22-ц/772/1374/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Бойко В. М.Категорія: 27
Доповідач: Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого:
Медвецького С.К.,

суддів:
Оніщука В.В., Чорного В.І.,

при
секретарі Богацькій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу

ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 13 березня
2014 року у справі за позовом ПАТ
«Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
третя особа: Служба у справах дітей
Вінницької міської ради, про
застосування наслідків нікчемного
правочину, -

встановила:

У червні 2013 року Публічне
акціонерне товариство «Універсал
Банк» звернулося до суду з указаним
позовом, мотивуючи вимоги тим, що 24
жовтня 2007 року з ОСОБА_9 було укладено
кредитний договір № 037-2900/756-0344.

У забезпечення виконання вказаного
кредитного зобов'язання ОСОБА_2
передала в іпотеку банку житловий
будинок АДРЕСА_1.

Відповідачем ОСОБА_2 без згоди
іпотекодержателя, було надано згоду на
реєстрацію в жилому приміщенні, що є
предметом іпотеки - ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Посилаючись на те, що відповідачем без
згоди іпоткодержателя було надано
згоду на реєстрацію зазначених осіб,
ПАТ «Універсал Банк» просив в якості
застосування наслідків нікчемного
правочину визнати такими, що не набули
права користування житловим будинком
по АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 13 березня 2014
року позов задоволено.

В якості застосування наслідків
нікчемного правочину визнано такими,
що не набули права користування
житловим будинком АДРЕСА_1 ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, неправильне застосування судом
норм матеріального права та ухвалите
нове рішення, яким в позові відмовити.

У судовому засіданні ОСОБА_10, який
представляє інтереси відповідача
ОСОБА_2, підтримав апеляційну скаргу та
просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_11
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги та просив рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає, що вона підлягає
задоволенню з таких міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог позивача, суд першої
інстанції виходив із того, що ОСОБА_2
без згоди іпотекодержателя надала
згоду на реєстрацію в будинку АДРЕСА_1
відповідачів по справі.

При цьому, зауважив, що доказів того, що
банк не заперечує проти реєстрації
відповідачів у будинку ОСОБА_2 не
надала.

Однак погодитись з такими висновками
районного суду не можна, оскільки суд
неправильно застосував норми
матеріального та процесуального права
та належним чином не дослідив
обставини справи, що є підставою для
скасування рішення суду.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим;
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом;
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду
першої інстанції не відповідає.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено,
що власник володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

Згідно до ст. 156 ЦК України члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Статтями 9 та 12 ЗУ «Про Іпотеку»
визначено, що іпотекодавець має право
виключно на підставі згоди
іпотекодержателя передавати предмет
іпотеки в спільну діяльність, лізинг,
оренду, користування. Правочин щодо
відчуження іпотекодавцем переданого в
іпотеку майна або його передачі в
наступну іпотеку, спільну діяльність,
лізинг оренду чи користування без
згоди іпотекодержателя є недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
дійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину дійсним
судом не вимагається.

Згідно до ст. 216 ЦК України недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю вимога про застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину може бути пред'явлена
будь-якою заінтересованою особою.

Установлено, 24 жовтня 2007 року між
Публічне акціонерне товариство
«Універсал Банк» та ОСОБА_9 було
укладено кредитний договір №
037-2900/756-0344.

У забезпечення виконання вказаного
кредитного зобов'язання ОСОБА_2
передала в іпотеку банку житловий
будинок АДРЕСА_1 (а.с. 4-9).

Згідно довідки Асоціації органів
самоорганізації населення м. Вінниці
квартального комітету від 01 вересня 2012
року № 498 у житловому будинку АДРЕСА_1
зареєстровані такі особи: ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 (а.с. 10).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частинами 1-5 ст. 203 ЦК України
передбачено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Із роз'яснень, викладених у абзаці 2
п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06 листопада 1991 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» вбачається, що вимога про
встановлення нікчемності правочину
підлягає розгляду в разі наявності
відповідного спору. Такий позов може
пред'являтися окремо, без застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину. У цьому разі в резолютивній
частині судового рішення суд вказує
про нікчемність правочину або відмову
в цьому.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог ПАТ «Універсал Банк»,
суд першої інстанції не надав належної
оцінки наявним у справі доказам,
зокрема, не з'ясував чи є реєстрація
осіб правочином.

Так, відповідно до ст. 3 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» реєстрація особи являє собою
внесення інформації до Єдиного
державного демографічного реєстру про
місце проживання або місце перебування
особи із зазначенням адреси, за якою з
особою може вестися офіційне
листування або вручення офіційної
кореспонденції.

Таким чином, реєстрація особи є лише
інформацією про місце проживання або
місце перебування особи із зазначенням
адреси, за якою з нею можна вести
офіційне листування або вручення
офіційної кореспонденції.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено,
що способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Обраний позивачем спосіб захисту
цивільних прав та інтересів, не
відповідає способам захисту
визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України,
оскільки згода ОСОБА_2 на реєстрацію за
місцем проживання членів її сім'ї не є
правочином, а відтак не можна
застосовувати наслідком нікчемного
правочину визнання осіб такими, що не
набули права користування житловим
будинком.

Реєстрація осіб за місцем проживання є
адміністративною дією направленою на
встановлення місця проживання або
місця перебування особи.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення, про відмову
в задоволенні позову.

Вирішуючи питання про судові
витрати, колегія суддів вважає, що з
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» на користь ОСОБА_2
необхідно стягнути сплачений судовий
збір у розмірі 229, 40 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 13 березня
2014 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ПАТ
«Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про застосування наслідків нікчемного
правочину відмовити.

Стягнути з ПАТ «Універсал Банк»
на користь ОСОБА_2 сплачений судовий
збір у розмірі 229, 40 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий: /підпис/
С.К. Медвецький

Судді: /підпис/
В.В. Оніщук

/підпис/
В.І. Чорний

З оригіналом вірно: