Справа № 204/6644/13-ц
Провадження № 2/204/335/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі - Таран К.В.

за участю: представника позивачки -
ОСОБА_1

представників відповідача ОСББ
«Каверіна-1» - Трубіциної Н.М., Вдовіна
М.М.

представника КП «Теплоенерго» -
Коткова С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку
«Каверіна-1», комунального
підприємства «Теплоенерго»
Дніпропетровської міської ради в
порядку захисту прав споживачів про
визнання недійсним договору № 356 від 01
грудня 2008 року укладеного між ОСББ
«Каверіна-1» та КП «Теплоенерго» та
визнання недійсним договору про
постачання теплової енергії
укладеного між КП «Теплоенрго» та
ОСОБА_5, -

в с т а н о в и в:

12 вересня 2013 року позивачка звернулась
до суду з вищевказаним позовом. В
обґрунтування заявлених позовних
вимог посилається на те, що вона з 1997
року є власником квартири АДРЕСА_1 та є
членом ОСББ "Каверіна-1". 05 липня 2013 року,
при розгляді у Красногвардійському
районному суді м. Дніпропетровська
справи №204/3871/2013-ц вона дізналася, що 01
грудня 2008 року між ОСББ "Каверіна-1" та
КП ДМР "Теплоенерго" було укладено
договір №356 про постачання теплової
енергії відповідно до якого останній
мав виробляти та постачати ОСББ
"Каверіна-1" теплову енергію, а ОСББ
"Каверіна-1" зобов'язувалось її
отримувати та сплачувати її вартість
за встановленими тарифами в терміни та
на умовах передбачених цим договором.
Вважає, що вищезазначений договір є
таким, що укладений з порушенням вимог
чинного законодавства, грубо порушує
її законні права та інтереси, як
споживача житлово-комунальних послуг,
та підлягає скасуванню. Оскільки на
загальних зборах членів ОСББ "Каверіна
1" не приймалося рішення щодо укладання
колективного договору з КП
"Теплоенерго" та розриву
індивідуальних договорів мешканців
будинку з ним Взагалі на загальних
зборах ОСББ "Каверіна 1" це питання не
розглядалося та на повістку дня не
виносилося. Отже голова правління ОСББ
"Каверіна 1" підписуючи вищезазначений
договір перевищила свої повноваження
та підписала його без належних
повноважень, чим порушила мой законні
права та інтереси як члена ОСББ
"Каверіна 1". Враховуючи, що договір від
31 грудня 2010 року №356 встановлює
обов'язкові вимоги для неї, як
споживача послуг з теплопостачання
його умови повинні були бути
повідомлені їй до його підписання,
належним чином, що передбачено
вимогами Закону України "Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку" та статутом ОСББ "Каверіна-1",
що не було зроблено та є в свою чергу
порушенням її законних прав та
інтересів. Так, ОСББ "Каверіна-1" не має у
власності жодного приміщення, у зв'язку
з чим не має фізичної можливості
споживати надану КП "Теплоенерго"
теплову енергію. Теплову енергію яку
надає КП "Теплоенерго" споживають
виключно мешканці будинку. Виходячи з
положень Цивільного кодексу України
між нею та КП "Теплоенерго" укладений
договір на теплопостачання, адже вона,
як власник квартири розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 одержує від КП
"Теплоенерго" теплову енергію та
оплачує її, а КП "Теплоенерго" надає їй
теплову енергію та отримує за це від
неї грошові кошти, для чого відкрив для
неї лицьовій рахунок НОМЕР_1. До цього
часу, КП "Теплоенерго" не здійснило
жодних заходів направлених на
повернення їй грошових коштів
сплачених за отриману теплову енергію,
тобто воно визнало себе належним
отримувачем цих коштів. На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 4, 6, 22
"Закону України "Про захист прав
споживачів", Закону України "Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку", Закону
України "Про судовий збір", ст. ст. 3, 16, 31,
79, 110, 118, 119 ЦПК України, ст. ст. 203, 215, 216 ЦК
України, просила: визнати недійсним
договір про постачання теплової
енергії від 01 грудня 2008 року №356
укладений між ОСББ "Каверіна-1" та КП
"Теплоенерго"; визнати дійсним договір
про постачання теплової енергії КП
"Теплоенерго" з ОСОБА_5, що мешкає за
адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_1 заявлені позовні
вимоги підтримала та просила їх
задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник
відповідача ОСББ «Каверіна-1»
Трубіцина Н.М. та її представник Вдовін
М.М. обставини позову та позовні вимоги
визнали у повному обсязі та не
заперечували проти задоволення
позовних вимог.

У судовому засіданні представник КП
«Теплоенерго» Котков С.В. заперечував
проти задоволення позовних вимог,
просив у задоволені позову відмовити,
надав до суду письмові заперечення (а.
с. 64-66) також просив застосувати строк
позовної давності (а. с. 47).

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги не
обґрунтовані та не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому
цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Як встановлено в судовому засіданні, з
боку відповідача КП «Теплоенерго»,
умови договору № 356 від 01.12.2008
виконувались, в опалювальний період
мешканці будинку отримували теплову
енергію для потреб опалення, що
підтверджується рахунком № 8448 від
31.12.2008 та актом здачі-приймання
теплової енергії за грудень 2008 на суму
51 130,62 грн., рахунком № 866 від 31.12.2008 та
актом здачі-приймання теплової енергії
за січень 2009 на суму 86 018,23 грн., рахунком
№ 1959 від 28.02.2009 та актом здачі-приймання
теплової енергії за лютий 200з на суму
53119,51 грн., рахунком № 2997 від 31.03.2009 та
актом здачі-приймання теплової енергії
за березень 2009 з на суму 30 175,09 грн.,
рахунком № 3993 від 30.04.2009 та актом
здачі-приймання теплової енергії за
квітень 2009 на суму 2488,58 грн., рахунком №
7966 від 30.11.2009 та актом здачі-приймання
теплової енергії за листопад 2009 на суму
158 860,75 грн., рахунком № 8981 від 31.12.2009 та
актом здачі-приймання теплової енергії
за грудень 2009 р. на суму 75648,41 грн.,
рахунком № 824 від 31.01.2010 та актом
здачі-приймання теплової енергії за
січень 2010 на суму 98 469,60 грн., рахунком
№ 1807 від 28.02.2010 та актом здачі-приймання
теплової енергії за лютий 2010 на суму 79
478,67 грн., рахунком № 2782 від 31.03.2010 та
актом здачі-приймання теплової енергії
за березень 2010 на суму 67 322,24 грн.,
рахунком № 4846 від 31.10.2010 та актом
здачі-приймання теплової енергії за
жовтень 2010 на суму 19307,08 грн., рахунком
№ 5828 від 30.11.2010 та актом здачі-приймання
теплової енергії за листопад 2010 на суму
28084,53 грн., рахунком № 6751 від 31.10.2010 та
актом здачі-приймання теплової енергії
за грудень 2010 на суму 57261,40 грн.,(а. с.85-89);
актами використання теплової енергії
за грудень 2008 - квітень 2009, актами
використання теплової енергії за
жовтень 2010 - березень 2010, актами
використання теплової енергії за
жовтень 2010 - грудень 2010, (а. с. 69-84,99,103).

Акти використання теплової енергії
підписані особисто головою правління
ОСББ «Каверіна 1» Трубіциною Н.М. та
місять відбиток печатки об'єднання.

Вказані докази спростовують
твердження позивачки та представників
ОСББ «Каверіна 1» про фіктивність
договору № 356 від 01.12.2008 і невиконання
його сторонами жодного дня та доводять
факт виконання його умов, що в свою
чергу свідчить про намір укласти
договір з настанням певних юридичних
наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно
до статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладанні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
оберту, вимог розумності та
справедливості. Сутність свободи
договору розкривається через
співвідношення актів цивільного
законодавства і договору: сторони
мають право врегулювати відносини,
які не зазначені в положеннях актів
цивільного законодавства, а також
відступати від положень, що визначені
актами і самостійно врегулювати свої
відносини, ерім випадків, коли а актах
законодавства міститься пряма
заборона відступів від передбачуваних
ними положень або якщо обов'язковість
положень актів цівільного
законодавства випливає з їхнього
змісту чи суті відносин між ними.

Відповідно до п.1 ст. 638 Цивільного
кодексу України договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до п.п. 1,2,3,4,5 ст. 203
Цивільного кодексу України, зміст
правочину не може суперечити цьому
кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
право чин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати внутрішній
волі, правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до рішення господарського
суду Дніпропетровської області по
справі №11/5005/5265/2012 позивачу ОСББ
«Каверіна 1», в задоволенні позовних
вимог про визнання недійсним договору
№ 356 від 01.12.2008, відмовлено у повному
обсязі. Дане рішення набрало законної
сили.

Відповідно положень ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав чи
інтересів.

Судом безспірно встановлено, що ОСОБА_5
звернулась до суду з вимогами визнати
недійсним договір поставки теплової
енергії № 356 від 01.12.2008 укладений між
двома юридичними особами, суб'єктами
господарювання, КП «Теплоенерго» та
ОСББ «Каверіна 1», однак доказів
порушення, невизнання або оспорювання
саме її прав, свобод чи інтересів суду
не надано.

Суд вважає хибним твердження позивачки
те, що між нею та КП «Теплоенерго»
укладено договір на теплопостачання та
його відповідачі оскаржують. По-перше,
відповідно «Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення» затвердженими
постановою КМУ №630 від 21.07.2005 фізичним
особам житлово-комунальні послуги
подаються на підставі типового
договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення. По-друге, позивачка
суду не надала до матеріалів справи
відповідного договору. По-третє жоден з
відповідачів не оскаржу договір, який
позивачка просить визнати дійсним.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу, загальна давність
встановлена тривалістю в три роки.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі є підставою для відмови у позові.
Представником Відповідача КП
«Теплоенерго» подано заяву, де
останній просить застосувати строк
позовної давності. Як вбачається з
матеріалів справи оспорюваний договір
укладено між ОСББ «Каверіна 1» та КП
«Теплоенерго» 01.12.2008, а позивачка
звернулася до суду 12. вересня 2013, тобто
поза межами вказаного строку. В
матеріалах справи знаходиться копія
листа КП «Теплоенерго» віх. № 2360 від
03.10.2010 на адресу позивачки про
укладання договору про постачання
теплової енергії між КП «Теплоенерго»
та ОСББ «Каверіна 1», також позивачка як
член ОСББ «Каверіна 1» відповідно до п.
1.11 статуту ОСББ «Кавеірна 1» має, крім
іншого, право знайомитися з
протоколами загальних зборів, робити з
них виписки, одержувати інформацію про
діяльність ОСББ. Тобто позивачка мала
можливість скористатись своїм правом
прийняти участь в чергових загальних
зборах (які повинні скликатись щорічно)
та дізнатись про укладання спірного
договору на прикінці 2009 або початку 2010
року. Таким чином суд вважає, що
позивачкою пропущено строк позовної
давності, поважних причин пропуску
позовної давності позивачкою та її
представником не вказано.

Судом роз'яснювалось сторонам
положення ст. ст. 10, 11, 27, 31, 131 ЦПК
України, та наслідки вчинення або не
вчинення процесуальних дій, а також те,
що суд розглядає цивільні справи в
межах заявлених ними вимог і на
підставі наданих доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь справі,
при цьому суд приймає до розгляду
тільки ті докази, які мають значення по
справі.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Виходячи з вищенаведених обставин
справи, а також діючого матеріального
закону, з урахуванням загальних засад
цивільного судочинства відповідно до
п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України,
а саме: справедливості,
добросовісності та розумності, суд
приходить до висновку про необхідність
відмови у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_5 до Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку
«Каверіна-1», комунального
підприємства «Теплоенерго»
Дніпропетровської міської ради в
порядку захисту прав споживачів про
визнання недійсним договору № 356 від 01
грудня 2008 року укладеного між ОСББ
«Каверіна-1» та КП «Теплоенерго» та
визнання недійсним договору про
постачання теплової енергії
укладеного між КП «Теплоенрго» та
ОСОБА_5

Суд вважає хибним посилання позивачки
на п.10.ст18 закону України «Про захист
прав споживачів» оскільки п. 2 ст. 627
Цивільного кодексу встановлено, що
законодавство про захист прав
споживачів враховуються у випадку коли
фізична особа-споживач є стороною по
договору. Таким чином, відповідно ст. 88
ЦПК України, враховуючи результат
розгляду справи, суд вважає за
необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь
держави судовий збір у сумі 114 грн. 70
коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 15, 57-60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку
«Каверіна-1», комунального
підприємства «Теплоенерго»
Дніпропетровської міської ради в
порядку захисту прав споживачів про
визнання недійсним договору № 356 від 01
грудня 2008 року укладеного між ОСББ
«Каверіна-1» та КП «Теплоенерго» та
визнання недійсним договору про
постачання теплової енергії
укладеного між КП «Теплоенрго» та
ОСОБА_5 - відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави
судовий збір у сумі 114 грн. 70 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду.

Суддя
О. В. Нізік