Справа № 159/1355/14-ц
Провадження № 2/159/458/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(з а о ч н е)

м. Ковель
24 квітня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області в складі:

головуючої - судді Денисюк Т.В.

за участю секретаря Пухер Л.Р.

представника позивача Ткачук А.А.

представника третьої особи Мелюх О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Підприємства теплових мереж
«Ковельтепло» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору на стороні
відповідачів - Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Ковельської
міської ради, про стягнення
заборгованості по оплаті комунальних
послуг,

в с т а н о в и в:

ПТМ «Ковельтепло» звернулось до суду
із вказаним позовом, в якому просить, з
урахуванням уточнених позовних вимог,
стягнути з відповідачів, як із
споживачів комунальних послуг в
квартирі АДРЕСА_1, заборгованість по
оплаті послуг з централізованого
опалення житла за період з жовтня 2010
року по січень 2014 року в розмірі 242,16
грн.

В судовому засіданні представник
позивача Ткачук А.А. заявлені вимоги
підтримала повністю та пояснила, що
відповідачі є співвласниками квартири
АДРЕСА_1, яка підключена до системи
централізованого опалення. Відповідач
ОСОБА_3 є інвалідом війни та
користується 100% пільгою на оплату
житлово-комунальних послуг. Однак, така
пільга застосовується лише в межах
середньої норми споживання, а у разі
використання послуги понад норму,
відповідач повинен оплачувати її
самостійно. Середня норма споживання
відповідає затвердженим органами
місцевого самоврядування тарифам.
Фактичне споживання послуги в будинку
відповідачів, що облаштований
будинковим засобом обліку теплової
енергії, визначається кожного місяця
шляхом ділення показника лічильника на
загальну величину опалювальної
житлової площі. Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Ковельської
міської ради відшкодовує підприємству
теплових мереж «Ковельтепло» отриману
споживачами - пільговиками послугу за
встановленими органами місцевого
самоврядування тарифами, наднормове
споживання теплової енергії
підприємству не відшкодовується, а
тому підлягає оплаті безпосередньо
самими споживачами. Визначений для
відповідачів борг в розмірі 242,16 грн. є
платою за наднормове використання
теплової енергії. Представник
позивача просить позов задовольнити
повністю, стягнути з відповідачів
вказаний борг та судові витрати по
справі.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, хоча належним чином
повідомлялися про час і місце розгляду
справи.

Представник третьої особи - Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Ковельської
міської ради - Мелюх О.В. проти
задоволення позову не заперечує,
вважає, що вимоги позивача ґрунтуються
на положеннях діючого законодавства.

Суд, заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши письмові
докази у справі, приходить до висновку
про підставність і обґрунтованість
заявленого позову, який підлягає
задоволенню в повному обсязі з таких
мотивів.

Судом встановлено, що відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають та є
співвласниками квартири АДРЕСА_1.

Зазначене житлове приміщення
підключено до мережі централізованого
опалення і теплопостачання та
опалюється.

Згідно розрахункового листа у
відповідачів станом на 31.01.2014 року
утворилась заборгованість за надання
послуг з централізованого опалення
перед ПТМ «Ковельтепло» в сумі 242,16 грн.
за період з січня 2010 року по січень 2014
року.

Відповідач ОСОБА_3 є інвалідом війни,
має право на пільги, встановлені
законодавством для ветеранів війни -
інвалідів війни.

В силу ч. 3 ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» до
житлово-комунальних послуг
відносяться в тому числі послуги з
централізованого опалення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
інвалідам війни та прирівняним до них
особам (стаття 7) надаються такі пільги,
зокрема, 100-процентна знижка плати за
користування комунальними послугами
(газом, електроенергією та іншими
послугами) та скрапленим балонним
газом для побутових потреб в межах
середніх норм споживання. Площа житла,
на яку надається знижка, при
розрахунках плати за опалення
становить 21 кв. метр опалювальної площі
на кожну особу, яка постійно проживає у
житловому приміщенні (будинку) і має
право на знижку плати, та додатково 10,5
кв. метра на сім'ю.

Середня норма споживання
закріплюється в тарифах на відповідну
послугу.

Відповідно до ч.2 ст. 14 Закону України
«Про житлово - комунальні послуги»
ціни/тарифи на житлово - комунальні
послуги та послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, формуються і затверджуються
органами місцевого самоврядування
відповідно до їхніх повноважень,
визначених законом.

Відповідно до п.п. 2 ч. 1 ст. 7 цього ж
Закону, ст. 28 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» до
повноважень виконавчих органів
міської ради належить встановлення
тарифів по оплаті побутових,
комунальних та інших послуг, що
надаються підприємствами і
організаціями комунальної власності
відповідної територіальної громади та
погодження з цих питань
підприємствами, організаціями, що не
належать до комунальної власності у
сфері житлово - комунальних послуг.

Згідно з пунктом 6 постанови Кабінету
Міністрів України від 16 лютого 1994 року
№ 94 "Про порядок надання пільг,
передбачених Законом України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" витрати державних
органів, органів місцевого і
регіонального самоврядування,
підприємств, установ і організацій
(далі - організації), пов'язані з
наданням пільг, передбачених Законом
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту",
покриваються місцевими фінансовими
органами на підставі розрахунків,
поданих організаціями, шляхом
перерахування коштів на їх рахунки в
установах банків. Пільги, передбачені
зазначеним Законом, надаються
організаціями за рахунок власних
коштів з наступним відшкодуванням їх з
бюджету за встановленими нормами у
погоджені з фінансовими органами
терміни.

Отже, видатки на відшкодування витрат
за надані пільговику послуги
здійснюються за рахунок і в межах
бюджетних асигнувань, які в свою чергу
формуються виходячи із норм споживання
послуг та не покривають наднормове
фактичне споживання. В такий спосіб
досягається баланс інтересів
суспільства та громадянина. Надання
пільг за рахунок коштів підприємства,
яке надає послуги, є неприпустимим.
Наднормове споживання послуги
оплачується самим споживачем.

Саме такий висновок зробив Верховний
Суд України у постанові №6-153цс13 від 15
січня 2014 року, який в силу вимог ч.1
ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для
всіх судів України.

Проведені позивачем нарахування є
вірними та відповідають вимогам
пункту 12 постанови Кабінету Міністрів
України від 21.07.2005 року № 630 «Про
затвердження Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення»,
відповідно до якого у разі
встановлення будинкових засобів
обліку теплової енергії споживач
оплачує послуги згідно з їх
показаннями пропорційно опалюваній
площі (об'єму) квартири (будинку
садибного типу) за умови здійснення
власником, балансоутримувачем
будинку та/або виконавцем заходів з
утеплення місць загального
користування будинку.

З матеріалів справи вбачається,
що щомісячні листи-розрахунки оплати
містять:

-показник, який застосовується
підприємством теплових мереж при
обрахуванні вартості послуги за
відповідний місяць виходячи із
фактично спожитої будинком теплової
енергії, - нараховану суму, за фактичним
тарифом,

- суму пільги, яка порахована за
встановленим органом місцевого
самоврядування тарифом (середня норма
споживання),

- різницю між нарахуванням та пільгою,
яка підлягає до оплати абонентом.

За період з січня 2010 року по
січень 2014 року відповідачами не
сплачено таким чином 242,16 грн.

При цьому, як вбачається з
матеріалів справи, відповідачі не
подавали заяви про застосування
позовної давності щодо стягнення з них
суми боргу, як того вимагає ч.3 ст. 267 ЦК
України, а тому суд не знайшов підстав
для застосування позовної давності
щодо заявлених ПТМ «Ковельтепло»
позовних вимог.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати в розмірі 243,60 грн. , які
полягають у сплаті судового збору при
зверненні до суду( 128,90 грн. при
зверненні до суду з позовом та 114,70 грн.
при зверненні до суду в порядку
наказного провадження).

Судові витрати з відповідачів слід
стягнути в рівних частках. Пільга
відповідача ОСОБА_3 по оплаті судового
збору в користь держави не звільняє
його від обов'язку сплатити судові
витрати понесені позивачем.

Керуючись ст.ст.10,60,88,212-218 ЦПК
України, ст.20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», ст.526 ЦК
України, ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на користь Підприємства
теплових мереж «Ковельтепло» 242,16 грн.
(двісті сорок дві гривні шістнадцять
копійок) заборгованості за надані
послуги.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
користь Підприємства теплових мереж
«Ковельтепло» в рівних частках судові
витрати по справі в розмірі 243,60 грн.

Відповідачами протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення може
бути подано заяву про його перегляд.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у розгляді справи, але
не були присутні при його проголошенні
- протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Головуючий:Т. В. Денисюк