Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2133/14
Головуючий у 1 інстанції: Курбатова О.М.
Суддя-доповідач:
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі

Головуючого: Кочеткової І.В.,
суддів Маловічко С.В., Воробйової І.А.

при секретарі: Свинаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» та
ОСОБА_3 на рішення Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 19
березня 2014 року у справі за позовом
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н
О В И Л А:

У листопаді 2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог
зазначало, що 07.11.2007р. між позивачем та
відповідачем було укладено кредитний
договір без номеру. Згідно з умовами
договору позивач надав відповідачу
кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Відповідач зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконав, внаслідок чого станом на
03.11.2013р. має заборгованість у розмірі 17
669,03 грн., яка складається із:
заборгованості за кредитом у розмірі 4
781,12 грн., заборгованості за відсотками
за користування кредитом у розмірі 10
346,34 грн., заборгованості по комісії - 1224
грн., штрафу - 500 грн. (фіксована частина),
штрафу - 817,57 грн. (відсоткова складова),
яку позивач просив стягнути з
відповідача та сплачені судові
витрати.

Рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 19 березня 2014 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3
на користь Публічного акціонерного
товариства «КБ «ПРИВАТБАНК» суму
заборгованості за кредитним договором
без номеру від 17.11.2007р. у розмірі 14132,74
грн., з них: заборгованості за кредитом
у розмірі 4 781,12 грн., заборгованості за
відсотками за користування кредитом у
розмірі 7 902,44 грн., 300,00 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, штраф у розмірі
500 грн. (фіксована частина), штраф у
розмірі 649,18 грн. (відсоткова складова)
та судові витрати у розмірі 229,40 грн.

На зазначене рішення суду ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 подали
апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК», посилаючись на
незаконність рішення через порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить його
змінити, стягнувши з відповідача всю
суму заборгованості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на необгрунтованість
рішення через неправильне
встановлення фактичних обставин
справи та неправильне застосування
судом норм матеріального права,
просить його скасувати та відмовити в
задоволенні позову банку.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційних
скарг, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга Банку
не підлягає задоволенню, а апеляційну
скаргу ОСОБА_3 слід задовольнити з
наступних підстав.

Ві?дповідно до ст. 303 ЦПК України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України
рішенн?я суду повинно бути законним і?
обґрунтованим. Законним є ріш?ення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з?`ясованих обставин, на які
сторони посилаються, як на підставу
своїх вимог або заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені у судовом?у засіданні.

Відмовляючи частково у
задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк"
до ОСОБА_3 п?ро стягнення
заборгованості? за кредитом, районний
суд з урахування відповідної заяви
відповідача виходив із того, що строк
давності за частиною заборгованості
сплив, тому стягнув на користь Банку з
відповідача лише ту частину
заборгованості, по якій строк давності
не минув.

Обидві сторони у справі в своїх
апеляційних скаргах наголошують на
неправильному застосуванні судом
строків позовної давності та
встановленні дійсних обставин справи.

Так, Банк з посиланням на умови
договору вважає, що договір є діючим до
теперішнього часу, оскільки кожного
року його дія пролонговується на новий
строк у разі відсутності заяв сторін
про його припинення. Тому вважає
неправильними висновки суду про те, що
по частині заборгованості спив строк
позовної давності.

Відповідач, навпаки, вважає, що
строк дії договору збігається зі
строком дії платіжної картки, який
закінчився в листопаді 2009р., тому строк
позовної давності слід відраховувати з
цієї дати, який сплив в листопаді 2011р.,
тобто до звернення Банку до суду з цим
позовом. Тому вважає, що в позові банку
слід було відмовити в повному обсязі.

З матеріалів с?прави вбачається,
що згідно з к?редитним договором б/н від
07.11.2007р. ПАТ КБ "ПриватБанк" надав ОСОБА_3
к?редит у розмірі 5000 грн. зі сплатою
в?ідсотків за користування кре?дитом у
розмірі 24 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. ОСОБА_3, в свою чергу,
прийняв на себе зоб?ов'язання по
поверненню надан?ого кредиту і виплаті
нарахов?аних відсотків у порядку,
розм?ірі і терміни, передбачені
договором.

Відповідно до п. 1.2 Умов і правил
наданн?я банківських послуг вони
регу?люють відносини між Банком і
К?лієнтом з відкриття та
обслуг?овування карткового рахунку?
клієнта, а також інших банківських
послуг, зазначених у заяві ( а.с. 7).
Пунктом 9.12 Умов і правил на?дання
банківських послуг пер?едбачено, що
договір діє протя?гом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий самий
строк.

Згідно п. 9.6 Умов при відсутності
на? картрахунку карти грошових к?оштів
у розмірі, достатньому дл?я оплати
послуг банку для прод?овження дії карти
і при ненадх?одженні грошових коштів
прот?ягом 3-х місяців з моменту
закінчення строку дії карти, Банк
с?тягує комісію за обслуговува?ння
рахунку згідно діючих тар?ифів. Вказана
комісія стягується Банком за перебігом
вказаного в цьому пункті строку
щомісячно. У разі, якщо за?лишок на
картрахунку менше ро?зміру комісії,
встановленої т?арифами Банку, то розмір
коміс?ії за обслуговування
картрах?унку встановлюється у розмір?і
залишку на картрахунку Держ?ателя. При
нульовому залишку к?оштів на
неактивному картрах?унку карти
останній закриває?ться.

З а?налізу вказаних пунктів в
сук?упності вбачається, що п. 9.12 Умов
пере?дбачає автоматичне пролонгу?вання
не терміну дії кредитно?го ліміту, який
відповідає стр?оку дії карти,
визначеному у заяв?і, а лише умов щодо
надання банківських послуг, які
регулюють відносини між банком та
клієнтом відносно відкриття та
обслуговування карткового рахунку
клієнта, а також інших бан?ківських
послуг.

Між тим, умови продовження строку
дії карти визначені у розділі 3 правил
кори?стування платіжною картою (а.с?.
9-10). Зокрема, передбаче?но, що строк дії
карти зазначений на лицьовому боці
карти (мі?сяць і рік). Карта дійсна до
останнього календарного дня місяця. По
закінченню строку дії в?ідповідна
карта лонгується Б?анком на новий строк
(шляхом надання Клієнту карти з новим
строком дії), якщо раніше (до поча?тку
місяця строку дії) не надійшла письмова
заява Держателя про закриття
карткового рахунку, а також за умови
наявност?і грошових коштів на
картраху?нку для оплати послуг з
викона?ння розрахункових операцій п?о
картрахунку (у передостанні?й день
місяця закінчення стро?ку дії) і при
дотриманні інших умов продовження,
передбачених договором. Строк дії карт
ми?ттєвого випуску продовженню? не
підлягає. Замовлені клієнт?ом карти, в
тому числі продовжені з новим строком
дії, але не о?тримані, зберігаються в
Банку? для видачі клієнту: цільові
(зарплатні, пенсійні, соціальні) - 3
місяці; корпоративні, особисті
платіжні з дебетної, кредитної,
дебетно-кредитної схемам - 6 місяців.

Карта Gold НОМЕР_1 видана ОСОБА_3 у
листопаді 2007 року зі строком дії до
листопада 2009р., після? чого не
пр?одовжувалась, що не заперечували
сторони у справі (а.с.33).

Відповідно до представленого ПАТ
"Приватбанк" розрахунку заборгованості
відповідача вбачає?ться, що останній
раз платіж на погашення відсотків за
договором ним здійснено 11.03.2009р. в сумі
15,04 грн. (а.с. 5). Після 11.03.2009р. подальшого
надходження коштів на платіжну карту
Gold НОМЕР_1 не відбувалося.

Станом на 07.11.2009 року - строку
закінчення дії карти Gold НОМЕР_1
грошові к?ошти на картрахунок не
надход?или протягом 8 місяців (з 11.03.2009
року).

У зв`язку із ненадходженням
письмової заяви ОСОБА_3 про закриття
к?артрахунку, Банк мав у відпові?дності
до п. 3.1.3 розділу 3 "Користув?ання
карткою" право продовжит?и відповідачу
Карту на новий стро?к.

Але при цьому згідно п. 3.1.5 розділу
3 правил користування платіжною картою
замовні клієнтом карти в тому числі
продовжені з новим строком дії, але не
отрима?ні клієнтом зберігаються у
ба?нку для видачі клієнту: цільов?і
(зарплатні, пенсійні, соціальні) -
протягом 3-х місяців; корпоративні,
особисті платіжні (дебетні, кредитні,
дебетно-кредитні) - протягом 6-ти
місяців (а.с. 9).

Матеріалами справи встановлено і
сторонами не заперечується, що
протягом встановленого строку
відповідач не отримав карту з
продовженим строком дії.

Згідно ст. 256 ЦК України п?озовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист? свого цивільного права або
ін?тересу. З?гідно ст. 257

ЦК України загальна позовн?а давність
встановлюється тр?ивалістю у три роки.

Відповідно до ч.1, ч.2 п.1 ст. 258 ЦК
України для окремих видів вимог
законом може встановлюватися
спеціальна позовна давність: скорочена
або більш тривала порівняно із
загальною позовною давністю. Позовна
давність в один рік застосовується,
зо?крема, до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

У відповідності до ст. 260 ЦК
України позовна давність обчислюється
за загальними правилами визначення
строків, встановленими статтями 253-255
цього Кодексу. Порядок обчислення
позовної давності не може бути
змінений за домо?вленістю сторін.

За вимогами ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної дав?ності починається
від дня, кол?и особа довідалася або
могла д?овідатися про порушення свог?о
права або про особу, яка його порушила.
Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Судом першої інстанції залишено
поза увагою те, що відповідно до
пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування
платіжною карткою граничний строк дії
картки (місяць і рік) указано на ній, і
вона дійсна до останнього календарного
дня такого місяця, строк погашення
процентів за кредитом визначено
щомісячними платежами, а строк
погашення кредиту в повному обсязі
визначено останнім днем місяця
вказаного на картці ( поле MONTH) та що
останній платіж здійснено в березні
2009р., а дія картки закінчилась 30
листопада 2009р.

Тому, оскільки відповідно до умов
договору строк погашення кредиту
настав в грудні 2009р. із закінчення
строку дії платіжної карти, а нова
платіжна карта з подальшим строком дії
відповідачу не надавалась, то строк
позовної давності почав збігати з
грудня 2009р., а сплив у грудні 2011р.

Однак Банк звернувся до суду із
даним позовом лише 14.11.2013 ро?ку, тобто?
після спливу строку позовної? давності.
Тому за наявності відповідної заяви
відповідача про застосування строку
позовної давності, слід відмовити
Банку в задоволенні позову в повному
обсязі.

Така правова позиція висловлена в
постанові Верховного Суду України від
19 березня 2014р. № 6-14цс14, яка в силу ст. 360-7
ЦПК України є обов»язковою для судів.

Беручи до уваги вищенаведене,
колегія знаходить обґрунтованими
доводи апеляційної скарги відповідача,
та, навпаки, не відповідаючими дійсним
обставинам справи доводи апеляційної
скарги Банку, а рішення суду
постановленим з порушенням норм
матеріального і процесуального права.
Тому у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1
ст. 309 ЦПК України за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 рішення підлягає
скасуванню із ухвалення нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 19 березня 2014 року у цій
справі скасувати.

Відмовити в задоволенні позову ПАТ «КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
від 07 листопада 2007р.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Кочеткова І.В.

Судді:
Маловічко С.В.

Воробйова І.А.