Справа № 2-1033/2010
Провадження№ 2-і/274/68/14
У Х В А Л А

30.04.2014 року . Бердичівський
міськрайонний суд в складі :
головуючого-судді Хавронюк О.Л., з
участю секретаря -Лободи В.Л.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Бердичеві
подання старшого державного виконавця
відділу ДВС Бердичівського МРУЮ про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,-

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець ВДВС
Бердичівського МРУЮ звернувся до суду
з поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України без
вилучення паспортного документа гр.
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до виконання ним
свого обов'язку перед ОСОБА_2 згідно
виконавчого документа № 2-1033/10 від
31.03.2010 року, виданого Бердичівський
міськрайонним судом Житомирської
області.

Подання мотивує тим, що на
виконанні у відділі ДВС Бердичівського
МРУЮ знаходиться виконавчий лист №
2-1033/10 від 31.03.2010 року, виданого
Бердичівський міськрайонним судом
Житомирської області про стягнення з
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, на
користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/5
частини його заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно, на
утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, і
до повноліття дитини. 07.04.2010 року
державним виконавцем відкрито
виконавче провадження, копія постанови
направлена боржнику до відома. 5.05.2010
року до відділу ДВС з"явився боржник,
якому було роз"яснено порядок сплати
аліментів, та особисто під підпис
попереджено про кримінальну
відповідальність згідно ст. 164 КК
України. З 1.10.2012 року боржник перестав
сплачувати аліменти, тому 8.04.2013 року на
підставі заяви стягувача до
Бердичівського МВ УМВС було направлено
подання щодо вирішення питання
притягнення ОСОБА_1 до кримінальної
відповідальності згідно ст.164 КК
України за ухилення від сплати
аліментів. Вироком Бердичівського
міськрайонного суду від 28.10.2013 року
ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні
злочину, передбаченого ст.164 КК України,
та призначено покаранняу виді 80 годин
громадських робіт. Станом на 01.04.2014 року
заборгованість ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 в
грошовій сумі складає 9937 грн. 28 коп.. У
зв"язку з тим, що боржник не виконує
зобов"язання, та не збирається
виконувати рішення суду добровільно,
може ухилятися від виконання рішення
шляхом виїзду за кордон, в той час як
провадження по ньому не закінчено,
державний виконавець відділу ДВС
Бердичівського МРУЮ просить подання
задовольнити.

В судове засідання державний
виконавець не з"явився, хоча про час та
місце слухання справи повідомлено
належнимчином..

Дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що подання ВДВС задоволенню
не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що відносно
ОСОБА_1 діють невиконані зобов'язання
за виконавчим листом, від виконання
яких він ухиляється, а згідно п. 5 ст. 6
Закону України « Про порядок виїзду з
України та в»їзду в Україну громадян
України» підставою для тимчасових
обмежень у праві виїзду громадян
України за кордон є ухилення їх від
виконання зобов»язань, покладених на
них судовими рішеннями -до виконання
зобов»язань.

Право державного виконавця на
звернення з поданням до суду про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон виникає лише у разі ухилення
боржника від виконання, покладених на
нього рішенням суду, зобов'язань, тобто
наявність лише самого зобов'язання не
наділяє державного виконавця правом на
звернення до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за кордон. Окрім того, факт
ухилення має підтверджуватись
сукупністю доказів, які державний
виконавець повинен зазначити у
поданні.

В наданих суду матеріалах справи
відсутні докази того, що державним
виконавцем боржник вчиняє дії, які
унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення суду, що боржник за
час виконання рішення виїжджав за межі
України, що призвело до неможливості
вчинення певних виконавчих дій.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про
порядок виїзду України і в'їзду в
Україну громадян України" (зі змінами)
регулює порядок здійснення права
громадян України на виїзд з України і
в'їзд в Україну, порядок оформлення
документів для зарубіжних поїздок,
визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України
та в'їзду в Україну громадян України»
від 21.01.1994 року зі змінами та
доповненнями, громадянам України, які
ухиляються від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням
може бути тимчасово - до виконання
зобов'язання, відмовлено у видачі
паспорта, а громадянинові який має
паспорт - тимчасово відмовлено у виїзді
за кордон.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про
порядок виїзду з України і в"їзду в
Україну громадян України" встановлено,
що громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
у випадку, якщо діють неврегульовані
аліментні, договірні чи інші
невиконані зобов'язання - до
виконання зобов'язань, або
розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення
зобов'язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України.

Частиною 2 цієї ж статті Закону
передбачено, що громадянинові України,
який має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті. Зі змісту
ч. 1 ст. 5 Закону України "Про порядок
виїзду з України і в"їзду в Україну
громадян України" вбачається, що
паспорт в розумінні даного Закону - це
паспорт громадянина України для
виїзду за кордон і проїзний документ
дитини.

У відповідності до змісту
вищезазначенох норм Закону,
громадянинові України, який має
паспорт громадянина України для виїзду
за кордон може бути тимчасово обмежено
виїзд за кордон.

В матеріалах подання відсутні
відомості про те, що ОСОБА_1 має паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, а тому, згідно приписів ст.ст. 5, 6
Закону України "Про порядок виїзду з
України і в"їзду в Україну громадян
України", відсутні підстави для
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України.

Суд, дослідивши матеріали справи,
беручи до уваги той факт, що в поданні
не вказано чи має боржник закордонний
паспорт, та зважаючи на те, що державний
виконавець просить обмежити боржника у
праві виїзду та в"їзду за межі України,
не конкретизувавши яким шляхом повинна
бути накладена зазначена заборона,
тоді як Законом України «Про порядок
виїзду з України та в'їзду в Україну
громадян України» від 21.01.1994 року,
передбачено альтернативні заходи
такого обмеження, а саме: тимчасова
відмова у видачі паспорту, та
тимчасова відмова у виїзді за кордон,
вважає за необхідне в задоволенні
подання державного виконавця
відмовити.

На підставі вище викладеного та
керуючись п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України та в'їзду
в Україну громадян України» від 21.01.1994
року зі змінами та доповненнями, ст. 377-1
ЦПК України, ст. 33 Конституції України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого
державного виконавця ВДВС
Бердичівського МРУЮ про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України без вилучення паспортного
документа ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Житомирської області через
Бердичівський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги в 5
-денний строк з дня її проголошення. У
разі, якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом 5
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: