Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 року Справа №607/21071/13-ц
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі

головуючого судді Процько Я.В.,

при секретарі Костиник О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу. Позовні вимоги
мотивує тим, що спільне життя з
відповідачем у них не склалося, вони
мають різні погляди на сімейне життя,
через що між ними виникають
непорозуміння, вони припинили шлюбні
стосунки, не ведуть спільного
господарства, тому вважає, що подальше
збереження сім'ї неможливе. У
подальшому, а саме 25 листопада 2013 року,
позивач уточнила позовні вимоги та
просила також стягувати з відповідача
аліменти на утримання їх спільної
дочки - ОСОБА_3, оскільки добровільно
забезпечувати дитину ОСОБА_4 не бажає,
участі у її вихованні не бере, тому
просить стягувати з нього по 2'000 грн.
щомісячно, починаючи від дня
пред'явлення позову і до досягнення
повноліття дитиною.

В судовому засіданні позивач вказані
вимоги підтримала та просила їх
задовольнити.

В судовому засіданні відповідач
зазначив, що позовні вимоги визнає
частково.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
відповідача, вивчивши матеріали справи
вважає, що позов підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Сторони перебувають у зареєстрованому
шлюбі з 21 січня 1999 року, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серії НОМЕР_1, виданим 21 січня 1999 року
відділом реєстрації актів
громадського стану Тернопільського
міського управління юстиції
Тернопільської області, актовий запис
№ 23.

В даному шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1
року народилась дочка - ОСОБА_3.

Дитина проживає з матір'ю та перебуває
на її утриманні. Дані обставини, в силу
ч. 1 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не
підлягають.

Між подружжям склалися неприязні
відносини, сторони втратили почуття
поваги та любові один до одного,
тривалий час не ведуть спільне
господарство та не проживають разом, не
підтримують шлюбних стосунків. Сумісне
життя подружжя є неможливим, шлюб існує
лише формально, і тому його доцільно
розірвати, оскільки збереження шлюбу
суперечить інтересам позивача, що має
істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного
кодексу України (далі - СК України) суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що має істотне значення.

Саме тому вказаний шлюб слід розірвати.

Згідно із вимогами ст. 180 СК України,
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття. Аліменти
на дитину присуджуються за рішенням
суду від дня пред'явлення позову.

Частина 2 статті 182 СК України
передбачає, що розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом
і присуджується у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі. (ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України).

Як вбачається з копії пенсійного
посвідчення серії НОМЕР_2 від 19 грудня
2012 року відповідачу призначено пенсію
по інвалідності 3-ї групи загального
захворювання. Розмір такої пенсії
складає 6'074 грн. за шість місяців (з
серпня 2013 року по січень 2014 року), що
підтверджується довідкою № 247/07 від 28
січня 2014 року, виданою Управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Тернополі.

Окрім цього відповідач отримує
допомогу по безробіттю, що з травня 2013
року по січень 2014 року склала 12'658,14 грн.
Даний факт стверджується довідкою
державного центру зайнятості
Тернопільського МРЦЗ від 12 лютого 2014
року.

За таких обставин, враховуючи приписи
ст. 182 СК України, зважаючи на фінансові
потреби дитини, матеріальне становище
відповідача, те, що він є інвалідом 3-ої
групи та ніде не працює, суд вважає, що
розмір аліментів, котрі просить
стягувати позивач слід дещо зменшити і
забезпечити таким чином стабільну їх
сплату відповідачем та приходить до
висновку, що із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1
слід стягнути на утримання дочки
аліменти, у твердій грошовій сумі, що
складає 700 грн. щомісячно, починаючи з
моменту заявлення позовних вимог про
стягнення аліментів і до досягнення
дитиною повноліття.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача в
користь держави слід стягнути судовий
збір із позовної вимоги про стягнення
аліментів.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 213, 215 ЦПК
України, ст. ст. 12, 14, 105, 110, 112, 114, 180, 182, 191
СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
укладений 21 січня 1999 року, актовий
запис № 23, здійснений у відділі
реєстрації актів громадського стану
Тернопільської міської Ради.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року в
користь ОСОБА_1 на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі 700
(сімсот) грн., до досягнення повнолітня,
починаючи з 25 листопада 2013 року.

Рішення в частині стягнення аліментів
за один місяць допустити до негайного
виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави
судовий збір в сумі 229 (двісті двадцять
дев'ять) грн. і 40 коп. за заявлення
позивачем вимоги про стягнення
аліментів.

Апеляційна скарга може бути подана
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддя. .