АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3841/2014
Головуючий у 1 інстанції: Волошин В.О.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калініній Я.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 09 січня 2014 року у справі за
позовом Комунального підприємства з
утримання та експлуатації житлового
фонду спеціального призначення
«Спецжитлофонд» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
третя особа: Приватне підприємство
«Укрспецбуд», про виселення без
надання іншого житлового приміщення, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 09 січня 2014 року
відкрито провадження у справі за
позовом Комунального підприємства з
утримання та експлуатації житлового
фонду спеціального призначення
«Спецжитлофонд» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
виселення без надання іншого житлового
приміщення.

05 лютого 2014 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 подали
апеляційну скаргу на вказану ухвалу, у
якій, посилаючись на порушення норм
процесуального права, просили її
скасувати та передати справу на
розгляд до суду першої інстанції за
підсудністю. В обґрунтування заявлених
вимог апелянти зазначили, що належним
відповідачем у справі за позовом КП
«Спежитлофонд» є ПП «Укрспецбуд», що
знаходиться у Голосіївському районі м.
Києва по вул. Будіндустрії, 5. З огляду
на викладене, апелянти вважають, що
судом першої інстанції провадження у
справі відкрито з порушенням правил
територіальної підсудності, оскільки
справа повинна розглядатися
Голосіївським районним судом м. Києва.

У судовому засіданні представник
Комунального підприємства з утримання
та експлуатації житлового фонду
спеціального призначення
«Спецжитлофонд» за довіреністю -
НесінЛ.П. апеляційну скаргу просила
відхилити, а ухвалу суду першої
інстанції залишити без змін.

Відповідачі у судове засідання не
з'явилися, були належним чином
повідомлені про день, час та місце
апеляційного розгляду, ОСОБА_2 подала
до суду клопотання про відкладення
розгляду справи у зв'язку з її хворобою
та хворобою ОСОБА_1, однак колегія
суддів вважає можливим розглянути
справу за їх відсутності, оскільки
зазначене клопотання подається
особисто до канцелярії суду вдруге.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, був належним
чаном повідомлений про день, час та
місце апеляційного розгляду, тому
розгляд справи за апеляційною скаргою
на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України
проведено за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення представника позивача,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

02 грудня 2013 року Комунальне
підприємство з утримання та
експлуатації житлового фонду
спеціального призначення
«Спецжитлофонд» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення
їх з квартири АДРЕСА_1 без надання
іншого житлового приміщення.

Постановляючи ухвалу, що оскаржується,
суд першої інстанції виходив з того, що
позовна заява відповідає вимогам ст.ст.
119-120 ЦПК України, підстав для
повернення позову чи відмови у
відкритті провадження у справі немає.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови,
що виникають з приводу нерухомого
майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визнання
підсудності цивільних справ» від 01
березня 2013 року № 3 виключну
підсудність встановлено для позовів,
що виникають із приводу нерухомого
майна (частина перша статті 114 ЦПК).
Згідно з положеннями статті 181 ЦК до
нерухомого майна належать: земельні
ділянки, а також об'єкти, розташовані на
них, переміщення яких є неможливим без
їх знецінення та зміни їх призначення.
Наприклад, це позови про право
власності на таке майно; про право
володіння і користування ним (стаття 358
ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у
спільній частковій власності та виділ
частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК);
про поділ нерухомого майна, що є у
спільній сумісній власності та виділ
частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК);
про право користування нерухомим
майном (визначення порядку
користування ним); про право, яке
виникло із договору найму жилого
приміщення, оренди тощо; про визнання
правочину з нерухомістю недійсним; про
звернення стягнення на нерухоме майно -
предмет іпотеки чи застави; розірвання
договору оренди землі; стягнення
орендної плати, якщо спір виник з
приводу нерухомого майна; про усунення
від права на спадкування та визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач свої вимоги обґрунтовував тим,
що строк дії договору на оренду
житлового приміщення від 10 червня 2008
року № 4608, на підставі якого
відповідачі проживають у квартирі
АДРЕСА_1, закінчився 01 жовтня 2013 року, а
тому відповідачі підлягають виселенню
із згаданої квартири.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції провадження у справі
відкрито з додержанням правил
територіальної підсудності, оскільки
спір виник із приводу нерухомого майна,
яке знаходиться у Шевченківському
районі м. Києва. Таким чином, посилання
апелянтів на те, що спір має
розглядатися Голосіївським районним
судом м. Києва є помилковими.

Відхиляючи посилання апелянта на те, що
позов заявлено до неналежних
відповідачів, колегія суддів виходить
з того, що на стадії відкриття
провадження у справі суд першої
інстанції не вирішує питання про склад
осіб, які беруть участь у справі.

Отже, ухвала Шевченківського районного
суду м. Києва від 09 січня 2014 року є
такою, що постановлена з додержанням
вимог закону, а тому підстав для її
скасування немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303 - 305, п. 1 ч. 2 ст. 307, п.
1 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 -
відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 09 січня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий Судді