Єдиний унікальний номер 205/3890/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2014 року
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи:
Житлово-будівельний кооператив №318,
Ленінський районний відділ у м.
Дніпропетровську Головного управління
Державної міграційної служби України
Дніпропетровської області про
визнання втратившим право
користування житловим приміщенням та
зняттям з реєстраційного обліку та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про вселення , ?

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2,
треті особи: Житлово-будівельний
кооператив №318, Ленінський районний
відділ у м. Дніпропетровську Головного
управління Державної міграційної
служби України Дніпропетровської
області про визнання втратившим право
користування житловим приміщенням та
зняттям з реєстраційного обліку.

В обґрунтування своїх вимог, уточнивши
в порядку ст.31 ЦПК України зазначила, що
їй належить на праві власності на
підставі договору дарування від 14.02.2001
року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
за реєстровим №647, квартира АДРЕСА_1.

13 травня 2007 року відповідач, тимчасово
зареєструвався в належній ОСОБА_1
квартирі, на умовах, що в наступному він
зареєструється в іншій придбаній
спільно квартирі.

В травні 2010 року, зібравши особисті
речі та узявши з собою частину
спільного майна, відповідач виїхав зі
спірної квартири та оселився окремо.

З цього часу відповідач у спірній
квартирі, без поважних на то причин, не
проживає та до неї не з*являється, що
підтверджується актами ЖБК №318 від
05.11.2010 року, 16.05.2011 року,06.11.2013 року №136.

На теперішній час в спірній квартирі
зареєстровані ОСОБА_1, її мати-ОСОБА_7 та
ОСОБА_2

Крім того, починаючи з травня 2010 року,
маючи інше житло, не бере участі у
витратах по утриманню спірної квартири
і придомової території та проведенню
ремонту, а тому ОСОБА_1 безпідставньо
несе додаткові витрати, як власник
квартири, в якій зареєстровано три
особи.

26 липня 2012 року рішенням
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, зміненим рішенням
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 25.03.2013 року, встановлено
факт проживання позивачки однієї
сім*єю з відповідачем без шлюбу з
жовтня 2004 року до вересня 2010 року,
визнано за ОСОБА_2 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_2, та на ?
частину квартири АДРЕСА_3.

Таким чином, оскільки відповідач у
спірній квартирі не проживає більше
року, не оплачує за користування жилим
приміщенням і комунальні послуги, не
несе інших витрат по утриманню спірної
квартири та не приймає участі у
спільному побуті та не є членом її
сім'ї вимушена звернутися до суду та
просить визнати ОСОБА_2, втратившим
право користування квартирою АДРЕСА_1
та зобов*язати Ленінський районний
відділ у м.Дніпропетровську Головного
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області зняти відповідача з
реєстраційного обліку.

В вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся із
зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1
про вселення.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що з травня 1999 рік по
вересень 2010 року він з відповідачкою
ОСОБА_1 проживали однією сім'єю без
шлюбу.

14.02.2001 року під час спільного
проживання та за спільні кошти він з
ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу
придбали квартиру АДРЕСА_1.
Правовстановлюючий документ - договір
дарування від 14.02.2001 року оформлений на
ім'я ОСОБА_1

ОСОБА_2 з ОСОБА_1 вселились у спірну
квартиру та зареєстровані в ній з 23
квітня 2001 року по теперішній час.

В вересні 2010 року фактичні шлюбні
відносини між ним та ОСОБА_1 припинено,
стосунки зіпсувалися і вона не визнає
за ним право на ? частину спільного
майна, чинить перепони в користуванні
ним.

В грудні 2010 року ОСОБА_1 змінила замки
на вхідних дверях квартири АДРЕСА_1, чим
позбавила його можливості
користуватися житловою площею
вказаною квартири, де він
зареєстрований і мешкав понад 9 років.

З приводу порушень його житлових прав
ОСОБА_1 звертався до органів внутрішніх
справ та голови ЖБК №318.

У зв'язку з чим змушений звернутися до
суду та просить вселити його в
квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача - ОСОБА_4 первісні позовні
вимоги підтримав, в їх обґрунтування
посилався на обставини, викладені в
позовній заяві. Зустрічні позовні
вимоги не визнав, просив відмовити в
повному обсязі..

В судовому засіданні відповідач -
ОСОБА_2 та представник відповідача
ОСОБА_5., первісні позовні вимоги не
визнали, просили відмовити в повному
обсязі. Зустрічний позов підтримали в
повному обсязі, посилалися на
обставини викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник
третьої особи ЖБК №318 - Трушина Л.В.
первісні позовні вимоги підтримала,
просила задовольнити, в зустрічному
позові просила відмовити.

В судове засідання представник третьої
особи - Ленінський районний відділ у м.
Дніпропетровську Головного управління
Державної міграційної служби України
Дніпропетровської області не з'явився,
про місце та час розгляду справи був
повідомлений належним чином, причини
неявки суду не відомі.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
свідків, вивчивши матеріали справи,
вважає, що первісні позовні вимоги
задоволенню не підлягають, а зустрічні
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено,
що квартира АДРЕСА_1 належить на праві
власності ОСОБА_1 на підставі договору
дарування квартири від 14 лютого 2001
року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстровано в реєстрі за №674,
зареєстрованого в КП ДМБТІ
Дніпропетровської обласної ради 14
березня 2001 року.(а.с.8)

В спірній квартирі зареєстровано три
особи-ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3.(а.с.38,
Т2)

За даними довідки ЖБК №318 від 06 грудня
2010 року та паспорту відповідача,
ОСОБА_2 з 13 березня 2007 року значиться
зареєстрованим у квартирі
АДРЕСА_1.(а.с.179)

Відповідач ОСОБА_2 у вказаній квартирі
не проживає, з 2010 року, що
підтверджується актами ЖБК №318 від
05.11.2010 року,06.11.2013 року №136 та
поясненнями свідків.(а.с.238,237,239)

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 26.07.2012
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, зміненим рішенням
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 25.03.2013 року, встановлено
факт проживання позивачки однієї
сім*єю з відповідачем без реєстрації
шлюбу з жовтня 2004 року по вересень 2010
року, визнано за ОСОБА_2 право власності
на ? частину квартири АДРЕСА_2, та на ?
частину квартири АДРЕСА_3.(а.с.225-226,227-229)

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2 в спірній квартирі не проживає
з листопада 2010 року , що знайшло своє
підтвердження як в поясненнях
відповідача ОСОБА_2 так і в поясненнях
свідків, допитаних в судовому
засіданні.

03 грудня 2010 року було складено акт
головою ЖБК №318 Трушиною Л.В. про те що
ОСОБА_2 зареєстрований за адресою
АДРЕСА_1, та в даний момент не може зайти
в квартиру, оскільки на вхідній двері
встановлений додатковий замок, ключа у
ОСОБА_2 не має.(а.с.82)

У зв*язку з тим, що з боку ОСОБА_1 було
вчинено дії, які перешкоджають ОСОБА_2 в
користуванні квартирою, 04.12.2010 року він
звертався з заявою до Ленінського РВ
ДМУ УМВС у м. Дніпропетровську з
приводу перешкоджання у користуванні
житловою площею по АДРЕСА_1 гр.. ОСОБА_1
(а.с.80)

У зв*язку з викладеним суд приходить до
висновку, що ОСОБА_2 не проживає в
спірній квартирі у зв*язку з
протиправною поведінкою саме
позивачки ОСОБА_1, яка чинить
відповідачу перешкоди в проживанні.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік.

Оскільки в судовому засіданні
встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не
проживає з листопада 2010 року в квартирі
АДРЕСА_1 з поважної на то причини, не
може потрапити до спірної квартири,
позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання
ОСОБА_2 втратившим право користування
квартирою задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі остаточного
рішення суду: про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, визнання особи безвісно
відсутньою або померлою, тощо. Виходячи
зі змісту зазначеної норми права,
поняття «зняття з реєстрації»
нерозривно пов'язане з поняттям
«житлові права» (право власності на
житлове приміщення, право користування
житловим приміщенням, визнання особи
такою, що втратила таке користування,
виселення із займаного приміщення та
інше).

У зв'язку із цим, відповідно до ст. 16 ЦК
України вимоги про зняття особи з
реєстрації можливе лише при вирішенні
спору про житлові права. При цьому
необхідно врахувати, що відповідно до
ст. 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», питання про
зняття з реєстрації особи
взаємопов'язане і залежать від
вирішення питання про житлові права
особи, які регулюються нормами
житлового і цивільного законодавства
(ст. 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині зобов*язання Ленінського
районного відділу у м.Дніпропетровську
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області про зняття
ОСОБА_2 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1
задоволенню не підлягать.

Аналізуючи здобуті по справі докази,
суд приходить до висновку, що ОСОБА_2, не
за власним волевиявленням змінив своє
місце проживання, а в силу створених
йому перешкод з боку позивача, не
проживає у квартирі понад рік з
поважних причин, тому доводи та
обставини, викладені позивачем за
первісним позовом є недоведеними,
необґрунтованими та безпідставними і
задоволенню не підлягають.

При таких обставинах, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_2 про вселення є
обгунтованими та доведеними, а отже
підлягають задоволенню оскільки
відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України він
має право користування спірною
квартирою і це право ним не втрачено.

Керуючись ст.. ст. 16, 405 ЦК України, ст. 7
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ст..ст.10, 15, 27, 57-60,
62, 209-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи:
Житлово-будівельний кооператив №318,
Ленінський районний відділ у м.
Дніпропетровську Головного управління
Державної міграційної служби України
Дніпропетровської області про
визнання втратившим право
користування квартирою АДРЕСА_1 та
зняття з реєстраційного обліку -
відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про вселення задовольнити.

Вселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН:НОМЕР_1
в квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1, ІПН:НОМЕР_2 на
користь ОСОБА_2 судові витрати у
розмірі 114 грн.70 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя
Н.Г. Остапенко