Справа № 346/6888/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1058/2014
Головуючий у 1 інстанції П'ятковський
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Матківського
Р.Й.

суддів Ковалюка Я.Ю.,
Шишка А.І.

секретаря Бойчука Л.М.

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про повернення
авансового платежу, з апеляційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення
Коломийського міськрайонного суду від
04 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року позивачі
звернулися з вказаним позовом та після
уточнення вимог просили ухвалити
рішення про стягнення у солідарному
порядку з відповідачів на їхню користь
суму сплаченого авансового платежу для
придбання будинку в розмірі 5000 доларів
США, що еквівалентно 39965 гривень.

Заявлені вимоги мотивували тим,
що 10 травня 2013 року домовились з
відповідачами про купівлю належного
ОСОБА_5 житлового будинку по АДРЕСА_1 за
ціною 17000 доларів США, а 15 травня 2013 року
за будинок сплатили аванс в сумі 5000
доларів США еквівалентних 39 965 гривень,
що підтверджено розпискою ОСОБА_4

В подальшому відповідачі зустрічей
уникали та не надавали документів для
укладення договору купівлі-продажу.
Пізніше дізналися, що 30 липня 2013 року
відповідачі продали будинок та
земельну ділянку іншій особі.
Відповідачами добровільно аванс не
повернуто, тому звернулись за захистом
у суд.

Рішенням Коломийського міськрайонного
суду від 04 березня 2014 року позов
задоволено. Стягнуто в солідарному
порядку з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_6 і ОСОБА_3 суму сплаченого
авансового платежу в розмірі 5000
доларів США, що еквівалентно 48 500
гривень та судові витрати.

На дане рішення ОСОБА_5 подала
апеляційну скаргу, просить його
скасувати і ухвалити нове рішення про
часткове задоволення позову ОСОБА_2 та
стягнути з її матері ОСОБА_4 на його
користь суму сплаченого авансового
платежу у розмірі 5000 доларів США, що
еквівалентно 48500 гривень та судові
витрати в розмірі 629,05 гривень, в
задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

У скарзі апелянт зазначає, що
рішення в частині задоволення позовних
вимог до неї не відповідає нормам
матеріального та процесуального права.
Суд не взяв до уваги, що при зверненні з
позовом позивачі не дотримались вимог
ст.. 58, 60 ЦПК України, не надали належних
доказів отримання нею авансового
платежу. Зазначає, що гроші за продаж
будинку у місті Коломиї від позивачів
отримувала не вона, а її мати ОСОБА_4, що
підтверджено розпискою.

У зв'язку з тим, що позивачі не передали
гроші за продаж будинку в повному
обсязі та на її неодноразові вимоги на
передання домовленої суми та
нотаріального оформлення договору
купівлі-продажу не реагували, змушена
була належний їй будинок продати іншим
покупцям. Судом не взято до уваги, що
позивач ОСОБА_3 у цивільно-правові
відносини з приводу предмету спору з
відповідачами не вступала, тому не
могла бути позивачем по даній справі.

Вислухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що договір
купівлі-продажу між сторонами не
укладався, позивачі сплатили аванс за
придбання будинку, відповідачу ОСОБА_4,
тому ці кошти підлягають поверненню у
національній валюті відповідно до
офіційного курсу валют на день
ухвалення рішення.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_7
разом з співжителькою ОСОБА_3 навесні
2013 року домовились з відповідачами
щодо купівлі-продажу, належного ОСОБА_5
житлового будинку із земельною
ділянкою у АДРЕСА_1 а за ціною 17 000
доларів США.

Згідно розписки мати ОСОБА_5,
ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_2 5000 доларів
США, що підтверджується письмовою
розпискою на а.с. 10.

Згідно із ст. 570 ЦК України завдатком є
грошова сума або рухоме майно, що
видається кредиторові боржником у
рахунок належних з нього за договором
платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума,
сплачена в рахунок належних з боржника
платежів, є завдатком, вона вважається
авансом.

Суд першої інстанції правильно
врахував, що зазначена норма закону
встановлює презумпцію авансу, якщо в
правочині не визначено, що така сума є
завдатком, та врахував, що на відміну
від завдатку аванс - це лише спосіб
платежу. Він не виконує
забезпечувальної функції, а виконує
функцію попередньої оплати.

Суттєва відмінність авансу від
завдатку полягає в тому, що на аванс не
покладено функцію забезпечувати взяте
сторонами на себе зобов'язання
незалежно від того, яка сторона
відповідальна за невиконання
зобов'язання, той, хто отримав аванс
повинен його повернути. І якщо сторона
отримали як аванс певну грошову суму, а
договір не було виконано незалежно від
того, з чиєї вини це трапилось і які
обставини цьому перешкоджали, аванс у
будь-якому випадку підлягає
поверненню.

Необґрунтованими є доводи
апелянта, що не підлягає сплачена сума
авансу стягненню з неї, а тільки з
матері - ОСОБА_4, оскільки за змістом
письмової розписки вона не отримувала
грошей.

Суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що дії обох
відповідачів по усній домовленості
щодо продажу будинку були спільними та
узгодженими.

Відповідно до протоколу допиту
відповідачів 24 грудня 2013 року
Каховським міськрайонним судом за
місцем їхнього проживання (а.с. 57-58)
апелянт ОСОБА_5 пояснила, що про продаж
будинку мати домовлялась із обома
позивачами та 5000 доларів завдатку
отримали обоє. Апелянт у поясненнях
тільки заперечує, що договір
купівлі-продажу не відбувся з їхньої
вини. Такі пояснення ОСОБА_5 згідно
протоколу повністю підтримала її мати
ОСОБА_4

Крім того, після отримання авансу
апелянт ОСОБА_5 як власник згідно
довіреності (а.с. 11) уповноважила ОСОБА_2
бути її представником з питань
пов'язаних з продажем житлового
будинку з надвірними господарськими
будівлями та спорудами та
приватизованої земельної ділянки в
розмірі 0,1000 га, наданої для будівництва
та обслуговування житлових будинків,
господарських будівель та споруд, що
знаходяться в АДРЕСА_1, що підтверджує
бажання відчужити майно після
отримання 5000 доларів США як авансу.

Жодна із відповідачів не оспорює
визначеної судом першої інстанції суми
стягнення.

При вирішенні позовних вимог судом
правильно визначено характер
правовідносин між сторонами, вірно
застосовано закон, що їх регулює, повно
і всебічно досліджено матеріали справи
та надано оцінку доводам сторін.

Доводи скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
яке призвело, або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного
суду від 04 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Р.Й. Матківський

Судді: Я.Ю. Ковалюк

А.І. Шишко