Дата документу 05.02.2014
Провадження №2/320/630/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року
Мелітопольський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:

головуючого - судді Купавської Н.М.

при секретарі - Гостіщевій Л.Т.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мелітополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до органу
опіки та піклування виконавчого
комітету Мелітопольської міської ради,
треті особи: ОСОБА_2 та відділ
реєстрації актів цивільного стану по
м.Мелітополю Мелітопольського
міськрайонного управління юстиції, про
скасування усиновлення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом,
в якому просить скасувати усиновлення
нею ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, внести зміни до актових
записів про народження №11 та №12 від
11.04.2002 року, зроблених відділом РАГС по
м.Мелітополю Мелітопольського
міського управління юстиції,
виключивши з цих актів дані про матір
дітей: ОСОБА_1.

В судовому засіданні позивачка позов
підтримала повністю та пояснила, що в
2011 році вона знаходилась на лікуванні в
м.Київі, де їй провели складну операцію.
Після повернення додому вони з ОСОБА_2
припинили шлюбні відносини. 24 липня 2012
року шлюб між ними було розірвано. З
моменту розірвання шлюбу діти стали
проживати з батьком. З жовтня 2013 року
всі п'ятеро дітей повернулись до неї та
стали проживати з нею, знаходились на
її утриманні. Колишній чоловік давав
кошти на утримання лише на дочку
ОСОБА_5, а усіх інших їй доводилось
самостійно утримувати. Оскільки вона
не працює, доглядає неповнолітніх
дітей, будь-якої додаткової
матеріальної чи фізичної допомоги
батько дітей не надає, вона самостійно
не може забезпечити дітям повноцінного
сімейного виховання та забезпечити
матеріально, тому з цих підстав з
листопада 2013 року діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3
знаходяться в КЗ «Мелітопольський
обласний центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей» на повному державному
утриманні. Крім того, позивачка вважає,
що між нею, як усиновлювачем, та дітьми
ОСОБА_4 і ОСОБА_3 склалися стосунки, які
роблять неможливим їхнє спільне
проживання і виконання усиновлювачем
батьківських обов'язків. Так, з
усиновленою ОСОБА_4 склалися негативні
відносини, через аморальну поведінку
дівчинки та скоєння нею кримінального
правопорушення, притягнення її до
кримінальної відповідальності за ст.185
КК України, а хлопчик ОСОБА_3 виявив
бажання жити виключно з батьком.
Відносини між нею та дітьми є
недоброзичливими, відсутнє
порозуміння, духовна спільність,
небажання дітей отримувати піклування
та виховання від неї, що призвело до
неможливого їхнього спільного
проживання і виконання усиновлювачем
батьківських обов'язків та дає
підстави для скасування усиновлення.

Представник позивача - адвокат Мазур
О.С. у судовому засіданні позовні
вимоги підтримала повністю та
пояснила, що діти не проживають з
позивачкою більше двох років, між ними
склалися недоброзичливі стосунки, діти
самі не хочуть жити з матір'ю, тому вона
вважає, що усиновлення зводиться лише
до матеріального утримання дітей.

Представник відповідача Тарасова Н.Б. в
судовому засіданні позов не визнала та
пояснила, що 18 листопада 2013 року її
службою було здійснено соціальне
інспектування сім'ї ОСОБА_1 за адресою:
АДРЕСА_1. В результаті проведеної
роботи сім'ю було поставлено на облік
Мелітопольського міського центру
соціальної служби для сім'ї, дітей та
молоді. В ході роботи з позивачкою їй
було запропоновано соціальний
супровід сім'ї, але мати не виявила
бажання співпрацювати з державними
службами, оскільки вони не надають
матеріальної допомоги на дітей, а всі
інші питання вона може вирішити
самостійно. Вважає, що скасування
усиновлення суперечить інтересам
дітей.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, однак від нього надійшла
заява про розгляд справи у його
відсутність, проти позовних вимог не
заперечує.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та
її представника Мазур О.С.,
представника органу опіки та
піклування Мелітопольської міської
ради Тарасової Н.Б., вислухавши думку
неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
в задоволенні позову слід відмовити з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду від 12 жовтня 2001
року подружжю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
надано дозвіл на всиновлення ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Хлопчику було надано прізвище ОСОБА_3,
ім'я ОСОБА_3, по батькові ОСОБА_3, дата
народження зазначена ІНФОРМАЦІЯ_1,
місце народження м.Мелітополь, а
дівчинці було надано прізвище ОСОБА_4,
ім'я ОСОБА_4, по батькові ОСОБА_4, дата
народження зазначена ІНФОРМАЦІЯ_1,
місце народження м.Мелітополь /а.с.8/.

На підставі вказаного рішення хлопчику
ОСОБА_3 та дівчинці ОСОБА_4 було видане
свідоцтво про народження та внесені
зміни до актового запису про їх
народження /а.с.7/.

Однак, 24 липня 2012 року шлюб між
позивачкою та ОСОБА_2 був розірваний, що
підтверджується копією рішення суду
/а.с.10/.

Також було з'ясовано, що на час розгляду
справи у суді позивачка проживає
окремо від усиновлених дітей ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, які знаходяться в КЗ
«Мелітопольський обласний центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей» на повному державному
утриманні», про що в матеріалах наявна
відповідна довідка закладу /а.с.9/.

Стаття 238 СК України передбачає
вичерпний перелік підстав, за яких
усиновлення може бути скасоване.
Позивачка, зокрема, посилається у
позові на п.1 та п.3 ч.1 даної статті,
відповідно до яких, усиновлення може
бути скасоване за рішенням суду, якщо
воно суперечить інтересам дитини, не
забезпечує їй сімейного виховання та
якщо між усиновлювачем і дитиною
склалися, незалежно від волі
усиновлювача, стосунки, які роблять
неможливим їхнє спільне проживання і
виконання усиновлювачем своїх
батьківських обов'язків.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, доказів на підтвердження
обставин, які могли б бути підставами
для скасування усиновлення, позивачка
та її представник суду не надали. Сам по
собі факт розірвання шлюбу між
усиновлювачами, стягнення аліментів та
проживання їх окремо, такими не є.
Посилання позивачки на те, що
усиновлення суперечить інтересам
дитини, теж не підтверджено доказами.

Більш того, при винесенні рішення
Мелітопольським міськрайонним судом
про усиновлення дітей, судом було
враховано, що позивачка бажала бути їх
усиновлювачем, мала до цього всі
необхідні данні, підстави для цього
також були. Крім того, позивачка знала
про взаємні особисті немайнові та
майнові права та обов'язки, які
виникали між нею та дітьми у зв'язку з
усиновленням, з чим була згодна. Також
позивачка знала про те, що усиновлення
надало їй права і накладало обов'язки
щодо дітей у такому ж обсязі, який мають
рідні батьки щодо дитини.

Позивачка та її представник в судовому
засіданні не надали жодного належного
доказу на підтвердження своїх вимог
щодо підстав скасування усиновлення, а
саме: того, що усиновлення не
забезпечує ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належного
сімейного виховання та того, що між нею
та дітьми склалися, незалежно від волі
усиновлювача, стосунки, які роблять
неможливим їхнє спільне проживання і
виконання усиновлювачем своїх
батьківських обов'язків.

Позивачка у судовому засіданні
пояснила, що вона намагалася створити
гармонійні стосунки з дітьми, але
незалежно від її волі, через аморальну
поведінку усиновленої ОСОБА_4, яка була
притягнена до кримінальної
відповідальності за ст.185 КК України,
поводиться агресивно по відношенню до
неї, краде речі з сім'ї, на заходи
виховного характеру не реагує, між ними
виникли недоброзичливі стосунки.

Однак, доказів на підтвердження даних
обставин позивачка, ані в позовній
заяві, ані в судовому засіданні не
надала. Так, позивачка пояснила, що
усиновлені діти проживали в їх родині з
п'ятирічного віку, всього діти прожили
з ними майже 11 років. В позовній заяві
та в судовому засіданні позивачка
підтвердила, що до розірвання шлюбу в
сім'ї все було добре. Певний період часу
діти проживали з батьком. Але, це не
позбавляло позивачку права
спілкуватись з дітьми та обов'язку
приймати участь у вихованні та
утриманні. З жовтні 2013 року ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 перейшли жити до позивачки.
Проживши, як зазначили позивачка та
діти, майже два тижні у матері вони були
відправлені до КУ «Мелітопольський
обласний центр
соціально-психологічної реабілітації
дітей», де знаходяться і зараз на
повному державному утриманні. Тобто, за
два тижні позивачка зробила висновки
про те, що вона не може спільно
проживати і виконувати батьківські
обов'язки та що усиновлення суперечить
інтересам дітей. На думку суду таке
твердження позивачки є передчасним,
оскільки позивачка не навела належних
доказів того, що вона намагалася
забезпечити сімейне виховання та
належним чином виконувала батьківські
обов'язки. Посилання на конфлікти з
усиновленою ОСОБА_4 не можна
розцінювати як підстави неможливого
їхнього спільного проживання,
позивачка не враховує підлітковий вік
усиновленої, необхідність в такому
віці індивідуального підходу з боку
матері до дитини. Тим більше, що ці
конфлікти виникають на побутовому
ґрунті з незначних приводів.

Допитана усиновлена ОСОБА_4 у судовому
засіданні пояснила, що коли вони жили
разом з мамою, то конфлікти виникали
із-за того, що позивачка контролює її,
вимагає порядку та дисципліни та вона
намагалася поводитися добре, але не
завжди це виходило так як хотіла би
позивачка.

Що стосується сина, то позивачка
вказала підставою для скасування
усиновлення те, що син бажає проживати
з батьком. Але, суд вважає, що ця
обставина ніяк не впливає на право
позивачки спілкуватися з дитиною та її
обов'язок приймати участь у вихованні
та утриманні дитини.

Суд вважає, що підставою для звернення
позивачки з даним позовом є її бажання
уникнути виконання обов'язку щодо
виховання та матеріального утримання
усиновлених. Позивачка і соціальним
службам, і в суді не раз наголошувала,
що їй матеріальної допомоги не надає
ані колишній чоловік, ані соцслужби,
хоча з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів до суду вона не зверталась.

Крім того, суд приймає до уваги також
думку неповнолітнього ОСОБА_3 щодо
даного позову, який заперечує проти
його задоволення. А дочка ОСОБА_4 хоча і
погодилась з позовом про скасування
усиновлення, але в майбутньому бажає
підтримувати стосунки з матір'ю.

Аналізуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що відносини,
які склалися між позивачкою, як
усиновлювачем, та дітьми, як
усиновленими, по-перше, склалися за
волевиявленням усиновлювача, яка не
бажає жити та виховувати усиновлених
нею дітей, що перебувають у
підлітковому, перехідному віці і
можуть бути проблемними у вихованні, а,
по-друге, стосунки, що склалися між
ними, не позбавляють їх можливості
проживати разом з дітьми та виконувати
свої батьківські обов'язки відносно
них, тобто, відсутні підстави,
передбачені ст.238 СК України, для
скасування усиновлення.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.238
СК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Мелітопольської міської ради, треті
особи: ОСОБА_2 та відділ реєстрації
актів цивільного стану по м.Мелітополю
Мелітопольського міськрайонного
управління юстиції, про скасування
усиновлення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
протягом 10 днів з дня його проголошення
шляхом подання апеляційної скарги до
Мелітопольського міськрайонного суду.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ: