АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Мисько Х.М. Провадження №
22-ц/789/499/14 Доповідач - Гурзель
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 р. Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Гурзеля І.В.

суддів - Фащевської Н. Є.,
Ходоровського М. В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційними скаргами
ОСОБА_1, Публічного акціонерного
товариства "Стахова компанія
"Універсальна" на рішення Галицького
районного суду м. Львова від 05 лютого 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
"Стахова компанія "Універсальна",
ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом, уточнивши який, просила
стягнути солідарно з ПАТ «СК
«Універсальна», ОСОБА_4 в свою користь
21444,62 грн. матеріальної шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, 4355,43 грн. втрати товарного
вигляду автомобіля, 30000 грн. моральної
шкоди, судові витрати та 1593,80 грн.
витрат понесених по оплаті судової
автотоварознавчої експертизи. Крім
того, просила стягнути з ОСОБА_1 в свою
користь 510 грн. матеріальної шкоди.

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 05 лютого 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ПАТ
«Страхова компанія «Універсальна» на
користь ОСОБА_2 21444,62 грн. збитків,
спричинених пошкодженням автомобіля
TOYOTA AURIS р.н. НОМЕР_3. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 510,00 грн. заподіяної
майнової шкоди. Стягнуто солідарно з
ПАТ «Страхова компанія «Універсальна»
та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1593,80 грн.
витрат за проведення судової
автотоварознавчої експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1
відмовити. Посилається на те, що
рішення ухвалене за неповного
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідності
висновків суду обставинам справ та з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. В апеляційній
скарзі ПАТ «СК «Універсальна» просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в позові ОСОБА_2 до ПАТ «СК
«Універсальна» відмовити. Посилається
на те, що рішення ухвалене за неповного
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідності
висновків суду обставинам справ та з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Будучи належно повідомленими, сторони
в судове засідання не з'явились.
Дослідивши матеріали справи в межах
доводів апеляційних скарг та заявлених
позовних вимог колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає
до часткового задоволення.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачу внаслідок ДТП, завдана
матеріальна шкода, яка підлягає
відшкодуванню шляхом стягнення з
відповідачів в користь позивача
відповідних сум визначених висновком
товарознавчої експертизи, а також
франшизи, що не покриває страхового
відшкодування збитків. З таким
висновком колегія судів погоджується,
правовідносини визначено вірно на
підставі вірно встановлених обставин.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 23.08.2012 року в м. Львові
на вул. С. Стрільців, водій мотоцикла
марки «HS 250-2» реєстраційний номер
НОМЕР_4 ОСОБА_1, рухаючись у правій смузі
руху, здійснив наїзд на пішохода
ОСОБА_4, після чого , виїхавши на ліву
смугу руху, вчинив зіткнення з
автомобілем марки «TOYOTA», моделі «AURIS»,
реєстраційний номер НОМЕР_3 під
керуванням водія ОСОБА_2, завдавши
автомобілю технічні пошкодження.

Відповідно до наявного в матеріалах
справи полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/ 6387588,
транспортний засіб - мотоцикл HS 250-2,
реєстраційний номер НОМЕР_4 на момент
ДТП був застрахований у ПАТ «Страхова
компанія «Універсальна».

Страховик забезпечує відшкодування
шкоди, завданої майну третіх осіб під
час ДТП, що сталася за участі
забезпеченого транспортного засобу та
внаслідок цієї пригоди настає
цивільно-правова відповідальність
особи, відповідальність якої
застрахована.

В передбаченому Законом порядку ОСОБА_2
звернулась з заявою щодо отримання
страхового відшкодування у ПАТ
«Страхова компанія «Універсальна»,
надала автомобіль для огляду. Листом №
0227 від 28-08-2013 року у виплаті страхового
відшкодування їй було відмовлено.

Відповідно до п.3 ч.1. ст.988 ЦК України
страховик зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором.

Статтею 990 ЦК України встановлено, що
страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).

Як вбачається із висновку судової
автотоварознавчої експертизи №220 від
30.04.2013 року вартість матеріального
збитку, спричиненого пошкодженням
автомобіля марки «TOYOTA», моделі «AURIS»,
реєстраційний номер НОМЕР_3 становить
21444 грн.62 коп.

Доводи апелянтів про безпідставне
стягнення майнової шкоди з ПАТ «СК
«Універсальна» та ОСОБА_1, оскільки у
матеріалах справи відсутні документи,
які підтверджують наявність в діях
ОСОБА_1 склад адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП, не встановлена вина ОСОБА_1 у
вчиненні ДТП за участю сторін, є
невірними з огляду на наступне.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» шкода, завдана
неправомірними діями майну фізичної
особи, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Обов'язок відшкодувати завдану шкоду
виникає у її завдавача за умови, що дії
останнього були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки, -
незалежно від наявності вини.

У відповідності до п.2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що
стягуючи з нього 510 грн. франшизи суд не
врахував, що його вина у вчиненні ДТП не
доведена, оскільки згідно висновку
спеціаліста Львівського НДКЦ від 2.11.2012
р. встановлено що причиною даного ДТП
стало порушення вимог п.4.10,4.14 ПДР зі
сторони пішохода ОСОБА_4, яку
постановою судді апеляційного суду
Львівської області від 11.07.2013 року
визнано винною за ст.124 КпАП України з
закриттям справи по пропуску строку є
невірними.

Посилання апелянта на вищенаведену
постанову апеляційного суду
Львівської області як на таку, що у
відповідності до вимог ч.4 ст.61 ЦПК
України обов'язкова для суду який
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи є вірними. Однак
даючи оцінку діям апелянта ОСОБА_1 щодо
наїзду на автомобіль Львівський
апеляційний суд в постанові зазначив
наступне: "зважаючи на наявність явних
суперечностей у вихідних даних,
висновок спеціаліста НДЕКЦ ГУМВСУ у
Львівській області № 1/384 від 02.11.2012
року, про те, що при запропонованому
ОСОБА_1 варіанті розвитку пригоди він
був позбавлений технічної можливості
уникнути наїзду шляхом застосування
своєчасного екстреного гальмування, а
також постанова про відмову в
порушенні кримінальної справи від
07.11.2012 р., яка обґрунтовується даним
висновком спеціаліста - не можуть бути
прийняті судом до уваги.

Разом із тим у справі наявний висновок
судової автотехнічної експертизи № 783
від 12.06.2013 року відповідно до якого при
темпі руху пішохода, встановленому при
додатковому огляді місця події зі слів
пішохода ОСОБА_4, водій мотоцикла
ОСОБА_1 мав технічну можливість
уникнути скоєння наїзду на пішохода
шляхом застосування не тільки
екстреного гальмування /ніжним і
ручним гальмами одночасно, але й
гальмування із меншою ефективністю
/однак ця ефективність повинна була
бути такою, щоб забезпечити зупинку
мотоцикла до лінії руху пішохода/.

У даній дорожній ситуації водій ОСОБА_1
повинен був керуватися вимогами п.п. 1.5,
1.10 /в частині визначення терміну
«небезпека для руху»/, 2.3 /підпункту «б»
та 12.3 ПДР, у відповідності до яких водій
із моменту виникнення небезпеки для
руху повинен був своєчасно застосувати
гальмування /причому і ручним, і ніжним
гальмами одночасно/ достатньої для
зупинки до лінії руху пішохода
ефективності.

При заданих вихідних даних причиною
настання дорожньо-транспортної
пригоди з технічної точки зору є те, що
водій ОСОБА_1 з моменту виникнення
небезпеки для руху своєчасно не
застосував гальмування для уникнення
наїзду."

Таким чином в мотивувальній частині
зазначеної постанови констатуються
винні дії водія ОСОБА_1

Доводи апелянта про незастосування до
даних правовідносин ст. 1188 ЦК України
щодо необхідності відшкодування шкоди
зі всіх власників джерел підвищеної
небезпеки, які взаємодіяли між собою,
також не є вірними, оскільки відносно
ОСОБА_2 немає ніяких доказів її вини і
апелянт ці обставини не спростовує.
Автомобіль під керуванням ОСОБА_2
перебував на своїй полосі дороги в
нерухомому стані. А транспортний засіб
ОСОБА_1 в'їхав в автомобіль Тойота
Авенсіс, спричинивши збитки. А тому
безпідставно застосовувати до
вказаних правовідносин зазначену
апелянтом норму.

Також не заслуговують на увагу доводи
представника апелянта ПАТ "СК
Універсальна", що суд першої інстанції
безпідставно надав перевагу доказам
поданим позивачем перед доказами
поданими відповідачем, а саме при
визначенні розміру страхового
відшкодування керувався висновком
судової автотоварознавчої експертизи
№220, складений 30 квітня 2013 судовим
експертом Білим О. О. і не взяв до уваги
звіт №26/13 від 14 січня 2013 складений
оцінювачем ОСОБА_7, який має
кваліфікацію аварійного комісара,
оскільки суд керувався п.1.8 Наказу
Міністерства юстиції України №53/5 від
08.10.98 «Про затвердження Інструкції про
призначення та проведення судових
експертиз та Науково-методичних
рекомендацій з питань підготовки та
призначення судових експертиз та
експертних досліджень», відповідно до
якого експертизи та дослідження
проводяться фахівцями, які мають
відповідну вищу освіту,
освітньо-кваліфікаційний рівень не
нижче спеціаліста, пройшли відповідну
підготовку в державних
спеціалізованих установах, атестовані
та отримали кваліфікацію судового
експерта з певної спеціальності і
внесені до Державного реєстру
атестованих судових експертів.

Крім того аварійний комісар ОСОБА_7, як
вбачається з його звіту, діяв на
підставі договірних відносин між СПДФО
ОСОБА_8 та ПАТ "СК Універсальна", а отже
отримував від відповідача за свою
діяльність певну винагороду. А тому за
наявності спору в оцінці збитків суд
вірно віддав перевагу висновку
зробленому незалежним експертом.

Разом з тим стягуючи солідарно з
відповідачів 1593,80 грн. за проведення
судової автотоварознавчої експертизи
суд першої інстанції не врахував, що у
відповідності до п.4 ст. 79 ЦПК України
витрати пов'язані з проведенням
судових експертиз відносяться до
судових витрат.

У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Таким чином, стягнення судових витрат в
солідарному порядку не передбачено.
Рішення суду слід в цій частині слід
змінити стягнувши витрати пропорційно
задоволеним сумам позову як
співвідношення 21444,62 грн. до 510 грн., що
становитиме від суми 1593,80 грн. 1553,80 грн.
витрат з ПАТ «Страхова компанія
«Універсальна» та 40 грн. з ОСОБА_1

Керуючись п.3 ч. 1 ст. 307, ст. 309, ст. 313, ч. 2
ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково. Апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "Стахова компанія
"Універсальна" - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 05 лютого 2014 року в частині
солідарного стягнення судових витрат
змінити. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Універсальна" на користь
ОСОБА_2 1553,80 грн. за проведення судової
автотоварознавчої експертизи.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 40
грн. за проведення судової
автотоварознавчої експертизи.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області І.В. Гурзель