Справа №574/1330/13 Головуючий у суді у 1
інстанції - Стеценко В.С.Номер
провадження 22-ц/788/593/14 Суддя-доповідач -
Бойко В. Б. Категорія - 41
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Бойка В. Б.,

суддів - Семеній Л. І., Кононенко О. Ю.,

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3
на рішення Буринського районного суду
Сумської області від 10 лютого 2014 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
Буринської міської ради Сумської
області, ОСОБА_3, треті особи : Відділ
Держземагенства у Буринському районі
Сумської області, Буринське районне
виробниче відділення Сумської
регіональної філії ДП " Центр
Державного земельного кадастру " про
визнання рішення Буринської міської
ради та державного акту на земельну
ділянку частково недійсними,

В С Т А Н О В
И Л А :

Рішенням Буринського районного
суду Сумської області від 10 лютого 2014
року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним та скасовано рішення
двадцятої сесії двадцять четвертого
скликання Буринської міської ради
Сумської області від 21 січня 2005 року «
Про надання дозволу на складання і
видачу державних актів на право
приватної власності на
земельні ділянки » в частині
погодження з переходом права власності
на земельні ділянки для ОСОБА_3,
спадкоємця майна ОСОБА_6, площею 015 га по
АДРЕСА_1, переданої ОСОБА_6 у приватну
власність згідно рішення виконкому
міської ради від 23.12.1993 року №197 ( п. 1.3 ),
дачі дозволу на складання державного
акту на право приватної власності на
земельні ділянки в АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_3 ( п. 2.3 ), та в частині зобов'язання
ОСОБА_3 уточнити площі земельних
ділянок при складанні державних актів
на право приватної власності на
земельні ділянки ( п. 3 ).

Визнано недійсним та скасовано
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯГ №281991 від 15
березня 2005 року, згідно якого ОСОБА_3
отримала у власність земельну ділянку
для особистого селянського
господарства та індивідуального
житлового будівництва, кадастрові
номери 59209 10 39, 59209 10
40, яка розташована за адресою :
АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
229,40 грн. та на користь держави 114,70 грн.
судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на незаконність і
необґрунтованість рішення, порушення
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову. Зазначає, що
позивач не довела обставин, на які вона
посилається в позові, зокрема,
те, що оспорюваним рішенням органу
місцевого самоврядування та
державним актом на право приватної
власності на земельну ділянку
порушуються права позивачки. ОСОБА_3
набула право власності на спірну
земельну ділянку в порядку
спадкування та не несе
відповідальності за те, що технічна
документація з землеустрою не
збереглася.

Заслухавши пояснення представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7, яка
підтримала доводи апеляційної скарги,
представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_8,
який проти скарги заперечує,
дослідивши матеріали справи,
матеріали справи №574/971/13-ц Буринського
районного суду Сумської області,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що у
відповідності до свідоцтва про право
на спадщину за законом ОСОБА_4 отримала
спадщину після смерті своєї матері -
ОСОБА_10 і стала власником житлового
будинку з надвірними
будівлями, що розташований по АДРЕСА_2
та власником земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
даного житлового будинку і
господарських споруд площею 0,04208 га та
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства
площею 0,16575 га кадастровий номер
59209101:00:016:0109. Державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку на ім»я позивачки не
видавався через спір з відповідачкою
ОСОБА_3, однак необхідна для цього
технічна документація на земельну
ділянку у позивачки є у наявності (
а.с. 8-9, 14 ).

Поряд, за адресою : АДРЕСА_1, проживає
відповідачка ОСОБА_3, будинок якої
стоїть на спільній межі і через це у
сторін виник спір з приводу суміжного
землекористування. ОСОБА_3 не вважає, що
її будинок збудований на межі і
претендує на землю у дворі позивачки,
посилаючись при цьому на технічний
план БТІ та на спірний
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯГ №281991.

Як вбачається із матеріалів справи,
як у відділі Держземагенства у
Буринському районі, так і у
Буринському районному виробничому
відділенні Сумської регіональної
філії ДП « Центр Державного
земельного кадастру » технічна
документація із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчує
право власності на земельну ділянку
ОСОБА_3, в тому числі і акт про
погодження меж суміжних
землевласників, відсутня.

Не була надана для огляду суду така
технічна документація і самою
ОСОБА_3

В рішенні Буринської міської ради
Сумської області « Про передачу
громадянам земельних ділянок у
приватну власність » №197 від 23.12.1993 року
зазначено, що в приватну
власність, безоплатно передано
земельні ділянки загальною площею по
0,15 га, : ОСОБА_10, за адресою -
АДРЕСА_2 та ОСОБА_6 ( чоловіку
відповідачки ), за адресою - АДРЕСА_1 (
а.с. 34, 38 ).

Із матеріалів справи
вбачається, що чоловік відповідачки -
ОСОБА_6 помер у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням 20-ї сесії 24 скликання
Буринської міськради Сумської області
від 21 січня 2005 року « Про
надання дозволу на складання і видачу
державних актів на право
приватної власності на земельні
ділянки » пунктом 1 погоджено перехід
права власності на земельну ділянку
розміром 0,15 га по АДРЕСА_1 до ОСОБА_3
після смерті її чоловіка ( п. 1.3 )
та цим же рішенням їй було надано
дозвіл на складання
державного акту на право приватної
власності на спірну земельну
ділянку ( а.с. 33 ).

Окрім того, відповідачка повинна
була до отримання державного акту на
право приватної власності на
земельну ділянку уточнити її площу.

Отже, як вбачається зі змісту даного
рішення Буринської міськради
Сумської області, набуття
відповідачкою права власності на
спірну земельну ділянку мало місце
за її заявою у порядку
приватизації землі, а не у порядку
спадкування. В апеляційній скарзі
відповідачка помилково посилається
на абз. 2 п. 1 розд. Х « Перехідні
положення « ЗК України, однак
цією нормою кодекс було доповнено
лише у 2008 році, тобто після
прийняття та видачі оспорюваних
рішення і державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку.

Питання про набуття права приватної
власності на землю врегульовано в
ЗК України шляхом встановлення
підстав та порядку набуття
відповідного права, а також
визначення повноважень органів,
компетентних вирішувати питання про
передачу земельних ділянок у
приватну власність.

При цьому ЗК, у ст. 118 ( в ред., яка
діяла на момент виникнення спірних
правовідносин ) безпосередньо
визначала порядок безоплатної
приватизації земельних ділянок
громадянами, який включає в себе ряд
етапів :

· подання заяви відповідному
компетентному органу;

· розгляд цієї заяви;

· вирішення питання розроблення
проекту приватизації земель;

· виготовлення проекту
спеціалізованою організацією;

· погодження проекту відведення
земельної ділянки та подача його на
розгляд органу місцевого
самоврядування;

· прийняття компетентним органом
рішення про передачу замельної
ділянки у власність.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язани діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, реалізуючи визначені ЗК
України повноваження, орган
місцевого самоврядування
зобов»язаний виконувати
конституційний припис про те, що
право власності на землю набувається
і реалізується виключно відповідно
до закону, а також додержуватися
визначеного ЗК порядку передачі
земельної ділянки у приватну
власність.

Суд першої інстанції послався у
оскаржуваному рішенні на норми
матеріального права ( ст.ст. 116 та 118
ЗК України, а також на відповідні
пункти Інструкції про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди ), які
були порушені при вирішенні питання
щодо передачі земельної ділянки у
власність відповідачці, суд розкрив
суть цих порушень, зазначив, в чому
полягає порушення прав позивачки.

Зокрема, суд вказав, що відповідач
Буринська міська рада прийняла рішення
від 21.01.2005 року та 22.12.2005 року,
а також видала державний акт на право
власності на земельну
ділянку серії ЯГ №281991 на ім'я ОСОБА_3 (
а.с. 47 ) за відсутності
технічних матеріалів та документів, що
підтверджують розміри та розташування
земельної ділянки, рішення ради не
містить відомостей про передачу
земельної ділянки у власність ОСОБА_3,
відсутнє рішення органу місцевого
самоврядування на розробку проекту
приватизації земель на ім'я
відповідачки ОСОБА_3, відсутня технічна
документація зі складання державного
акту на право власності на
земельну ділянку, акт про погодженням
меж земельної ділянки з суміжними
власниками та землекористувачами;
відсутнє рішення про видачу
державного акта на землю на ім'я
ОСОБА_3, в державному акті неправильно
зазначений опис та розташування
суміжних землевласників і
землекористувачів, а тому у суду були
підстави для задоволення позову.

За змістом ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, не
заборонених законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

За таких обставин, викладені в
апеляційній скарзі доводи колегія
суддів вважає
необгрунтованими, оскільки вони не
підтверджуються матеріалами справи,
не грунтуються на вимогах закону
та висновків суду по суті заявлених
вимог не спростовують.

Колегією суддів не виявлено
неправильного застосування норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права, які могли б бути
підставою для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И
Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Буринського районного
суду Сумської області від 10 лютого 2014
року в даній справі залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -