Справа № 201/981/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК
України/

01 квітня 2014 року Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Демидової С.О.

при секретарі
Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення пені за
несвоєчасну виплату аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з
вищевказаним позовом, в якому з
уточненням своїх позовних вимог
посилається на те, що в зв'язку з
ухиленням відповідача від своєчасної
сплати аліментів на утримання дітей,
виникла заборгованість по сплаті
аліментів, яка відповідно до довідки
державного виконавця складає 36 855, 65
грн. Відповідач матеріальної допомоги
на утримання не надає. В зв'язку з чим
позивач просить суд стягнути з
відповідача неустойку за несвоєчасну
сплату аліментів на утримання дітей у
розмірі 19 104, 53 грн. за період з 22 січня
2012 року по 10 лютого 2014 року, а також
судові витрати по справі, які
складається з судового збору та витрат
на правову допомогу.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, про день, час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином, від представника позивача до
суду надійшла заява про розгляд справи
без участі позивача, позов підтримав в
повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про причини неявки в суд не
повідомив, тому суд відповідно до ч. 1
ст. 224 ЦПК України вважає можливим
провести заочний розгляд справи.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до висновку, що заявлені вимоги
є обґрунтованими та підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненнями фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Як встановлено у судовому засіданні,
рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 12 травня 2009 року
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів задоволено, вирішено
стягувати з ОСОБА_2 на утримання його
неповнолітніх дітей до досягнення ними
повноліття в розмірі 1/3 частини від
всіх видів його заробітку, але не менше
ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку на кожну дитину,
стягуючи аліменти на користь матері
ОСОБА_1, починаючи стягнення з 23 березня
2009 року /а.с.35/.

В зв'язку з наявністю заборгованості по
аліментах, яка станом на 09 грудня 2013
року вкладає 36 855,65 грн., з метою
забезпечення належного виконання
рішення суду постановою державного
виконавця Жовтневого відділу ДВС ДМУЮ
було накладено арешт на все нерухоме
майно, що належить боржнику /а.с.7/.

Відповідно до довідки № В17 від 10 лютого
2014 року Жовтневого відділу ДВС ДМУЮ
заборгованість по сплаті аліментних
платежів станом на 10 лютого 2014 року
складає 38 429, 41 грн. /а.с.34/.

Виконавчий лист № 2-3072 виданий
Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровська 12 травня 2009 року,
стягнення розпочато з 23 березня 2009
року.

Відповідно до ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України, пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 22
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року №3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», передбачена ст.
196 СК України відповідальність
платника аліментів за прострочення їх
сплати у виді неустойки (пені) настає
лише за наявності вини цієї особи. На
платника аліментів не можна покладати
таку відповідальність, якщо
заборгованість утворилася з
незалежних від нього причин, зокрема, у
зв'язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахування аліментів
банками. В інших випадках стягується
неустойка за весь час прострочення
сплати аліментів.

Оскільки судом встановлена
заборгованість по сплаті аліментів, то
відсутність своєї вини в її виникненні
має доводити особа, яка сплачує
аліменти.

Саме в зв'язку з виникненням
заборгованості по аліментах державним
виконавцем було накладено арешт на
майно відповідача.

Відповідно до розрахунку, наданого
позивачем, сума неустойки (пені), за
період з 22 січня 2012 року по 10 лютого 2014
року за несвоєчасну сплату аліментів
згідно ст. 196 СК України, на підставі
довідки Жовтневого відділу ДВС ДМУЮ №
В17 від 10 лютого 2014 року, становить 19 104, 53
грн., яка розраховувалася наступним
чином:

Розмір неустойки = сума заборгованості
х процент неустойки х кількість днів
просрочки /а.с.11/.

№ п.п.місяць, рік виникнення
заборгованості 2012 ріккількість днів в
місяціРозмір заборгованості (пеня)
грн.Сума заборгованості по аліментам
грнвідсотки неустойки (пені)кількість
днів просрочки1січень 2013222
855,40761,4413752лютий 2013282 642,20761,4413473березень312
406,15761,4413164квітень302 177,72761,4412865травень311
941,67761,4412556червень301 713,24761,4412257липень311
477,19761,4411948серпень311 241,15761,441.1639вересень301
012,72761,44113310жовтнень31776,67761,44110211листопад30
548,24761,4417212грудень31312,19761,4414113січень 2014
року3176,14761,4411014лютий 2014 10-271,9410 Всього,
грн.: 19 104,5310170,66 Відповідно до ст. 212 ЦПК
України суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

При таких обставинах суд вважає за
необхідне позовні вимоги про стягнення
з відповідача неустойки за несвоєчасну
сплату аліментів на утримання дітей у
розмірі 19 104, 53 грн. за період з 22 січня
2012 року по 10 лютого 2014 року
задовольнити.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення з відповідача витрат на
правову допомогу, суд вважає їх
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України до
витрат пов'язаних з розглядом судової
справи, належать витрати на правову
допомогу.

Так, позивачем не доведено належними,
допустимими та достатніми доказами те,
що вона сплатила адвокату ОСОБА_3 саме
1 450 грн. в рахунок правової допомоги та
чи було сплачену зазначену суму
грошових коштів взагалі, оскільки
долучена до матеріалів справи довідка
адвоката про сплату за роботу про
надання юридичної допомоги з огляду на
положення Закону України «Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні»,
який визначає загальні засади систем
розрахунків в Україні, Глави 74 ЦК
України, Положення про ведення касових
операцій в національній валюті в
України (затв. Постановою НБУ від 15.12.2004
року № 637), Інструкції «Про
безготівкові розрахунки в України в
національній валюті» (затв. Постановою
НБУ від 22.01.2004 року № 22), не є фінансовим
платіжним документом та не підтверджує
ані переказ, ані передачу грошових
коштів.

Судові витрати розподілити відповідно
до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення пені за несвоєчасну
виплату аліментів - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на
користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, інд.
код НОМЕР_1) неустойку за несвоєчасну
сплату аліментів за період з 22 січня 2012
року по 10 лютого 2014 року у розмірі 19 104,
53 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на
користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, інд.
код НОМЕР_1) сплачений останньою
судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заява про перегляд
заочного рішення може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Заочне рішення суду може бути
оскаржене позивачем протягом десяти
днів з дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська.

Суддя
С.О. Демидова