РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
Справа №542/101/14-ц

2/542/199/14

Новосанжарський районний суд
Полтавської області в складі :
головуючого судді - Івка В.М.,

при секретарі - Коркішко А.М.,

з участю - представника
позивача адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в смт. Нові
Санжари, вул. Леніна, 32,
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання права власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями, -

встановив :

Позивач прохає:

- визнати дійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку з
господарськими будівлями, що
розташовані за адресою - АДРЕСА_1 між
ним відповідачкою;

- визнати за ним право власності на
зазначене майно.

В судове засідання позивач не з'явився,
надав письмову заяву про розгляд
справи за його відсутності.

Представник відповідача за
довіреністю ОСОБА_4 надала заяву про
розгляд справи за відсутності
відповідача, проти задоволення позову
не заперечує.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримала.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
та давши належну оцінку доказам у їх
сукупності, суд приходить до висновку
про відмову в позові, з наступних
підстав.

Згідно положень ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Як визначено ст. 58 цього ж Кодексу,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що позивач купив у
відповідачки житловий будинок з
господарськими будівлями, який
знаходиться в АДРЕСА_1, на земельній
ділянці державного фонду площею 0,25 га.

Даний факт підтверджується
відповідною розпискою від 20.08.2013 року.

Право власності відповідачки ОСОБА_3 на
зазначене домоволодіння
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 16.08.2004 року № 4450538, виданим КП
«Полтавське БТІ «Інвентаризатор».

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір
купівлі-продажу житлового будинку
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Як визначено ст. 220 ч. 2 цього ж Кодексу,
якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна сторона ухиляється
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір
дійсним, і в такому разі його наступне
нотаріальне посвідчення не
вимагається.

Саме ухиленням відповідача від
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу зазначеного
домоволодіння і обгрунтовує позивач
свої позовні вимоги.

Виходячи із фактичних обставин справи,
змісту розписки, у суду не виникає
сумнівів, що сторони уклали між собою
договір купівлі-продажу житлового
будинку, де зазначені всі його істотні
умови.

Однак, суд вважає, що позивачем не
надано належних доказів на
підтвердження ухилення відповідача
від нотаріального посвідчення такого
договору.

Так, на виконання ухвали
Новосанжарського районного суду від
24.01.2014 року, щодо надання доказів
ухилення від нотаріального
посвідчення договору та, що така
можливість втрачена, позивачем надані
звернення до відповідачки про
необхідність прийти до
Новосанжарської державної
нотаріальної контори 20.09.2013 року на 10
год. за адресою смт. Нові Санжари, вул.
Перемоги, 11, для оформлення договору
купівлі-продажу житлового будинку, а
також про необхідність приватизувати
земельну ділянку.

Ні на самому зверненні ні окремо,
відсутні докази про вручення його
відповідачці (а. С. 19)

Також, позивачем надана відповідь -
відмова відповідачки від приватизації
земельної ділянки, де вона
відмовляється від її приватизації,
хоча нічого не зазначає про відмову від
явки до нотаріальної контори для
посвідчення договору купівлі-продажу.

Доказів стосовно того, як власне
отримав таку відповідь - відмову
позивач від відповідачки, ні в листі ні
окремо, позивачем не надано.

Крім того, у судовому засіданні,
представник позивача пояснила, що
позивач пропонував відповідачці
з'явитися для укладення договору до
приватного нотаріуса Новосанжарського
районного нотаріального округу ОСОБА_5,
що в свою чергу протирічить змісту
вищезазначеного листа, згідно з яким,
відповідач запрошувався до державного
нотаріуса, який знаходиться за іншою
юридичною адресою.

Враховуючи все викладене, суд
знаходить докази, надані позивачем (а.
с. 19,20) щодо ухилення відповідача від
нотаріального посвідчення договору,
неналежними,оскільки не відповідають
вимогам ст.58 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58,60, 212, 215, 218 ЦПК
України, ст. 657 ЦК України, суд, -

вирішив:

В позові відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Полтавської області через
Новосанжарський районний суд.

З оригіналом вірно:

Суддя(підпис)

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області
В.М.Івко