуває право
власності на майно, яке було ним
передане, і має право вимагати його
повернення. У цьому разі витрати,
зроблені набувачем на утримання та
(або) догляд відчужувача, не підлягають
поверненню.

Таким чином, оскільки судом
встановлено, що відповідач не виконує
своїх обов'язків по договору, не
утримує позивача, не здійснює за ним
догляд на обумовлених договором
умовах, договір від 06 травня 2006 року
слід розірвати.

Крім того, позивачем заявлено
вимогу про зняття заборони відчуження
вищевказаної квартири.

Згідно ч. 3 ст.653 ЦК України якщо
договір змінюється або розривається у
судовому порядку, зобов'язання
змінюється або припиняється з моменту
набрання рішенням про зміну або
розірвання договору законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст.653 ЦК України у
разі розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються.

Відповідно до п.5.1 розділу 2 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженому наказом
Міністерства юстиції України від
22.02.2012 № 296/5, зареєстрованому в
Міністерстві юстиції України 22 лютого
2012 р. за № 282/20595 нотаріус, який накладав
заборону, знімає заборону відчуження
майна при одержанні повідомлення,
зокрема, про припинення, розірвання,
визнання недійсним договору ренти,
довічного утримання (догляду),
спадкового договору.

Оскільки договір припинить свою дію
з моменту набрання рішенням суду
законної сили, то положення договору
про накладення заборони також
припинить свою дію при виконанні дій,
передбачених вищевказаною
інструкцією. Суд не є органом, який
вправі підміняти функції державних
органів, органів реєстрації,
нотаріусів. Тому, тому суд приходить до
висновку про відмову у задоволені
позовних вимог в частині зняття
заборони відчуження майна.

Статтею 88 ЦПК України встановлено,
що стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Таким
чином підлягає стягненню з відповідача
на користь позивача судовий збір в
сумі 243,60 грн.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. 755 ЦК України, ст. ст. 10, 11,
15, 60, 88, 208-209, 212-215, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про розірвання договору
довічного утримання та зняття заборони
відчуження - відмовити частково.

Розірвати договір довічного
утримання від 06.05.2004 року, укладений між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений
приватним нотаріусом Артемівського
міського нотаріального округу
Донецької області ОСОБА_4 за реєстровим
номером 2531. В іншій частині позову -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, який
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ІПН
НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 яка
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ІПН
НОМЕР_2, судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення ухвалено в нарадчій
кімнаті, вступну та резолютивну
частини рішення проголошено в судовому
засіданні 12.05.2014 року. Повне рішення
виготовлено 14.05.2014 року.

Рішення суду може бути
оскаржено до апеляційного суду
Донецької області через Артемівський
міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10-ти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10-ти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий суддя
Л.В.Шевченко