Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.

за участі секретарів Батченко Д.С.,
Коваленко Д.В., Ликсова А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного агентства рибного
господарства України, Управління
охорони, використання і відтворення
водних біоресурсів та регулювання
рибальства в Київській області, треті
особи Голова Державного агентства
рибного господарства України Дроник
Віктор Сергійович, Начальник
Управління охорони, використання і
відтворення водних біоресурсів та
регулювання рибальства в Київській
області Горобець Тарас Олександрович
про визнання незаконним та скасування
наказів, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, моральної шкоди та
недоплаченої вихідної допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів у якому за вимогами у
останній редакції просить визнати
незаконним та скасувати наказ
Державного агентства рибного
господарства України від 09 вересня 2013
року № 69-ТО «Про звільнення ОСОБА_1» зі
змінами, внесеними наказом Державного
агентства рибного господарства
України від 13 лютого 2014 року «Про
внесення змін до наказу
Держрибагентства України від 09 вересня
2013 року № 69-ТО «Про звільнення ОСОБА_1»;
поновити його на посаді заступника
начальника Управління охорони,
використання і відтворення водних
біоресурсів та регулювання рибальства
в Київській області; стягнути з
Управління охорони, використання і
відтворення водних біоресурсів та
регулювання рибальства в Київській
області середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 10
вересня 2013 року по 23 квітня 2014 року у
розмірі 21 268 грн. 41 коп., моральну шкоду
в сумі 70 000 грн. та недоплачену вихідну
допомогу у розмірі 1 482 грн. 07 коп.

Вимоги мотивує тим, що рішенням
Дніпровського районного суду м. Києва
від 26.12.2012 року, яке набрало законної
сили відповідно до рішення
Апеляційного суду м. Києва від 11.06.2013
року в частині поновлення його на
роботі, відповідачами не виконано,
оскільки наказом Державного агентства
рибного господарства України від 04
червня 2013 року № 52-ТО «Про поновлення
ОСОБА_1» та наказом від 05.06.2013 р. № 53-ТО
щодо внесення змін до наказу № 52-ТО
його поновлено на посаді заступника
начальника з матеріально-технічного
забезпечення Управління охорони,
використання і відтворення водних
біоресурсів та регулювання рибальства
в Київській області, однак ці накази не
відповідають рішенню суду, якими його
поновлено саме на посаді заступника
начальника вказаного Управління, чим
порушено його конституційне право на
працю.

Національний класифікатор професій ДК
003:2010 посади заступник начальника
управління з матеріально-технічного
забезпечення не містить. Дана посада з
метою уникнути виконання рішення суду
була введена 20 травня 2013 року Переліком
змін до штатного розпису Управління
охорони, використання і відтворення
водних біоресурсів та регулювання
рибальства в Київській області,
затвердженим головою Держрибагентства
18 травня 2013 року. Вже через 10 днів після
введення в дію змін до штатного розпису
начальником Управління видано наказ
від 30 травня 2013 року № 97 «Щодо
скорочення штату працівників», яким,
серед іншого, виведено посаду
заступника начальника з
матеріально-технічного забезпечення.
Зазначені дії суперечать чинному
порядку щодо змін в організації
виробництва і праці, який встановлений
роз»ясненням Міністерства юстиції від
25.01.2011 року.

Наказом Управління від 14.06.2013 року № 114
введено в дію з 14.08.2013 року штатний
розпис у який в подальшому наказом від
13.08.2013 року № 138/1 внесено зміни про
введення в дію штатного розпису з 01.09.2013
року.

Зміни до штатних розписів установ та
організацій, що фінансуються з бюджету,
вносяться шляхом затвердження нових
штатних розписів, які, як правило,
затверджуються на рік, а існування
Переліків змін до штатних розписів не
передбачено наказом Міністерства
фінансів України від 28.01.2002 року № 57
«Про затвердження документів, що
застосовуються в процесі виконання
бюджету», яким затверджено лише форму
штатного розпису і типового штатного
розпису.

Наказом Державного агентства рибного
господарства України від 09 вересня 2013
року № 69-ТО «Про звільнення ОСОБА_1»
його вже вчетверте звільнено з роботи.
Даний наказ про звільнення вважає
незаконним, оскільки його видано без
дотримання норм законодавства України,
в тому числі про працю.

У наказі про його звільнення не
зазначено жодної підстави для
звільнення згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України, що не відповідає
формулюванням чинного законодавства.

На його заяву та адвокатський запит
копій штатних розписів та документів,
які стали підставою для внесення змін
до штатних розписів йому не надавали,
що свідчить про безпідставність
видання наказу про звільнення від
09.09.2013 року. Крім того, при звільненні
йому пропонували посади, які не
відповідають рівню його кваліфікації,
досвіду роботи та суперечить рішенню
Дніпровського районного суду від 26.12.2012
року. Крім того, відповідачами не було
взято до уваги його переважне право на
залишення на роботі як працівника з
досить високою кваліфікацією. Також
рішення про скорочення штату було
прийнято у незаконний спосіб та з
перевищенням повноважень посадовими
особами відповідачів.

Його звільнення також є безпідставним
через те, що посада яку він займав у
Київрибохороні, за якою йому
виплачувалася заробітна плата і яка,
нібито, була скорочена 01.09.2013 року, у
штатному розписі Київрибохорони на 2013
рік, взагалі, не було, що свідчить про
відсутність події скорочення посади.

В день звільнення 09 вересня 2013 року він
працював, однак повний розрахунок при
звільненні відповідно до чинного
законодавства в цей день з ним
проведено не було.

Середньоденна заробітна плата його
складає 129,31 грн., середньомісячна
становить 2844 грн. 82 коп.

З зв»язку з цим просить стягнути з
Управління охорони, використання і
відтворення водних біоресурсів та
регулювання рибальства в Київській
області середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 10.09.2013
року по 23.04.2014 року у розмірі 21 268 грн. 41
коп.

Також Управлінням охорони,
використання і відтворення водних
біоресурсів та регулювання рибальства
в Київській області в жовтні 2013 року
при проведенні з ним остаточного
розрахунку у зв»язку зі звільненням
йому було виплачено вихідну допомогу в
сумі 1 362,75 грн., яка була нарахована у
розмірі 1 896,62 грн. Проте з урахуванням
його середньомісячного заробітку 2 844
грн. 82 коп., недоплачена сума вихідної
допомоги при звільненні становить у
розмірі 1 482 грн. 07 коп., яку просить
стягнути з Управління.

Через незаконне четверте звільнення з
роботи його в черговий раз принижено
перед колегами, підірвано його
авторитет та ділову репутацію. Під час
роботи у Головному держуправлінні
01.07.2008 року його нагороджено трудовою
відзнакою, про що наявний запис у
трудовій книжці, що свідчить про його
професіоналізм. Призначивши його без
його згоди на неіснуючу посаду,
примусивши його до праці, відповідачі
прагнули знову звільнити його з роботи,
створюючи неможливі умови для роботи,
не надаючи ні робочого місця, ні
засобів до роботи, доступу до службової
інформації, чим чинили на нього
психологічний тиск, таким способом
провокуючи його на неадекватні дії і
примушуючи звільнитися за власної
ініціативи. Тривале невиконання
відповідачами судового рішення в
частині поновлення його на роботі,
нехтування вимогами державної
виконавчої служби призвело до
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв»язків, що вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя; він та його родина
постійно вже протягом трьох років
перебувають у стані стресу і нервового
напруження; він фактично втратив
можливість реалізації своїх
професійних здібностей та життєвого
досвіду, а також можливість заробляти
собі на життя своєю працею. Постійні
хвилювання та нервозні стани з цього
приводу призвели до погіршення
загального стану його здоров»я.
Нанесену йому моральну шкоду оцінює у
розмірі 70 000 грн.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача ОСОБА_5
підтримали збільшені позовні вимоги та
обставини, викладені у заявах.

Представник відповідача Державного
агентства рибного господарства
України Штефан Л.О. та представник
відповідача Управління охорони,
використання і відтворення водних
біоресурсів та регулювання рибальства
в Київській області Сінчук С.В. в
судовому засіданні просили відмовити у
задоволенні позову з підстав,
викладених у письмових запереченнях,
посилаючись на безпідставність вимог,
законність звільнення позивача та
дотримання при цьому вимог чинного
законодавства.

Третя особа начальник Управління
охорони, використання і відтворення
водних біоресурсів та регулювання
рибальства в Київській області
Горобець Т.О. в судове засідання не
з»явився, про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, про причини неявки суд
не повідомив.

Третя особа Голова Державного
агентства рибного господарства
України Дроник В.С. суду подав
заперечення з проханням відмовити у
задоволенні позову та розглянути
справу без його участі (т. 2, а.с. 30, 31).

Вислухавши пояснення позивача,
представника позивача, представників
відповідачів, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 26.12.2012 року, серед іншого,
визнано незаконними та скасовано Наказ
голови Державного агентства рибного
господарства України від 03.10.2012 року №
90-К і Наказ начальника Управління
охорони, використання і відтворення
водних біоресурсів та регулювання
рибальства в Київській області від
03.10.2012 року № 339/К та поновлено ОСОБА_1 на
посаді заступника начальника
Управління охорони, використання і
відтворення водних біоресурсів та
регулювання рибальства в Київській
області (надалі по тексту - Управління,
т. 1, а.с. 16-29).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
11.06.2013 року залишено без змін рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 26.12.2012 року в частині визнання
незаконними та скасування наказів про
звільнення, поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу (т. 1, а.с. 30-37).

На виконання рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 26.12.2012 року
наказом Державного агентства рибного
господарства України від 04.06.2013 року №
52-ТО та наказом Державного агентства
рибного господарства України від 05.06.2013
року № 53-ТО щодо внесення змін до
наказу Держрибагентства від 04.06.2013 р. №
52-ТО ОСОБА_1 поновлено на посаді
заступника начальника з
матеріально-технічного забезпечення
Управління охорони, використання і
відтворення водних біоресурсів та
регулювання рибальства у Київській
області з 03 жовтня 2012 року (т. 1, а.с. 38, 39).

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 04 жовтня 2013 року визнані
незаконними та скасовані вищевказані
наказ Державного агентства рибного
господарства України від 04.06.2013 року №
52-ТО «Про поновлення ОСОБА_1» та наказ
Державного агентства рибного
господарства України від 05.06.2013 року №
53-ТО «Про внесення змін до наказу
Держрибагентства від 04.06.2013 р. № 52-ТО
«Про поновлення ОСОБА_1» (т. 1, а.с. 113-115).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
10.12.2013 року рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 04 жовтня 2013
року скасоване (т. 1, а.с. 248-250).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Отже, чинними залишаються наказ
Державного агентства рибного
господарства України від 04.06.2013 року №
52-ТО та наказ Державного агентства
рибного господарства України від 05.06.2013
року № 53-ТО про внесення змін до наказу,
якими поновлено ОСОБА_1 на посаді
заступника начальника з
матеріально-технічного забезпечення
Управління охорони, використання і
відтворення водних біоресурсів та
регулювання рибальства у Київській
області.

З урахуванням викладеного суд не може
прийняти до уваги доводи позивача про
те, що рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 26.12.2012 року про
поновлення його на роботі в Управлінні
охорони, використання і відтворення
водних біоресурсів та регулювання
рибальства у Київській області
виконане не було, а накази від 04.06.2013
року про поновлення на посаді та від
05.06.2013 р. про внесення змін до наказу про
поновлення не мають правових наслідків
та прийняті з перевищенням повноважень
керівництва і його безпідставно та
неправомірно поновлено на посаду, яка
не зазначена у Національному
класифікаторі професій та яка у
шатному розписі Київрибохорони на 2013
рік була відсутня.

14.06.2013 року головою Державного
агентства рибного господарства
України затверджено перелік змін до
штатного розпису Управління охорони,
використання і відтворення водних
біоресурсів та регулювання рибальства
у Київській області, який вводиться в
дію з 01.09.2013 року, відповідно якого,
серед іншого, виведена посада
заступника начальника з
матеріально-технічного забезпечення,
тобто посада, яку обіймав позивач (т. 1,
а.с. 241).

Наказом Управління охорони,
використання і відтворення водних
біоресурсів та регулювання рибальства
у Київській області від 14.06.2013 року № 114
введено в дію з 14.08.2013 року штатний
розпис Управління затверджений у
кількості 112 штатних одиниць із
місячним фондом заробітної плати 139 458
грн. (т. 2, а.с. 1).

Наказом Управління охорони,
використання і відтворення водних
біоресурсів та регулювання рибальства
в Київській області від 25.12.2013 року № 210
«Про внесення змін до наказів
Київрибохорони № 114 та № 138/1» у зв»язку
з технічною помилкою внесено зміни до
тексту наказів, а саме слова «штатний
розпис» замінено на слова «Перелік
змін до штатного розпису» (т. 2, а.с. 3).

Судом безспірно встановлено, що
позивач у зв»язку із скороченням штату
працівників Управління був письмово
попереджений 14 червня 2013 року,
відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України,
про наступне вивільнення із займаної
посади з 14 серпня 2013 року на підставі п.
1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 152).

При цьому ОСОБА_1 було запропоновано
переведення на наявні вакантні посади,
перелік яких зазначений у пропозиції з
якою позивач ознайомлений під розписку
14.06.2013 року (т. 1, а.с. 153, 154)

Наказом Державного агентства рибного
господарства України від 13.08.2013 року №
63-ТО було продовжено термін
попередження про майбутнє звільнення
ОСОБА_1 з 14.08.2013 року з посади заступника
начальника з матеріально-технічного
забезпечення Управління охорони,
використання і відтворення водних
біоресурсів та регулювання рибальства
у Київській області до 02.09.2013 року. З
даним наказом позивач був ознайомлений
під розписку (т. 1, а.с. 155, 155 зв.).

В подальшому наказом Державного
агентства рибного господарства
України від 09 вересня 2013 року № 69-ТО
ОСОБА_1 звільнено з посади заступника
начальника з матеріально-технічного
забезпечення Управління охорони,
використання і відтворення водних
біоресурсів та регулювання рибальства
у Київській області 09 вересня 2013 року
відповідно до пункту 1 частини 1 статті
40 КЗпП України (т. 1, а.с. 159).

Наказом Державного агентства рибного
господарства України від 13.02.2014 року №
23-ТО «Про внесення змін до наказу
Держрибагентства України від 09 вересня
2013 року № 69-ТО «Про звільнення ОСОБА_1»
внесено зміни до вказаного наказу про
звільнення позивача, а саме по тексту
наказу слова «штатний розпис» замінено
словами «перелік змін до штатного
розпису Управління охорони,
використання і відтворення водних
біоресурсів та регулювання рибальства
в Київській області» (т. 2, а.с. 118).

За заявленими вимогами позивач просить
визнати незаконними вищевказані наказ
від 09.09.2013 року № 69-ТО про його
звільнення з 09.09.2013 року з Управління
охорони, використання і відтворення
водних біоресурсів та регулювання
рибальства в Київській області та
наказ від 13.02.2014 року № 23-ТО про
внесення змін до наказу про звільнення
з тих підстав, що чинним законодавством
не передбачено затвердження Переліку
змін до штатного розпису установ та
організацій.

Відповідно до ст. 62 Господарського
кодексу України, підприємство це
самостійний суб'єкт господарювання,
створений компетентним органом
державної влади або органом місцевого
самоврядування, або іншими суб'єктами
для задоволення суспільних та
особистих потреб шляхом
систематичного здійснення виробничої,
науково-дослідної, торговельної, іншої
господарської діяльності в порядку,
передбаченому цим Кодексом та іншими
законами.

Види та організаційні форми
підприємств в Україні визначені ст. 63
ГК України, які, серед іншого, включають
державні підприємства, що діють на
основі державної власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 64 ГК України,
підприємство самостійно визначає свою
організаційну структуру, встановлює
чисельність працівників і штатний
розпис.

Як зазначено вище, позивача звільнено у
зв»язку зі скороченням штату
працівників Управління охорони,
використання і відтворення водних
біоресурсів та регулювання рибальства
в Київській області, згідно Переліку
змін до штатного розпису Управління,
затвердженого головою Державного
агентства рибного господарства
України 14.06.2013 року, наказу Управління
від 14.06.2013 року № 114 «Про введення в дію
штатного розпису» та наказу від 13.08.2013
р. № 138/1 «Про внесення змін до наказу»;
у дані накази в подальшому внесені
зміни наказом Управляння від 25.12.2013
року № 210 у яких формулювання Штатний
розпис замінено на Перелік змін до
штатного розпису.

Наказом Міністерства фінансів України
«Про затвердження документів, що
застосовуються в процесі виконання
бюджету» від 28.01.2002 року № 57, на який
посилається позивач, затверджено форму
штатного розпису та типового штатного
розпису, проте норми даного наказу не
встановлюють порядок складання,
затвердження і внесення змін до
штатного розпису.

Статтею 141 КЗпП України передбачено
обов»язок власника або уповноваженого
ним органу правильно організовувати
працю працівників, створювати умови
для зростання продуктивності.

Право власника або уповноваженого ним
органу визначати чисельність
працівників і штатний розпис
нормативно закріплено щодо
підприємств та їх об»єднань у ч. 3 ст. 64
ГК України.

Тобто право визначати чисельність і
штат працівників належить тільки
власникові або уповноваженому ним
органу, тому доцільність скорочення
чисельності або штату працівників
судом не обговорюється, оскільки
вирішення даного питання стосується
внутрішньої діяльності підприємства.
Крім того, накази Управління охорони,
використання і відтворення водних
біоресурсів та регулювання рибальства
в Київській області щодо введення в дію
Переліку змін до штатного розпису у
визначеному законом порядку не
скасовані.

Позивач також пояснив, що членом
професійної спілки він не являвся.

Відповідно до роз'яснень п. 19 постанови
Пленуму Верховного Суду України „Про
практику розгляду судами трудових
спорів" від 06.11.1992 р. № 9, розглядаючи
трудові спори, пов'язані зі звільненням
за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю
України, суди зобов'язані з'ясувати,
зокрема, чи дійсно у відповідача мали
місце скорочення чисельності або штату
працівників, чи додержано власником
або уповноваженим ним органом норм
законодавства, що регулюють
вивільнення працівника, які є доказаи
щодо змін в організації виробництва і
праці, про те, що працівник відмовився
від переведення на іншу роботу або що
власник чи уповноважений ним орган не
мав можливості перевести працівника за
його згодою на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користувався вивільнений
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи попереджався
він за два місяці про наступне
вивільнення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про
працю України, трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом у випадку
змін в організації виробництва і праці,
в тому числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників, а відповідно до ч. 2 ст. 40
Кодексу законів про працю України,
звільнення з підстав, зазначених у
пункті 1 цієї статті, допускається, якщо
неможливо перевести працівника, за
його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 49-2 Кодексу
законів про працю України, про наступне
вивільнення працівників персонально
попереджають не пізніше ніж за два
місяці. При вивільненні працівників у
випадках зміни в організації
виробництва і праці враховується
переважне право на залишення на роботі,
передбачене законодавством.

Як зазначено вище, позивач був
попереджений про наступне звільнення
з посади заступника начальника з
матеріально-технічного забезпечення
Управління охорони, використання і
відтворення водних біоресурсів та
регулювання рибальства у Київській
області у зв'язку зі скороченням штату
(п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю
України) більш ніж за два місяці перед
звільненням з пропозицією переведення
на наявні вакантні посади, що
підтверджується письмовим
попередженням. Працювати на наявних
посадах позивач згоди не надавав.

Вимоги позивача в частині визнання
незаконним та скасування наказу про
звільнення у зв»язку із не зазначенням
підстав звільнення, що наведені в п. 1 ч.
1 ст. 40 КЗпП України, а саме не вказання
за скороченням штату працівників також
не грунтується на нормах чинного
законодавства, оскільки роботодавець у
разі виявлення неточного запису
відомостей про роботу самостійно з
власної ініціативи має право доповнити
формулювання, про що внести відповідні
зміни до наказу та за заявою позивача
зробити запис про виправлення у
трудову книжку, що передбачено
Інструкцією про порядок ведення
трудових книжок працівників від 29.07.1993
р. № 58 зі змінами.

До того ж позивач просить поновити його
на посаді заступника начальника
Управління охорони, використання і
відтворення водних біоресурсів та
регулювання рибальства в Київській
області, однак звільнений він був з
посади заступника начальника з
матеріально-технічного забезпечення
Управління охорони, використання і
відтворення водних біоресурсів та
регулювання рибальства у Київській
області. Правомірність поновлення
позивача на вказаній посаді заступника
начальника з матеріально-технічного
забезпечення Управління, яка
передувала звільненню, встановлено
рішенням Апеляційного суду м. Києва від
10.12.2013 року.

Звільнення позивача було погоджене з
Київською обласною державною
адміністрацією листом від 22.07.2013 року №
11-14/15713 «Про погодження звільнення
ОСОБА_1» та з Міністерством аграрної
політики та продовольства України
листом від 16.07.2013 року № 37-25-4-7/13911
«Погодження звільнення» (т. 1, а.с. 156, 157,
т. 2, а.с. 9, 10).

Враховуючи викладене, суд не вбачає
правових підстав для поновлення ОСОБА_1
на посаді заступника начальника
Управління охорони, використання і
відтворення водних біоресурсів та
регулювання рибальства в Київській
області, крім того, позивача було
звільнено з підстав, передбачених п. 1
ст. 40 КЗпП України у зв»язку зі
скороченням штату працівників,
обставини, які слугували підставою для
його звільнення знайшли своє
підтвердження під час розгляду справи
та підтверджуються зібраними по справі
доказами.

Суд також критично відноситься до
пояснень позивача про те, що в день
звільнення 09.09.2013 року він працював,
оскільки будь-яких доказів щодо цього
не надано, до того ж ОСОБА_1 пояснив, що в
цей день на роботі він з»явився о 8 год.
ранку, в подальшому був у суді. У
журналі обліку робочого часу у якому
щоденно співробітники Управління
особисто розписуються про явку та час
перебування на роботі, за 09 вересня 2013
року запис ОСОБА_1 відсутній (а.с. 245, т. 1).
Також факт відсутності позивача на
робочому місці 09.09.2013 року
підтверджується актом від 09.09.2013 року,
складним співробітниками відповідача
(т. 1, а.с. 242).

Після звільнення позивач на адресу
відповідачів надсилав заяву від 17.10.2013
року з вимогою провести з ним повний
розрахунок і виплату належних коштів у
зв»язку зі звільненням (т. 1, а.с. 232, 233).

При проведенні з позивачем розрахунку
при звільненні Управлінням охорони,
використання і відтворення водних
біоресурсів та регулювання рибальства
в Київській області було виплачено
ОСОБА_1 вихідну допомогу в сумі 1 362 грн.
75 коп. (т. 2, а.с. 115, 116). При цьому судом
встановлено, що вихідна допомога була
нарахована у розмірі 1 896 грн. 62 коп.,
однак з вказаної суми утримані
попередньо нараховані та виплачені у
липні та серпні 2013 року надбавки.

На підтвердження правомірності
утримання коштів представником
відповідача Управління надано лист
Державного агентства рибного
господарства України від 15.06.2012 року №
1-44-16/3105 «Про скасування надбавки
ОСОБА_8, ОСОБА_1» у якому зазначено про
те, Держрибагентство скасовує позивачу
надбавку за високі досягнення у праці в
розмірі 50 % до посадового окладу з 01
червня 2012 року.

Однак, до даного листа суд відноситься
критично та не може прийняти його до
уваги, оскільки вказаний лист не
являється належним доказом у справі,
так як питання оплати праці це істотна
умова трудового договору, з якою
позивача ознайомлено не було, крім
того, надбавки і доплати до заробітної
плати встановлюються та скасовуються
локальними актами, які суду надані не
були.

У зв»язку з цим при обчисленні вихідної
допомоги у розмірі середнього
місячного заробітку, згідно ст. 44 КЗпП
України, та з урахуванням норм Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.95 р. № 100 зі
змінами, суд приймає до уваги ті
обставини, що в липні 2013 року за 2
фактично відпрацьовані дні позивачу
була нарахована заробітна плата у
розмірі 239,61 грн.; у серпні 2013 року - за 10
відпрацьованих днів нарахована
заробітна плата в сумі 1312,14 коп. (т. 2, а.с.
116).

Отже, середньоденна заробітна плата
позивача складає у розмірі 129,31 грн.
((239,61 грн. + 1312,14 грн.) : (2 відпрацьовані
дні + 10 днів)).

Середньомісячна заробітна плата
становить 2 844 грн. 82 коп. (129,31 грн. -
середньоденна зарплата х 22 роб. дні ((23
роб. дні - у липні 2013 р. + 21 роб. дні - у
серпні 2013 р.) : 2).

З урахуванням того, що позивачу
підлягає до виплати вихідна допомога в
сумі 2 844,82 грн., проте при цьому сплачені
кошти у розмірі 1 362,75 грн., різниця
недоплаченої суми становить 1 482,07 грн.

Відповідно до ст. 129 КЗпП України, не
допускаються відрахування з вихідної
допомоги, компенсаційних та інших
виплат, на які згідно з законодавством
не звертається стягнення.

За викладених обставин вимоги про
стягнення з відповідача Управління
охорони, використання і відтворення
водних біоресурсів та регулювання
рибальства в Київській області на
користь позивача недоплаченої
вихідної допомоги у розмірі 1 482 грн. 07
коп. підлягають задоволенню, так як
знайшли своє підтвердження в судовому
засідання.

В частині стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
слід відмовити, оскільки ці вимоги є
похідними та безпосередньо пов»язані з
вирішенням судом питання про
поновлення позивача на роботі.

Відповідно ст. 237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Позивач просить стягнути Державного
агентства рибного господарства
України у відшкодування моральної
шкоди кошти в сумі 70 00 грн. При цьому в
обґрунтування вимог в цій частині
посилається на неправомірне
звільнення його з роботи.

Разом з тим в межах даного спору судом
не встановлено обставин, які б свідчили
про заподіяння позивачу моральної
шкоди, яка б знаходилась у
причинно-наслідковому зв»язку із
здійсненням недоплати вихідної
допомоги та така ОСОБА_1 не наведена. У
зв»язку з цим вимоги про стягнення
моральної шкоди задоволенню не
підлягають. До того ж, позивачем
одночасно заявлені вимоги про
скасування наказу про звільнення та
поновлення на роботі і вимоги про
стягнення вихідної допомоги, яка у
визначених законом випадках
виплачується при припиненні трудового
договору, в тому числі з ініціативи
власника або уповноваженого ним
органу, що є суперечливим та
взаємовиключаючим.

За викладених обставин позов підлягає
задоволенню частково.

Згідно положень ст. 88 ЦПК України, з
Управління охорони, використання і
відтворення водних біоресурсів та
регулювання рибальства в Київській
області на користь держави підлягає
стягненню судовий збір в сумі 229 грн. 40
коп.

Керуючись ст. ст. 40, 49-2, 44, 129, 141, 232 КЗпП
України, п. 19 постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про практику
розгляду судами трудових спорів" від
06.11.1992 р. № 9, Порядком обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.95 р. № 100 зі
змінами, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208, 215, 218 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до Державного агентства
рибного господарства України,
Управління охорони, використання і
відтворення водних біоресурсів та
регулювання рибальства в Київській
області, треті особи Голова Державного
агентства рибного господарства
України Дроник Віктор Сергійович,
Начальник Управління охорони,
використання і відтворення водних
біоресурсів та регулювання рибальства
в Київській області Горобець Тарас
Олександрович про визнання незаконним
та скасування наказів, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, моральної
шкоди та недоплаченої вихідної
допомоги задовольнити частково.

Стягнути з Управління охорони,
використання і відтворення водних
біоресурсів та регулювання рибальства
в Київській області на користь ОСОБА_1
недоплачену вихідну допомогу у розмірі
1 482 (одна тисяча чотириста вісімдесят
дві) грн. 07 коп.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з Управління охорони,
використання і відтворення водних
біоресурсів та регулювання рибальства
в Київській області на користь держави
судовий збір в сумі 229 (двісті двадцять
дев»ять) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя