Номер провадження: 22-ц/785/4008/14
Номер справи місцевого суду:
1527/2-3983/118760/12
Головуючий у першій інстанції Дяченко
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова
О.А.

- Станкевича
В.А.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 26.02.2014 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
матеріальних збитків та моральної
шкоди і за зустрічним позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про припинення права
власності на частку майна, що
знаходиться в спільній частковій
власності та стягнення матеріальної
шкоди,-

встановила:

ОСОБА_3 звернувся з вказаним позовом до
суду (а. с. 2-5), в якому просив стягнути з
ОСОБА_4, ОСОБА_5 в солідарному порядку на
його користь сплачені обов'язкові
платежі за утримання квартири АДРЕСА_1
в розмірі 8 744,08 грн., моральну шкоду в
розмірі 5 000 грн. та судові витрати в
розмірі 495 грн. 45 коп.

Свої позовні вимоги ОСОБА_3, як
зазначено в рішенні суду,
обґрунтовував тим, що сторони є
співвласниками квартири АДРЕСА_1.
Відповідачі чинять перешкоди у
користуванні часткою майна позивача,
не сплачують частку в утриманні майна,
а саме за комунальні послуги, хоча
користуються ними. Позивач посилався
на положення ст. 360 ЦК України.

Моральна шкода заподіяна позивачу за
первісним позовом складається з втрати
душевного спокою від відмови
відповідачів сплачувати комунальні
послуги, неодноразові звернення до
відповідачів призвели до нервового
зриву та душевних страждань, лікування
депресії та відновлення фізичного і
психічного стану вимагало значного
часу та коштів.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися з
вказаним зустрічним позовом до суду
(а. с. 63-65), в якому просили, як зазначено
в рішенні суду, припинити право
власності ОСОБА_3 на 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1, визнати право власності за
позивачами в рівних долях, по 1/6
частині, на частку, що належала
відповідачу зі сплатою йому вартості 1/3
частини майна, визнати відповідача
особою, що втратила право користування
житловим приміщенням, а саме квартирою
АДРЕСА_1, стягнути матеріальну шкоду в
розмірі 55 882 грн. та судові витрати.

Свої позовні вимоги позивачі за
зустрічним позовом, як зазначено в
рішенні суду, обґрунтовували тим, що
відповідно до рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 16.11.2006 року
за ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2
частини, за ОСОБА_5 визнано право
власності на 1/6 частини, за ОСОБА_3
визнано право власності на 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1. З 26 листопада 2006 року
відповідач створював позивачам
перешкоди в користуванні, здавав
квартиру в оренду з 2006 року по 2011 рік,
мешкає в квартирі останні шість років
та за комунальні послуги не сплачує, що
підтверджується заборгованістю за
комунальні послуги, умисно не проводив
поточних ремонтів квартири чим наніс
співвласникам спільного майна шкоду.
Спільне користування майном неможливе,
майно є неподільне, частка відповідача
є незначною.

В судовому засіданні в суді першої
інстанції, як зазначено в рішенні суду,
позивач за первісним позовом підтримав
позов та заперечував проти зустрічного
позову, зазначивши, що судова
експертиза не відповідає вимогам
законодавства, квартира в оренду не
здавалась а там проживали родичі
нетривалий період, частка не є
незначною. Представник відповідачів за
первісним позовом підтримав зустрічну
позовну заяву.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 26.02.2014 року відмовлено в
задоволенні позовних вимог за
первісним позовом ОСОБА_3 Позовні
вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1) на користь
ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_2),
ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_3)
матеріальну шкоду в сумі 55 882,00 гривень.
Припинено право власності ОСОБА_3
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1) - на 1/3 частку
квартири АДРЕСА_1. Визнано право
власності на 1/3 частку квартири
АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_3
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1), за ОСОБА_4
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_2) - на 1/6
частини квартири АДРЕСА_1, та ОСОБА_5
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_3) - на 1/6
частини квартири АДРЕСА_1. Стягнуто з
ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_2),
ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_3), на
користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1), внесену на депозит
Територіального управління державної
судової адміністрації України в
Одеській області суму компенсації за 1/3
частину квартири АДРЕСА_1, у розмірі 60
333,33 гривень. Визнано ОСОБА_3 особою, що
втратила право користування жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4,
ОСОБА_5 судові витрати в сумі 114,70
гривень.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 26.02.2014 року, в якій просить рішення
суду від 26.02.2014 року скасувати,
постановити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги в
повному обсязі та в судовому засіданні
просив відмовити в задоволенні
зустрічного позову, посилаючись на
порушення та неправильне застосування
норм матеріального та процесуального
права.

Іншими учасниками процесу рішення суду
не оскаржується.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його
представник підтримали апеляційну
скаргу. Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, причини неявки суду не
повідомили, клопотання про відкладення
розгляду справи від них на адресу суду
не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду скасуванню,
в частині: стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4, ОСОБА_5 матеріальної
шкоди в сумі 55 882 грн., припинення права
власності ОСОБА_3 на 1/3 частку квартири
АДРЕСА_1, визнання права власності на 1/3
частку квартири АДРЕСА_1, яка належала
ОСОБА_3, за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/6
частині за кожним, стягнення з ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 внесену на
депозит Територіального управління
державної судової адміністрації
України в Одеській області суму
компенсації за 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1, в розмірі 60 333,33 грн., визнання
ОСОБА_3 особою, що втратила право
користування жилим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1 та стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5
судових витрат в сумі 114,70 грн. з
ухваленням нового рішення, в цій
частині, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є, зокрема: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відмовляючи в задоволенні первісного
позову ОСОБА_3 та задовольняючи
зустрічний позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, суд
першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що рішенням
Суворовського районного суду м. Одеси
від 16.11.2006 року, про визнання права
власності в порядку спадкування, за
ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2
частини, за ОСОБА_5 визнано право
власності на 1/6 частини, за ОСОБА_3
визнано право власності на 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1 (а. с. 7). Рішення
набрало законної сили 27.11.2006 року. Право
власності зареєстровано належним
чином (а. с. 11, 134, 135).

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 02.06.2011 року, про усунення
перешкод в користуванні майном та
припинення права власності,
зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди в
користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5
квартирою АДРЕСА_1 та вселено їх в
зазначену квартиру. В задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3 про
припинення права власності відмовлено
(а. с. 142). Рішення набрало законної сили
12.06.2011року.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 22.02.2013 року встановлено
обставину про перешкоджання ОСОБА_3, з
боку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користуванні
майном з липня 2012 року та вселення
ОСОБА_3 у спірну квартиру (а. с. 255).

ОСОБА_3 сплачував за комунальні послуги
одноособово в період з 13.02.2007 року по
01.05.2011 року (а. с. 12-45).

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні
пояснила, що з 2006 по 2007 рік проживала
разом з ОСОБА_3 в спірній квартирі. Крім
них там ніхто не проживав. 21.07.2012 року
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 їх вигнали з цієї
квартири та вони проживали за іншою
адресою до липня 2013 року. ОСОБА_4 зробив
ремонт в квартирі, хоча необхідності не
було.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
пояснив, що був свідком як ОСОБА_3
влітку 2012 року виганяли з квартири та
влітку 2013 року він туди заселявся.
Також бачив, що в спірній квартирі був
зроблений ремонт ОСОБА_5.

Доводи ОСОБА_3 про сплату обов'язкових
платежів за утримання спільного майна
у виді сплати за комунальні послуги,
через що у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникла
заборгованість в розмірі 8 744,08 гривень
безпідставні, та спростовуються
обставинами встановленими рішенням
Суворовського районного суду м. Одеси
від 02.06.2011 року, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5
у період з 13.02.2007 року по 01.05.2011 року не
проживали в зазначеній квартирі та не
користувались комунальними послугами.

Вимога про стягнення моральної шкоди
задоволенню не підлягає, так як в цих
правовідношеннях її відшкодування не
передбачено.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі, неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Щодо вимог викладених у зустрічній
позовній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України,
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування
майном є неможливим; таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Отже для припинення права співвласника
на частку в праві спільної часткової
власності достатньо будь-якої однієї з
чотирьох, передбачених ч. 1 ст. 365 ЦК
України підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 365 ЦК України, суд
постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Відповідно до квитанції № 126 від 16.01.2014
року (а. с. 216), на рахунок ТУ ДСА України
позивачем зараховано 60 333,33 гривень на
виконання вимог ч. 2 ст. 365 ЦК України.

Згідно письмового доказу - звіту про
незалежну оцінку вартості квартири
АДРЕСА_1 (а. с. 86), ринкова вартість
зазначеного майна - 184 164,00 гривень.

Отже, частка відповідача за зустрічним
позовом в праві власності на спірне
майно є незначною (60 333,33 гривень),
відповідно до висновків експертизи
виділити його частку в натурі
неможливо. Спільне володіння та
користування спірним майном неможливе
через відсутність домовленості між
співвласниками.

Суд першої інстанції вважав, що існують
всі підстави для припинення права
відповідача за зустрічним позовом на
частку в квартирі АДРЕСА_1 згідно зі ст.
365 ЦК України. Припинення права
власності ОСОБА_3 на частку в спірному
будинку не завдасть шкоди його
інтересам та членам його сім'ї. Доводи
ОСОБА_3 про відсутність у нього іншого
житла безпідставні, так як не надано
жодного доказу на підтвердження цієї
обставини.

Доводи ОСОБА_3 про невідповідність
ринкової вартості квартири визначеної
експертизою (а. с. 86), з посиланням на
оцінку квартири проведеною ним з
власної ініціативи (а. с. 222) судом не
взято до уваги, так як ОСОБА_3 не довів
перевагу зазначеного ним доказу над
доказом забезпеченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Щодо позовної вимоги про стягнення з
відповідача за зустрічним позовом
матеріальної шкоди в розмірі 55 882,00
гривень, суд прийняв до уваги доказ,
наданий позивачем, що підтверджує цю
обставину, а саме висновок
будівельно-технічного дослідження від
06.08.2013 року (а. с. 115), який відповідачем
по зустрічній позовній заяві не
спростовано.

За таких обставин, суд першої інстанції
відмовив у задоволенні первісного
позову та задовольнив зустрічний
позов.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції, в
частині відмови в задоволенні
первісного позову ОСОБА_3

Оскільки в судовому засіданні
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що сторони є
співвласниками спірної квартири
АДРЕСА_1 (а. с. 11, 134-135).

В спірній квартирі проживає та
зареєстрований ОСОБА_3, що останній
підтвердив в судовому засіданні.
Відповідачі за первісним позовом в
спірній квартирі не проживають та
зареєстровані за іншими адресами (а. с.
67-71). ОСОБА_3 перешкоджав в користуванні
спірною квартирою відповідачам, що
встановлено рішенням Суворовського
районного суду м. Одеси від 02.06.2011 року
(а. с. 141-142).

Тому за таких обставин, враховуючи, що
спірною квартирою користується ОСОБА_3,
який отримує комунальні послуги, та
чинить перешкоди ОСОБА_4, ОСОБА_5 в
користуванні спірною квартирою, що
встановлено рішенням суду та не
підлягає доведенню відповідно до ч. 3
ст. 61 ЦПК України, які з вини ОСОБА_3 не
отримували комунальних послуг в
спірній квартирі, за період, який
просить стягнути збитки з них ОСОБА_3,
то відсутні підстави для стягнення з
відповідачів за первісним позовом на
користь ОСОБА_3, понесеної ним шкоди, в
зв'язку з оплатою послуг за
користування спірною квартирою в силу
ст. 1166 ЦК України.

Також враховуючи викладене та
обставини, якими ОСОБА_3 обґрунтовував
позовні вимоги, в частині стягнення
моральної шкоди, не підлягає стягненню
з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на його користь і
моральна шкода в силу ст. 1167 ЦК України.

В зв'язку з викладеним, судова колегія
не погоджується з доводами апеляційної
скарги, в частині позовних вимог
ОСОБА_3, оскільки враховуючи обставини,
якими ОСОБА_3 обґрунтовував свої
позовні вимоги та встановлені
обставини по справі, відсутня вина
відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в
заподіянні матеріальної та моральної
шкоди ОСОБА_3

Однак, судова колегія не погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
задоволення зустрічних позовних вимог
ОСОБА_4, ОСОБА_5 стосовно стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5
матеріальної шкоди в сумі 55 882 грн.,
припинення права власності ОСОБА_3 на 1/3
частку квартири АДРЕСА_1, визнання
права власності на зазначену частку за
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/6 частині за
кожним, стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_3 внесену на депозит
Територіального управління державної
судової адміністрації України в
Одеській області суму компенсації за 1/3
частину вказаної квартири в розмірі 60
333,33 грн., визнання ОСОБА_3 особою, що
втратила право користування жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4,
ОСОБА_5 судових витрат в сумі 114,70 грн.

Оскільки, як зазначено вище, в судовому
засіданні встановлено, що сторони є
співвласниками спірної квартири -
АДРЕСА_1. ОСОБА_3 належить 1/3 частина
квартири (а. с. 11), ОСОБА_4 - 1/2 частина
квартири (а. с. 134),ОСОБА_5 - 1/6 частина
квартири (а. с. 135).

Відповідно до ст. 365 ЦК України, якою
обґрунтовували свої позовні вимоги
позивачі за зустрічним позовом та, з
якої виходив суд першої інстанції,
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування
майном є неможливим; таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї. Суд
постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

В судовому за сіданні встановлено, що
ОСОБА_3 зареєстрований та проживає в
спірній квартирі і іншого житла не має.
Докази протилежного в матеріалах
справи відсутні.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 в спірній квартирі не
проживають та зареєстровані за іншими
адресами (а. с. 67-71).

За таких обставин, судова колегія
вважає, що припинення права на частку у
спірній квартирі завдасть істотної
шкоди інтересам ОСОБА_3, оскільки
останній буде позбавлений житла.

Висновки суду першої інстанції
стосовно того, що доводи ОСОБА_3 про
відсутність у нього іншого житла
безпідставні, так як не надано жодного
доказу на підтвердження цієї
обставини, судова колегія вважає
помилковими, оскільки обов'язок
доведення обставин, якими позивачі за
зустрічним позовом, обґрунтовували
свої позовні вимоги (ст. 365 ЦК України),
зокрема, що припинення права ОСОБА_3 на
його частку у спірній квартирі, не
завдасть істотної шкоди його інтересам
та інтересам його сім'ї (що у нього є
інше житло) покладається на позивачів
ст. 10, 60 ЦПК України.

Також судова колегія приймає до уваги,
що частка ОСОБА_3 (1/3) у спірній квартирі
не є незначною порівняно з часткою
ОСОБА_5 (1/6).

Крім того, вартість спірної квартири,
яка була визначена судом першої
інстанції в ході розгляду справи,
складає 184 164 грн. (а. с. 83-106), з якої
виходив і суд першої інстанції, тобто
вартість 1/3 частини спірної квартири
становить 61 388 грн.

Проте, позивачами за зустрічним
позовом на депозитний рахунок було
перераховано лише 60 333,33 грн., на що суд
першої інстанції не звернув уваги, які
були стягнуті на користь ОСОБА_3 за його
частку спірної квартири.

Тому, враховуючи викладене, відсутні
правові підстави для задоволення
позовних вимог позивачів за зустрічним
позовом, в частині припинення права
власності ОСОБА_3 на 1/3 частку квартири
АДРЕСА_1, визнання права власності на
зазначену частку за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по
1/6 частині за кожним та стягнення з
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3
внесену на депозит Територіального
управління державної судової
адміністрації України в Одеській
області суму компенсації за 1/3 частину
вказаної квартири в розмірі 60 333,33 грн.

Також відсутні правові підстави для
стягнення з ОСОБА_3 на користь
позивачів за зустрічним позов
матеріальної шкоди в сумі 55 882 грн., яку
позивачі обґрунтовували тим, що ОСОБА_3
умисно не проводив поточних ремонтів
спірної квартири, чим умисно привів її
у аварійний стан, завдавши
співвласникам спільного майна
матеріальної шкоди.

Оскільки, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Однак, в матеріалах справи відсутні
будь-які докази, що саме діями чи
бездіяльністю ОСОБА_3 було пошкоджено
спірну квартиру чи приведено її в
непридатний стан, чим завдано
співвласникам, яким є і ОСОБА_3
матеріальної шкоди. В матеріалах
справи відсутні також докази, в якому
стані перебувала спірна квартира на
час виникнення спільної часткової
власності на неї у сторін.

Однак, суд першої інстанції не звернув
на це уваги та помилково без будь-якого
обґрунтування задовольнив позовні
вимоги, в цій частині, а тому висновки
суду, в цій частині, ґрунтуються на
припущеннях та на недоведених
обставинах, що мають значення для
справи.

Не підлягають задоволенню і позовні
вимоги позивачів за зустрічним позов
щодо визнання ОСОБА_3 особою, що
втратила право користування спірною
квартирою.

Оскільки, в судовому засіданні
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_3 є
співвласником спірної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 321 ЦК
України, власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном; право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Чинне законодавство не передбачає
підстав для визнання власника особою
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням.

Такі підстави не наведені і судом
першої інстанції в рішенні та судом
взагалі не обґрунтовано, з яких мотивів
(ст. 215 ЦПК України) суд дійшов до таких
висновків, визнавши ОСОБА_3 особою, що
втратила право користування спірною
квартирою, співвласником якої він є.

Посилання позивачів в зустрічній
позовній заяві на ч. 2 ст. 405 ЦК України
(а. с. 65) є безпідставним, оскільки
вказана норма передбачає підставу
втрати право на користування житлом
члена сім'ї власника житла, а не
власника.

В зв'язку з відсутністю підстав для
задоволення зустрічного позову,
відповідно до ст. 88 ЦПК України,
відсутні і підстави для стягнення на
користь позивачів за зустрічним
позовом також судових витрат.

Таким чином, на підставі
наведеного, судова колегія, частково
погоджується з доводами апеляційної
скарги та вважає, що рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 26.02.2014 року, в частині: стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5
матеріальної шкоди в сумі 55 882 грн.,
припинення права власності ОСОБА_3 на 1/3
частку квартири АДРЕСА_1, визнання
права власності на 1/3 частку квартири
АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_3, за ОСОБА_4
та ОСОБА_5 по 1/6 частині за кожним,
стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 внесену на депозит
Територіального управління державної
судової адміністрації України в
Одеській області суму компенсації за 1/3
частину квартири АДРЕСА_1, в розмірі 60
333,33 грн., визнання ОСОБА_3 особою, що
втратила право користування жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4,
ОСОБА_5 судових витрат в сумі 114,70 грн.,
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні цих позовних вимог
позивачів за зустрічним позовом. В
іншій частині рішення підлягає
залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги, в частині
моральної шкоди, судова колегія не
приймає до уваги, оскільки вони
виходять за межі тих обставин, якими
ОСОБА_3 обґрунтовував завдану йому
моральну шкоду в ході розгляду справи в
суді першої інстанції відповідно до
його позовної заяви (а. с. 2-3).

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного
суду м. Одеси від 26.02.2014 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення матеріальних збитків та
моральної шкоди і за зустрічним
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
припинення права власності на частку
майна, що знаходиться в спільній
частковій власності та стягнення
матеріальної шкоди скасувати, в
частині: стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4, ОСОБА_5 матеріальної шкоди в
сумі 55 882 грн., припинення права
власності ОСОБА_3 на 1/3 частку квартири
АДРЕСА_1, визнання права власності на 1/3
частку квартири АДРЕСА_1, яка належала
ОСОБА_3, за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/6
частині за кожним, стягнення з ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 внесену на
депозит Територіального управління
державної судової адміністрації
України в Одеській області суму
компенсації за 1/3 частину квартири
АДРЕСА_1, в розмірі 60 333,33 грн., визнання
ОСОБА_3 особою, що втратила право
користування жилим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1 та стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5
судових витрат в сумі 114,70 грн.

Ухвалити нове рішення, в цій частині,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог за зустрічним позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5.

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області О.Д.
Варикаша

О.А.
Ступаков

В.А. Станкевич