Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/2132/14
Головуючий у 1 інстанції Салтан Л.Г.
Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» на рішення
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 06 лютого 2014 року у справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову позивач
зазначав, що відповідно до укладеного
кредитного договору б/н від 14 листопада
2006 року між сторонами у справі, ОСОБА_3
отримала кредит у розмірі 250, 00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 36 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за
кредитним договором відповідач станом
на 31 жовтня 2013 року має заборгованість -
20502, 99 грн., яка складається з: 5582, 36 грн. -
заборгованість за кредитом, 10286, 37 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 3181, 74 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, а також штрафи
відповідно до п. 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 500, 00 грн.
-штраф (фіксована частина), 952, 52 грн. -
штраф (процентна складова).

На підставі викладеного позивач просив
суд стягнути з відповідачки на його
користь 20502, 99 грн. - заборгованість за
кредитом та судові витрати.

Відповідно до свідоцтва про одруження
Серія 1-ЖС № 129841 від 16 жовтня 2013 року,
ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_3

Рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 06 лютого 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» суму заборгованості за
кредитним договором у розмірі 9590, 04 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» судові витрати по сплаті
судового збору у сумі 105, 52 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ПАТ КБ «Приватбанк» подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить змінити рішення суду в
частині відмови у задоволенні
позовних вимог та ухвати в цій частині
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» у
повному обсязі, в іншій частині рішення
залишити без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню за таких
підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно до вимог ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно до вимог ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки, відшкодування збитків.

Згідно до вимог ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові
кошти(кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Згідно до ч.5 ст.261 ЦК України за
зобов»язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Отже позовна давність за вимогами
кредитора про повернення кредитних
коштів та процентів за користування
кредитом,повернення яких відповідно до
умов договору визначено періодичними
щомісячними платежами,повинна
обчислюватись з моменту настання
строку погашення чергового платежу і
невиконання боржником свого
обов»язку зі сплати передбачених сум
на цей час.

Судом першої інстанції
встановлено та підтверджується
матеріалами справи те, що 14 листопада
2006 року між позивачем ПАТ КБ
«Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_3
був укладений кредитний договір б/н, на
підставі якого відповідач отримала
кредит в сумі 250 грн., , у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку, який згодом
підвищувався , зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 36 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Згідно заяви ОСОБА_3 про
відкриття банківського рахунку і
надання їй кредиту вона ознайомлена
і погодилась із тим,що надання їй
кредиту здійснюється у відповідності
до Умов надання споживчого
кредиту,Правил користування
платіжною карткою і Тарифів банку,які
складають договір. (а.с. 8).

Відповідачці 14.11.2006р. були видані
кредитна картка,строк дії якої
встановлений до листопада 2009р., і
дебетна картка «зарплатня».

Із умов кредитного договору-
розділ «Банківські послуги»
вбачається, що кредитний ліміт
видається в сумі 250 грн., строк дії
кредитного ліміту співпадає зі строком
дії Кредитної карти. Базова процентна
ставка за кредитним лімітом на момент
підписання договору 3% на місяць із
розрахунку 360 днів на рік. Погашення
заборгованості за кредитним лімітом
може здійснюватись як шляхом внесення
коштів а карту клієнту, так і списанням
банком коштів з Дебітної карти.

Тарифами про умови кредитування з
використанням кредитної картки,які є
складовою частиною договору між
сторонами у даній справі , щомісячні
платежі (включаючи плату за
користування кредитними коштами )
встановлені для ОСОБА_3 у розмірі 7%
від заборгованості,але не менше 50
гривень.

Таким чином поряд зі встановленням
строку дії договору сторони встановили
і строки виконання боржником окремих
зобов»язань(внесення щомісячних
платежів),що входять до змісту
зобов»язання на підставі укладеного
договору.

У порушення умов договору
відповідачка зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконала, у
зв'язку із чим утворилась
заборгованість у сумі 20502, 99 грн., яка
складається з: 5582, 36 грн. -
заборгованість за кредитом, 10286, 37 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 3181, 74 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, а також штрафи
відповідно до п. 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 500, 00 грн.
-штраф (фіксована частина), 952, 52 грн. -
штраф (процентна складова).

Задовольняючи частково позовні
вимоги та стягуючи з відповідачки суму
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 9590, 04 грн., у тому числі 551гр.50
коп.-заборгованість за тілом кредиту,
6095гр.94коп. заборгованість за
процентами, суд першої інстанції
виходив із того, що умовами кредитного
договору передбачений обов'язок
позичальника щомісячно погашати
кредит і відсотки, тому з урахуванням
положень ст.ст. 261, 530, 631 ЦК України, на
користь кредитора підлягає стягненню
та частина кредиту, що підлягала сплаті
разом з нарахованими процентами, в
межах позовної давності.

Такі висновки відповідають
встановленим обставинам справи,
вимогам закону.

Згідно до вимог ст. 631 ч.1 ЦК України
строком договору є час,протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати своїх обов»язки відповідно до
договору.

Згідно пункту 9.12 Умов і правил
надання банківських послуг, які разом
із Правилами користування платіжною
карткою та заявою ОСОБА_3 складають між
банком і відповідачкою договір,
останній діє протягом 12 місяців з
моменту його підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на такий
самий термін.

Відповідачка не зверталась до
позивача з заявою про припинення дії
договору,тому він не є припиненим,
проте самий по собі факт пролонгації
дії договору не виключає застосування
до правовідносин положення закону щодо
позовної давності за вимогами
кредитора,які виходять із зобов»язань
боржника з погашення боргу з
визначеним строком виконання.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

26.12 2013р відповідачка ОСОБА_3 .В.
звернулась до суду з заявою про
застосування строку позовної
давності у даному спорі.

Оскільки тарифами про умови
кредитування з використанням
кредитної картки,які є складовою
частиною договору між сторонами у
даній справі , встановлені щомісячні
платежі (включаючи плату за
користування кредитними коштами ) для
ОСОБА_3 ,то на підставі вимог ст. 261 ч.5 ЦК
України початок позовної давності для
стягнення цих платежів необхідно
обчислювати з моменту (місяця)
невиконання позичальником кожного з
них.

Із розрахунку заборгованості
за договором (а.с.4-9), переліку
транзакцій за кредитною карткою
ОСОБА_3 № 4149 6053 3620 8301(а.с.28-36)
вбачається,що останнє виконання
зобов»язання з погашення боргу
відповідачка здійснила у січні 2009року
і тому з цього часу слід вираховувати
виникнення у позивача права на захист
своїх інтересів.

Зважаючи на те,що до суду з позовом про
захист свого порушеного права позивач
звернувся 18.11. 2013року, суд першої
інстанції правильно з урахуванням
вимог ст.ст. 261, 530 ЦК України,вважаючи
кредитний договір таким,що діє, стягнув
з відповідачки суму боргу 9590гр.04коп. в
межах позовної давності - за три роки до
звернення з позовом до суду.

Доводи апеляційної скарги про те,що
відповідачка не зверталась до нього з
заявою про припинення дії договору,а
тому повинна сплатити всю нараховану
суму заборгованості за договором
суперечать зазначеним вимогам
закону,обставинам справи і не
спростовують висновків суду.

Безпідставними є також і
посилання на порушення судом вимог
процесуального закону-неналежну
оцінку доказів у справі,оскільки таке
ствердження також суперечить
матеріалам справи.

Судом повно і всебічно з»ясовані
обставини справи,що мають для неї
значення, висновки відповідають цим
обставинам і набутим доказам, характер
правовідносин між сторонами судом
визначений правильно, норми
матеріального і процесуального права
не порушені, застосовані вірно,
постановлено законне і обґрунтоване
рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК
України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк»відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 06 лютого 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: