РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/128/14-ц

2/643/1344/14

04.04.2014 Московський районний суд м.
Харкова в складі:

головуючого Скотаря А.Ю.,

при секретарі Кречетовій М.А.,

за участю представника позивача Вовка
О.Ю.,

у відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду в м. Харкові розглянув
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк)
звернулось до суду з позовною заявою в
якій зазначило, що 04.03.2006 з відповідачем
укладений договір за яким останній
отримав кредит у розмірі 4200,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою 36%
за користування кредитом на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
При цьому ОСОБА_2 підтвердив свою згоду,
що підписана заява разом з умовами
надання банківських послуг, правилами
користування платіжною карткою
складає між сторонами Договір.

Відповідач належним чином умови
Договору не виконав, через що станом на
30.11.2013 виникла заборгованість в сумі
12369,21 грн., яка складається з
заборгованості за кредитом в сумі 2409,23
грн., заборгованості по процентам за
користування кредитом в сумі 8894,78 грн.,
штрафів в сумі 500,00 грн. (фіксована
частина) та 565,20 грн. (процентна
складова).

Позивач просить задовольнити позов в
повному обсязі та стягнути з
відповідача вказану заборгованість і
судові витрати.

В суді представник позивача підтримав
позовні вимоги, надав роздруківку про
рух коштів по платіжній картці,
зазначивши, що заборгованість
відповідача формувалась на протязі
тривалого часу. Заборгованість може
погашатись як шляхом внесення готівки
на рахунок картки, так і шляхом
безготівкових переказів, в тому числі з
карток відповідача чи третіх осіб. З
карток відповідача погашення
заборгованості може здійснюватись в
автоматичному режимі, що мало місце,
відповідно до роздруківки, 09.06.2007
шляхом перерахунку коштів з картки
НОМЕР_1. З цієї ж картки кредит
погашався 30.01.2008 шляхом перерахування
коштів в сумі 3,688,41 грн., а в останнє -
04.09.2009 на суму 65,50 грн. (а.с. 48-68). Наявна
заборгованість становить 12369,21 грн. і
повинна бути стягнута з відповідача,
так як Договір відповідно до його умов
пролонгується кожного року.

ОСОБА_2 проти позову заперечував,
зазначивши, що заява на отримання
картки не є Договором, як вказує
представник позивача. Просив
застосувати до вимог позивача позовну
давність, мотивуючи тим, що платіжна
картка має термін дії три роки. Останні
виплати за карткою робились ним в
травні 2006 року, коли він погасив кредит.
З того часу жодних оплат за карткою не
здійснював. Карту НОМЕР_1 не отримував і
ніякі кошти з неї в рахунок погашення
заборгованості не перераховував.

Суд, дослідивши надані докази,
встановив наступні обставини і
відповідні правовідносини: згідно
Заяви від 04.03.2006 ОСОБА_2 отримав кредит у
вигляді встановленого кредитного
ліміту в сумі 4200,00 грн. під 3% на місяць з
розрахунку 360 днів в році. Строк дії
кредитного ліміту відповідає строку
дії картки НОМЕР_2. Вказана Заява разом
з Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою і Тарифами складає Договір про
надання банківських послуг (а.с. 7).

На підтвердження позовних вимог
позивачем надані Умови та правила
надання банківських послуг (далі Умови)
в п. 1 «Введення» яких вказано, що ці
Умови визначають умови, на яких Банк
пропонує платіжні картки, а також інші
банківські послуги, зазначені в Заяві
та Пам'ятці Клієнта. Належним чином
заповнена Заява підписується Клієнтом
і, таким чином, Клієнт виражає свою
згоду, що Заява разом з Пам'яткою
Клієнта, Умовами та Тарифами складають
Договір про надання банківських
послуг. Дані Умови регулюють відносини
між Банком та Клієнтом по відкриттю та
обслуговуванню карткового рахунку
Клієнта, а також інших банківських
послуг, вказаних в Заяві (а.с. 8-11).

З погляду на вищевикладене можна дійти
висновку, що Умови містять загальні
положення з регулювання відносин між
Банком та Клієнтом з приводу надання
платіжних карток та інших банківських
послуг, а умови, на яких надаються
конкретні картки чи послуги,
викладаються, перш за все, в Заяві та
Пам'ятці клієнта.

З п. 9.12. Умов вбачається, що Договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього строку
жодна з сторін не проінформує іншу
сторону про припинення дії Договору,
він автоматично лонгується на той же
строк. Отже, це є загальною умовою
надання такої банківської послуги, як
пропонування платіжної картки.

Разом з тим, Заява містить посилання на
конкретну банківську послугу, а саме на
надання відповідачу кредитної картки з
сумою кредитного ліміту в 4200,00 грн.
строком дії, що відповідає строку дії
картки.

В Заяві не зазначений строк дії картки,
а тому, повертаючись до загальних умов,
можна зробити висновок, що строк її дії
складає 1 рік, проте цей строк не
підлягає пролонгації кожний рік згідно
п. 9.12. Умов, так як Заява категорично
заявляє, що строк дії кредитного ліміту
відповідає строку дії картки, отже
становить 1 рік.

Позивач зазначає, що не отримував в
Банку платіжної картки НОМЕР_1 і не
перераховував з неї кошти з метою
погашення заборгованості за Договором.
Позивач зазначений факт не спростував
і не надав доказів оформлення вказаної
картки на ім'я відповідача, що б могло
вказувати факт визнання останнім
заборгованості станом на 04.09.2009 - дату,
коли в останнє погашалась
заборгованість за Договором.

Відповідно до положень ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони в спорі, зробленою до винесення
рішення. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

З погляду на вищевикладене, навіть якщо
допустити, що відповідач станом на
04.09.2009 визнав наявну заборгованість
перед Банком, частково погасивши її на
суму 65,50 грн. шляхом перерахування
коштів з картки НОМЕР_1, до вимог
позивача, згідно заяви відповідача,
повинна бути застосована загальна
позовна давність, яка становить три
роки. В даному випадку останньою датою
звернення до суду з вимогою про
стягнення заборгованості за Договором
для позивача мало стати 04.09.2012, проте до
суду Банк, відповідно до відмітки на
поштовому конверті, звернувся лише
03.01.2014, тобто з пропуском позовної
давності.

Таким чином, суд приходить до висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 264, 267 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Московський районний суд м.
Харкова шляхом подачі в 10-ти денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя

А.Ю. Скотар