Номер провадження № 2/259/98/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2014 року
місто Донецьк

Куйбишевський районний суд м. Донецька
у складі:

головуючого - судді Машкіної Н.В.,

при секретарі - Гордон Ю.О.,

за участю представників позивача -
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод
в користуванні правом власності шляхом
виселення, зустрічним позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_5, третя особа П'ята донецька
державна нотаріально контора, про
встановлення факту спільного
проживання однією сім'єю без шлюбу,
визнання житлового будинку спільною
сумісною власністю, визання права
власності на 1/2 частину житлового
будинку, визнання свідоцтва про право
на спадщину за законом недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5, уточнивши позовні вимоги (а.с.
55-59), звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні правом власності шляхом
виселення, посилаючись на наступні
обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер рідний брат
позивача - ОСОБА_6, якому на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 09.12.1999 року належали 2/3
частини домоволодіння АДРЕСА_3. ОСОБА_6
був зареєстрований і постійно проживав
за вказаною адресою. Єдиним
спадкоємцем ОСОБА_6 за законом другої
черги є позивач, яка прийняла спадщину,
отримавши 21.02.2013 року свідоцтво про
право на спадщину за законом. При цьому,
за життя ОСОБА_6 підтримував стосунки
особистого характеру з ОСОБА_3, яка
періодично приходила до нього, могла
залишитися в будинку на декілька днів.
Проте, однією сім'єю вони ніколи не
проживали, спільне господарство не
вели, ОСОБА_3 зареєстрована в будинку не
була, участі в витратах на його
утриманні не брала. Фактично ОСОБА_3
була зареєстрована і постійно
проживала в АДРЕСА_1, 1/4 частина якої
належить їй на праві приватної
власності. ОСОБА_3 після поховання
ОСОБА_6 заволоділа ключами від будинку
і залишилася в ньому проживати до
теперішнього часу, чим створює
перешкоди в користуванні правом
власності на нерухоме майно позивачу.
На вимоги виселитися, ОСОБА_3 не реагує,
вимагає гроші, вчиняє сварки, у зв'язку
з чим позивач змушена звертатися до
суду з цим позовом.

ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним
позовом (а.с. 21-23) до ОСОБА_5 про
встановлення факту спільного
проживання однією сім'єю без шлюбу,
визнання житлового будинку спільною
сумісною власністю, визання права
власності на 1/2 частину житлового
будинку, визнання свідоцтва про право
на спадщину за законом недійсним,
посилаючись на наступні обставини.

З жовтня 1991 року вона проживала однією
сім'єю без шлюбу з ОСОБА_6 за місцем
проживання останнього за адресою:
АДРЕСА_3. На підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом від 09.12.1999
року ОСОБА_6 успадкував зазначений
будинок після смерті батька. Не
зважаючи на те, що місце її проживання
зареєстроване за іншою адресою, з
ОСОБА_6 вони були пов'язані спільним
побутом, мали взаємні права та
обов'язки подружжя. Починаючи з 2000 року
вони почали будівельно-ремонтні роботи
в будинку, а саме: в 2000 році - перекрили
навіс, в 2005 році - звели веранду, зробили
перепланування житлових кімнат,
збудували зливну яму 3х2 м, в 2008 році -
замінили два вікна на
металопластикові, в 2009 році - замінили
вхідні двері на металеві, встановили
супутникове телебачення, упорядкували
прилеглу земельну ділянку. Внаслідок
будівельно-ремонтних робіт за рахунок
їх спільних затрат істотно збільшилася
цінність будинку, тому він є їх
спільною сумісною власністю.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер.
Враховуючи, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, позивач просить виділити їй 1/2
частину будинку, визнавши свідоцтво
про право на спадщину, видане 21.02.2012
року ОСОБА_5 недійсним.

В судовому засіданні представники
позивача за первісним позовом на
задоволенні позовних вимог наполягали,
посилаючись на доводи, викладені в
позовній заяві. Зустрічний позов не
визнали, посилаючись на недоведеність
позовних вимог.

Відповідач, представник відповідача
первісний позов не визнали. На
задоволенні зустрічного позову
наполягали, посилаючись на доводи,
викладені в позовній заяві, як на такі,
що повністю виключають задоволення
первісного позову.

Представник третьої особи за
зустрічним позовом в судове засідання
не з'явився, надав заяву про розгляд
справи у його відсутність.

Встановивши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_7 з 01.06.1954 року перебував в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8, від
якого народилися ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.
61-63, 101-102).

На підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого 09.12.1999
року державним нотаріусом П'ятої
донецької державної нотаріальної
контори, зареєстрованого в реєстрі за
№ 3-1934, ОСОБА_6 успадкував після батька -
ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, 2/3
частини житлового будинку з надвірними
побудовами, розташованого за адресою:
АДРЕСА_3, які належали останньому на
підставі договору купівлі-продажу від
19.09.1980 року (а.с. 104).

Згідно технічного паспорту до складу 2/3
частин зазначеного домоволодіння
входить квартира 1 в житловому будинку
літ. А-1 з прибудовою літ. а-7 (веранда),
площею 9,9 кв.м., 1999 року побудови,
загальною площею 56,1 кв.м, в тому числі
житловою - 22,5 кв.м, та надвірні
прибудови для їх обслуговування, в тому
числі навіс літ. Р, 1980 року побудови,
прибудова літ. а-7 (веранда), площею 9,9
кв.м., 1999 року побудови, яма вигрібна
літ. Л, 1999 року побудови (а.с. 11-14, 127-130,
150-152).

Згідно домової книги в цьому житловому
приміщенні після смерті ОСОБА_7 були
зареєстровані ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (а.с.
65-69).

При цьому, 09.12.1999 року ОСОБА_6 залишив
заповіт, посвідчений державним
нотаріусом П'ятої донецької державної
нотаріальної контори, зареєстрованого
в реєстрі за № 3-1937, яким 2/3 частин
житлового будинку з надвірними
побудовами, розташованого за адресою:
АДРЕСА_3, заповів ОСОБА_8 (а.с. 94-95, 99).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_8, а
ІНФОРМАЦІЯ_1 року - ОСОБА_6, що
підтверджується свідоцтвами про
смерть (а.с. 60, 97).

На підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого 21.02.2013
року державним нотаріусом П'ятої
донецької державної нотаріальної
контори, зареєстрованого в реєстрі за
№ 3-152, засвідчено, що спадкоємцем за
законом після ОСОБА_6 2/3 частин
житлового будинку з надвірними
побудовами, розташованого за адресою:
АДРЕСА_3, є його сестра ОСОБА_5 (а.с. 108).

Згідно довідок керівника ОСН від 27.01.2013
року ОСОБА_3 з 1991 року проживала без
реєстрації в будинку АДРЕСА_3 з ОСОБА_6
до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Зареєстрованих осіб в будинку на
теперішній час немає (а.с. 29, 174).

З паспорту ОСОБА_3 вбачається, що з 1989
року місце її проживання зареєстроване
за адресою: АДРЕСА_1, а також відмітка
Управління комунальних ресурсів
Донецької міської ради про
приватизацію житла в обсязі 8,15 кв.м в 2008
році (а.с. 25-27).

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснила, що в 1990 році вона придбала
квартиру 2 в житловому будинку АДРЕСА_3,
після чого почала постійно проживати
по-сусідству з родиною ОСОБА_6, а саме:
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та їх сином ОСОБА_6. Їх
донька - ОСОБА_5 проживала окремо. В 1991
році подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_8
переїхали до м. Новотроїцька в
Донецькій області, а ОСОБА_6 почав
постійно проживати в будинку з
цивільною дружиною - ОСОБА_3 Після
смерті ОСОБА_7 приблизно в 1998-1999 році до
будинку повернулася ОСОБА_8, оскільки
вона потребувала догляду. З того часу
ОСОБА_3 не працювала, займалася
домашнім господарством, доглядала
ОСОБА_8 Матеріальним забезпеченням їх
родини займався ОСОБА_6. Зі слів ОСОБА_3
вона також отримувала матеріальну
допомогу від своїх родичів. За час їх
фактичних шлюбних відносин в
домоволодінні була зведена веранда в
2005 році, перекритий навіс та дах,
проведений косметичний ремонт в
будинку. Будівельно-ремонтні роботи
проводили наймані працівники. Чоловік
ОСОБА_5 допомагав у зведенні веранди, а
батько ОСОБА_3 - зливної ями. Зі слів
ОСОБА_3 роботу найманих працівників та
чоловіка ОСОБА_5 вони оплачували за
рахунок спільних коштів.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона
протягом тривалого часу проживає
по-сусідству з родиною ОСОБА_8.
Підтвердила, що з жовтня 1991 року ОСОБА_6
постійно проживав з ОСОБА_3 однією
сім'єю. Щодо весілля ОСОБА_6 жартував, що
одружиться на пенсії. З 1999 року ОСОБА_3
не працювала, займалася домашнім
господарством, доглядала ОСОБА_8
Матеріальним забезпеченням їх родини
займався ОСОБА_6, який був проти, щоб
дружина працювала. В 2005 році до будинку
була зведена веранда. Будівельні
роботи виконував чоловік та зять
ОСОБА_5 Зі слів ОСОБА_3 роботу
оплачували за рахунок спільних з
ОСОБА_6 коштів.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що є чоловіком
ОСОБА_5 з 1976 року. Батьки його дружини
проживали за адресою: АДРЕСА_3. Також, за
вказаною адресою проживав її брат
ОСОБА_6. Періодично до ОСОБА_6 приходила
ОСОБА_3, з якою він підтримував стосунки
особистого характеру, проте однією
сім'ю ніколи не проживав. Іноді ОСОБА_6
запрошував ОСОБА_3 на спільні
святкування. В квітні 1999 року на
прохання тещі - ОСОБА_14 він за допомогою
найманих працівників звів до будинку
прибудову. Гроші на придбання
будівельних матеріалів та оплату
роботи найманих працівників надавала
теща. Також, він перекрив декілька
шиферин на будинку, які були них в
запасі. В 2008-2009 році в будинку були
замінені два вікна та вхідні двері. За
чий рахунок, йому не відомо. В жовтні 2012
року на прохання дружини був замінений
водопровід в будинку. Після смерті
ОСОБА_6 його дружина намагалася
потрапити в будинок, проте ОСОБА_3 не
відчиняє їй двері, вчиняє сварки.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що з 1997 року є
зятем ОСОБА_5, батьки якої проживали за
адресою: АДРЕСА_3. В квітні 1999 року він
допомагав тестю - ОСОБА_12 зводити
прибудову за вказаного будинку, а в
жовтні 2012 року - міняти водопровід.
ОСОБА_3 бачив декілька разів. Вона з
ОСОБА_6 приходили на його весілля.
Проте, дружиною ОСОБА_6 її ніколи не
називав. Після його поховання ОСОБА_3
залишилася проживати в будинку і на
теперішній час виселитися
відмовляється, вчиняє сварки.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 підтвердили,
що в квітні 1999 році вони допомагали
ОСОБА_12 зводити прибудову до будинку
(працювали приблизно 2-3 неділі), а в
жовтні 2012 року - міняти водопровід. В 1999
році за роботу з ними розраховувався
ОСОБА_12, а в 2012 році - його зять. Коли
запускали водопровід ОСОБА_16 в будинку
бачив ОСОБА_3

Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки. Сім'я
створюється на підставі шлюбу,
кровного споріднення, усиновлення, а
також на інших підставах, не
заборонених законом і таких, що не
суперечать моральним засадам
суспільства.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд
вважає, що в судовому засіданні знайшов
підтвердження факт того, що ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 спільно проживали з жовтня 1991
року за адресою: АДРЕСА_3, були пов'язані
спільним побутом, мали взаємні права та
обов'язки, тобто складали сім'ю.
Зазначений факт підтверджується
довідкою керівника ОСН від 27.01.2013 року,
показами свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_11, які
не викликають сумніві в достовірності
та правдивості в цій частині, та не
спростовуються жодним іншим доказом у
справі. Наявність між ОСОБА_6 та ОСОБА_3
стосунків особистого характеру
визнана сторонами.

Відповідно до ст. 24 КпШС України та ст. 57
СК України особистою приватною
власністю дружини, чоловіка є майно,
набуте нею, ним за час шлюбу, але на
підставі договору дарування або в
порядку спадкування.

Відповідно до ст. 25 КпШС України та ст. 62
СК України якщо майно дружини, чоловіка
за час шлюбу істотно збільшилося у
своїй вартості внаслідок спільних
трудових чи грошових затрат або затрат
другого з подружжя, воно у разі спору
може бути визнане за рішенням суду
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь-якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними.

На майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності жінки та чоловіка,
які не перебувають у шлюбі між собою
або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 1 прикінцевих положень
Сімейний кодекс України набирає
чинності одночасно з набранням
чинності Цивільним кодексом України,
тобто з 01.01.2004 року.

При цьому, Кодексом про шлюб та сім'ю
України, чинним до 01.01.2004 року, не
передбачалося регулювання
правовідносин щодо майна жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою.

Згідно записів в трудовій книжці
ОСОБА_3 працювала з квітня 1991 року до
червня 1999 року. Після чого, ОСОБА_3
ніяких доходів не отримувала, що
підтверджуються довідками ДПІ у
Ворошиловському районі м. Донецька(а.с.
77-78, 118-119).

Згідно записів в трудовій книжці
ОСОБА_6 працював з 1990 до 1994 року, в
вересні-жовтні 2005 року, з березня 2010
року до дня смерті (а.с. 122-126).

В судовому засіданні встановлено, що з
01.01.2004 року за час спільного проживання
однією сім'єю ОСОБА_6 та ОСОБА_3 за
рахунок їх сімейного бюджету в
домоволодінні АДРЕСА_3 були замінені
два метало пластикових вікна, та
металеві вхідні двері (а.с. 33-43).

Доводи ОСОБА_3 про зведення в 2005 році
прибудови літ. а-7 (веранди) та вигрібної
ями літ. Л, перепланування житлових
кімнат в судовому засіданні не
доведені, а покази свідків ОСОБА_9 та
ОСОБА_11 в цій частині суд оцінює
критично, оскільки вони спростовуються
даними технічного паспорту, який є
допустимим доказом для підтвердження
зазначених обставин, а також показами
свідків ОСОБА_12, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та
ОСОБА_17

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи
вартість проведених
будівельно-ремонтних робіт в
домоволодінні АДРЕСА_3 складає 23048,40
грн. Ринкова вартість 2/3 частин
житлового будинку з надвірними
прибудовами складає 291787 грн. Зведення
прибудови літ. а-7 (веранди) не вплинуло
на ринкову вартість домоволодіння;
роботи з заміни двох метало
пластикових вікон та металевих вхідних
дверей, обладнання навісу літ. Р є
ремонтними роботами (поточними), які
виконуються в процесі експлуатації для
підтримання будівель та споруд в
придатному для експлуатації стані і
виконання яких не впливає на ринкову
вартість домоволодіння (а.с. 162-165).

Таким чином, суд вважає недоведеними
доводи ОСОБА_3 про істотне збільшення у
своїй вартості спірного домоволодіння
внаслідок спільних затрат, тому
позовні вимоги про визнання його
спільною сумісною власність та виділ у
натурі частки з майна, що знаходиться у
спільній сумісній власності, не
підлягаю задоволенню.

Враховуючи встановлені в судовому
засіданні обставини, ОСОБА_3 відповідно
до ст. 1264 ЦК України є спадкоємцем
ОСОБА_6 за законом четвертої черги, тому
вона не одержує право на спадкування за
наявності спадкоємця другої черги,
який прийняв спадщину - ОСОБА_5

Відповідно до ст. 1301 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Таким чином, суд вважає, що підстави для
визнання свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого 21.02.2013
року державним нотаріусом П'ятої
донецької державної нотаріальної
контори, зареєстрованого в реєстрі за
№ 3-152, відсутні, а позовні вимоги в цій
частині не ґрунтуються на законі, тому
не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст. 319, 405 ЦК України, ст.
150 ЖК України особи, які мають у
приватній власності будинок (частину
будинку), квартиру, користуються ним
(нею) для особистого проживання і
проживання членів їх сімей і мають
право розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Відповідно до ст. 406 ЦК України сервітут
припиняється, якщо припинилися
обставини, які були підставою для його
встановлення.

Аналіз змісту вказаних норм свідчить
про те, що припинення права власності
особи на будинок (квартиру) припиняє
право членів його сім'ї на користування
цим будинком.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3 набула права користування
домоволодінням АДРЕСА_3 як член сім'ї
ОСОБА_6, правоздатність якого
відповідно до ст. 25 ЦК України
припинилася у момент смерті.
Враховуючи, що новий власник - ОСОБА_5 не
є і ніколи не була членом сім'ї ОСОБА_3,
згоди на її вселення не надавала, право
її користування житловим приміщенням
припинилося.

В судовому засіданні представники
позивача за первісним позовом визнали,
що ОСОБА_5 не заперечувала проти
тимчасового проживання ОСОБА_3 в
будинку після смерті ОСОБА_6 Проте,
після отримання свідоцтва про право на
спадщину за законом в лютому 2013 року
ОСОБА_5 неодноразово вимагала
виселення ОСОБА_3 (а.с. 170-173).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до ст. 98 ЖК України
тимчасові жильці на вимогу наймача або
членів сім'ї, які проживають разом з
ним, зобов'язані негайно звільнити
приміщення, а в разі відмовлення -
підлягають виселенню в судовому
порядку без надання іншого жилого
приміщення.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги за
первісним позовом ґрунтуються на
законі, доведені в судовому засіданні,
тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦК України з
відповідача на користь позивача за
первісним позовом підлягає стягненню
документально підтверджений судовий
збір в розмірі 229,40 грн (а.с. 1, 52). Крім
того, відповідно до ст. 6 ч.2 Закону
України «Про судовий збір» з позивача
за зустрічним позовом на користь
держави підлягає стягненню
недоплачений судовий збір, виходячи з
ціни позову, встановленої в судовому
засіданні, в розмірі 1229,60 грн.

На підставі ст.ст. 16, 319, 391, 405, 406, 1268, 1301 ЦК
України, ст.ст. 3, 57, 62, 74 п.1 розд. VII СК
України, ст. 24, 25 КпШС України, ст.ст. 98,
150, 156 ЖК України, ст. 6 ч.2 Закону України
«Про судовий збір», керуючись ст.ст. 10-11,
60-61, 79, 88 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні правом
власності шляхом виселення -
задовольнити.

Виселити ОСОБА_3 з 2/3 частин
домоволодіння АДРЕСА_3, яке на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 21.02.2013 року належить ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
судовий збір в розмірі 229,40 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
третя особа П'ята донецька державна
нотаріально контора, про встановлення
факту спільного проживання однією
сім'єю без шлюбу, визнання житлового
будинку спільною сумісною власністю,
визання права власності на 1/2 частину
житлового будинку, визнання свідоцтва
про право на спадщину за законом
недійсним, - задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання
однією сім'ю без шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_6
з жовтня 1991 року до дня смерті
останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в розмірі 1229,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в
Апеляційний суд Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: