Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/57/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Рудь
Доповідач Черниш Т. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

02.04.2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого- судді
Черниш Т.В.

суддів -
Кривохижі В.І., Голованя А.М.,

при секретарі
Дімановій Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до товариства
з обмеженою відповідальністю
агропромислова компанія «Розкішна», за
участю третьої особи ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки за апеляційною
скаргою позивача на рішення
Голованівського районного суду
Кіровоградської області від 2 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2013 року ОСОБА_2 пред'явив
до ТОВ агропромислова компанія
«Розкішна» зазначений позов,
мотивуючи позовні вимоги тим, що
відповідач за усною між ними
домовленістю, без укладення
відповідного договору користувався
належною йому, позивачеві, на праві
власності земельною ділянкою площею 4,41
га, розташованою на території
Розкішненської сільської Ради.

Навесні 2013 року він повідомив
товариство про намір розпорядитись
цією земельною ділянкою, однак
відповідач відмовився її повернути,
пославшись на договір оренди від 3
січня 2007 року, за яким зазначена
земельна ділянка передана в
користування ТОВ АПК «Розкішна» на
умовах оренди.

Посилаючись на те, що такий
договір з відповідачем не укладав, не
підписував, до того часу не знав про
його наявність, просив задовольнити
позовні вимоги, визнати зазначений
договір недійсним на підставі ст.ст.203,
215 ЦК України, зобов'язати відповідача
повернути земельну ділянку та стягнути
понесені судові витрати.

Рішенням Голованівського
районного суду від 2 жовтня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
ставив питання про скасування рішення
з мотивів порушення норм матеріального
та процесуального права,
невідповідності висновку суду
фактичним обставинам справи та
доказам. Зазначав, зокрема, що суд,
фактично визнавши факт не підписання
власноручно ним, позивачем, договору,
безпідставно відмовив у визнанні його
недійсним. Просив ухвалити нове
рішення у справі, яким задовольнити
позовні вимоги.

В судовому засідання суду
апеляційної інстанції представник
позивача повністю підтримав доводи
апеляційної скарги, представник
відповідача ці доводи не визнав, надав
письмові заперечення проти них.

Позивач та третя особа до суду не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.

Перевіривши за матеріалами
справи законність та обґрунтованість
рішення суду в межах, визначених ст. 303
ЦПК України, заслухавши пояснення
представників сторін, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
згідно відповідного Державного акту,
виданого на підставі рішення
Розкішненської сільської ради від 29
листопада 2001 року №151, є власником
земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 4,41
га, яка розташована на території
Розкішненської сільської ради
Голованіського району.

Відмовляючи у визнанні
недійсними договору оренди, укладеного
від імені позивача 3 січня 2007 року та
зареєстрованого в Голованівському
районному відділі Кіровоградської
філії «ЦентруДЗК» 31 січня 2007, за
змістом якого ОСОБА_2 передав ТОВ АПК
«Розкішна» в строкове платне
користування на умовах оренди строком
на 10 років належну йому зазначену
земельну ділянку, суд першої інстанції
виходив з того, що протягом терміну
дії договору, який за змістом і формою
відповідає ст. 15 Закону «Про оренду
землі», позивач його умови не
оспорював, одержував орендну плату, що
свідчить про фактичне виконання
договору та відповідність його умов
дійсному волевиявленню позивача як
орендодавця.

Колегія суддів вважає, що до
такого висновку суд першої інстанції
дійшов з порушенням норм матеріального
та процесуального права.

Згідно з вимогами ст.ст. 202, 204, ч. 1
ст. 215 правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Він є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Підставою недійсності правочину
є недодержання в момент вчинення
правочину стороною(сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою, шостою ст. 203
цього Кодексу (ч.1 ст. 215 ЦК).

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Проте, вирішуючи спір, суд першої
інстанції в порушення ст.ст. 213, 214 ЦПК
України положення чинного
законодавства, що регулюють спірні
правовідносини, не врахував; залишив
поза увагою наявність тих обставин, з
якими закон пов'язує визнання
правочину недійсним.

Згідно висновку проведеної за
ухвалою апеляційного суду від 15 січня
2014 року судової почеркознавчої
експертизи від 6 березня 2014 року
підписи від імені ОСОБА_2 в графі
«Орендодавець» зазначеного договору, в
додатку щодо розміру і форми орендної
плати, а також в акті про передачу і
приймання земельної ділянки в натурі
від 3 січня 2007 року, в плані-схемі
земельної ділянки, яка передається в
оренду, виконані не самим ОСОБА_2, а
іншою особою.

Аналогічний висновок містить
наявний в матеріалах справи висновок
спеціаліста від 9 липня 2013 року (а.с.9-13).

Будь-яких доказів на
спростування експертного висновку, а
також на підтвердження доводів, на які
посилався як на підставу своїх
заперечень, представник відповідача не
надав.

Посилання в рішенні, що позивач
знав, хто від його імені підписав
договір та додані до договору
план-схему, акт приймання-передачі
земельної ділянки, ґрунтується на
припущенні.

Вважаючи встановленим, що ОСОБА_2,
отримуючи орендну плату і не оспорюючи
договір, схвалив правочин і тому
підстави для визнання його недійсним
відсутні, суд не звернув уваги на те, що
особа, яка підписала договір, не була
представником орендодавця і не мала
будь-яких повноважень на вчинення дій
від імені позивача, тому наступне його
схвалення було неможливим. Крім того,
наявна в матеріалах справи відомість
на видачу зерна кукурудзи за 2010 рік
(а.с.33-34), як і відсутність доказів про
проведені розрахунки по оплаті за
користування земельною ділянкою саме
відповідно до умов додатку №2 до
договору оренди(а.с.5), не спростовує
доводів позивача про передачу ним
спірної земельної ділянки в тимчасове
користування без укладення договору
оренди та про те, що про наявність
договору, а, отже, і про порушення свого
права, дізнався лише в 2013 році. З огляду
на це та відповідно до положень
ст.ст.261,267 ЦК України не підлягає
задоволенню заява представника
відповідача про застосування позовної
давності і відмову в позові саме за її
спливом.

Виходячи з наведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
ухвалюючи рішення у справі, допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права та дійшов до
висновків, які не відповідають
обставинам справи і доказам, тому
рішення відповідно до ст. 309 ЦПК
України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення заявленого позову.

Підтверджений висновком
експертизи, який колегія визнає
належним та допустимим доказом, факт не
підписання цього договору позивачем як
стороною, без надання ним повноважень
на підписання договору іншій особі,
свідчить саме про відсутність його як
орендодавця волевиявлення на
укладення договору оренди, що є
правовою підставою для визнання його
недійсним за ч. 3 ст. 203, ст. 215 ЦПК і для
задоволення на підставі ст. 216 ЦК
вимоги про повернення земельної
ділянки власнику-ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України
позивачеві, на користь якого ухвалено
рішення, суд присуджує з відповідача
понесені і документально підтверджені
витрати, а саме: сплачений при
зверненні до суду судовий збір в сумі 250
грн.(а.с.1), 2056 грн. 32 коп. витрат на оплату
проведеної експертизи (а.с.129).

Крім того, за ст. 84 ЦПК підлягають
стягненню понесені позивачем витрати,
пов'язані з наданням йому правової
допомоги адвокатом ОСОБА_5, який діяв
на підставі договору про надання
правової допомоги від 2 серпня 2013року
ордеру (а.с.31, 32)

Відповідно до Закону України від
20 грудня 2011 року №4191-VІ "Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах" розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді.

Договором про надання правової
допомоги визначено розмір її оплати в
2000 грн. Зазначену суму коштів сплачено
ОСОБА_2 за квитанцією №28/1 від 2 серпня
2013 року(а.с.49)

Представник позивача ОСОБА_5
брав участь в судових засіданнях 17
вересня та 2 жовтня 2013 року протягом 2,5
годин, що підтверджується журналами
судових засідань(а.с.35-43,50-54). Витрати на
правову допомогу у судових засіданнях
склали 1147 грн.(40% від 1147х 2,5).

Враховуючи факт виготовлення
адвокатом позовної заяви, ознайомлення
ним з матеріалами справи, колегія
суддів вважає доцільним визначити
загальний розмір витрат на правову
допомогу, що підлягають стягненню з
відповідача, в сумі 1500 грн.

Виходячи з наведеного та
керуючись ст. 303, п.2 ч. 1 ст.307, ст.ст. 309, 313,
314, 316 ЦПК України, колегія суддів
судової палати в цивільних справах

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Голованівського
районного суду Кіровоградської
області від 2 жовтня 2013 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.

Визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки, укладений 3 січня 2007
року між ОСОБА_2 та ТОВ агропромислова
компанія «Розкішна».

Зобов'язати ТОВ АПК «Розкішна»
повернути ОСОБА_2 земельну ділянку
НОМЕР_1 площею 4,41 га, розташовану на
території Розкішненської сільської
ради Голованівського району.

Стягнути з ТОВ АПК «Розкішна» на
користь ОСОБА_2 250 грн. судового збору,
2056 грн.32 коп. витрат, пов'язаних з
проведенням експертизи, 1500 грн. витрат
на правову допомогу,- всього 3806 грн. 32
коп.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді