ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 1008/4046/12
Провадження № 2/362/47/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2014 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді Ковбеля М.М.,

при секретарі - Боженко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Василькові цивільну
справу за позовом Васильківського
міжрайонного прокурора, в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа ОСОБА_3, Васильківський
міський дитячий будинок "Сонечко",
служба у справах дітей Васильківської
міської ради про виселення,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2012 року Васильківський
міжрайонний прокурор звернувся до суду
в інтересах повнолітнього ОСОБА_1 з
позовом до ОСОБА_2 про вселення її з
житлового будинку, обґрунтовуючи
вимоги тим, що за зверненням директора
Васильківського міського дитячого
будинку змішаного типу «Сонечко» щодо
порушення права на житло
неповнолітнього ОСОБА_1 було проведено
перевірку, під час якої установлено, що
у вказаному дитячому будинку з 9
грудня 2009 року на повному державному
утриманні перебуває неповнолітня
дитина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Його мати -
ОСОБА_3, рішенням Васильківського
міськрайонного суду від 26 серпня 2010
року № 2-2159/10, позбавлено відносно нього
батьківських прав. Рішенням
виконавчого комітету Васильківської
міської ради від 30 листопада 2009 року №
482 за вихованцем дитячого будинку
збережено житло на праві користування
за адресою: АДРЕСА_1. відповідно до
прописки хлопчика за даною адресою,
оскільки згідно свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 29
квітня 2005 року частковим власником
житлової площі за вказаною вище
адресою є ОСОБА_3, якій належить 17/50
частини житлового будинку.

В обгрунтування своїх позовних вимог
позивач також зазначив, що перевіркою
встановлено факт проживання на даній
житловій площі громадянки ОСОБА_2, яка
мешкає там не маючи на це ніяких
правових підстав, чим порушується
право неповнолітнього на володіння,
розпорядження та користування своїм
майном.

Таким чином, позивач, як орган
прокуратури України, на який покладено
обов'язок захисту інтересів найбільш
соціально незахищених верств
населення, в тому числі неповнолітніх,
вирішив звернутися до суду з даним
позовом, яким просить виселити ОСОБА_2 з
приватного житлового будинку,
розташованого у АДРЕСА_1.

Прокурор у судовому засіданні заявлені
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, просив позов задовольнити,
посилаючись на викладені у позовній
заяві обставини.

Відповідач в судовому засіданні щодо
задоволення позовних вимог
заперечувала.

Представники третіх осіб, а саме
Васильківського міського дитячого
будинку «Сонечко», Служби у справах
дітей Васильківської міської ради та
ОСОБА_3 в судовому засіданні позов
підтримали.

Суд, вислухавши думку сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК
України, завданням цивільного
судочинства є розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
за захистом яких кожна особа має право
звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 11
Цивільно-процесуального кодексу
України встановлено, що суд розглядає
цивільну справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом встановлено, що рішенням
Васильківського міськрайонного суду
від 26 серпня 2010 року № 2-2159/10 ОСОБА_3
позбавлено батьківських прав на
неповнолітнього сина ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішеннями виконавчого комітету
Василькіської міської ради №№ 482, 487, 488
від 30 листопада 2009 року малолітньому
ОСОБА_1 надано статус дитини,
позбавленої батьківського піклування
та направлено його до Васильківського
міського дитячого будинку змішаного
типу «Сонечко». За ОСОБА_1 збережено
житло на праві користування за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.14-16).

Згідно інформаційної довідки з Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, Витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
власником 17/50 частин житлового будинку
АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 (а.с.6,9,10,11).

З довідки № 17п/в від 28 лютого 2012 року,
наданої СГІРФО Васильківського MB ГУ
МВС України в Київській області,
вбачається, що ОСОБА_3 та її син ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, значаться
зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.7).

Під час обстеження житлово-побутових
умов, яке неодноразово проводилось
відповідною комісією дитячого будинку
змішаного типу «Сонечко», встановлено,
що за вихованцем ДБЗТ «Сонечко»
збережене вказане вище житло на праві
користування. Але, на момент
обстеження, які проводились 12 березня
2010 року, 27 вересня 2010 року, .21 квітня 2011
року, 30 листопада 2011 року та 21 березня
2012 року, що складались відповідні акти,
за даною адресою проживає громадянка
ОСОБА_2, не маючи при цьому
правовстановлюючих документів на
житло, тобто правових підстав для
проживання у ньому (а.с.27-31).

Крім того, є рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 07 травня 2012 року № 1008/2318/12, що
набрало законної сили, яким ОСОБА_2
зобов'язано не чинити ОСОБА_1 перешкод у
користуванні будинком АДРЕСА_1. Цим
рішенням суду установлено, що ОСОБА_2 не
доведено факту придбання частки у
спірному у ОСОБА_3 (а.с. 20-23).

Також, рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 08 серпня 2013 року №362/1624/13-ц, що
набрало законної сили, у позові ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі-продажу спірного житлового
будинку дійним було відмовлено.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено,
що кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 396 ЦК України особа,
яка має речове право на чуже майно, має
право на захист цього права, у тому
числі і від власника майна, відповідно
до положень глави 29 цього Кодексу.

Власник майна також має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Статтею 9 ЖК України передбачено, що
ніхто не може біти виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування ним
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законодавством.

Згідно із ч. З ст. 116 ЖК України осіб, які
самоправно зайняли жиле приміщення,
виселяють без надання їм іншого жилого
приміщення.

Враховуючи, що у судовому засіданні на
підставі наявних у справі доказів
установлено, що прокурор звернувся до
суду в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_1, який знаходиться в дитячому
будинку та має право на користування
спірним житловим приміщенням, що
порушується відповідачкою, яка
вселилася й проживає в будинку без будь
якої правової підстави, права
власності на спірний житловий будинок
відповідачка не має, суд дійшов
висновку про наявність правових
підстав для захисту порушеного права
ОСОБА_1 шляхом виселення відповідачки
із займаного житла.

Вимога позову про зобов'язання ОСОБА_2
звільнити житловий будинок
задоволенню не підлягає, оскільки
право ОСОБА_1 захищено судом у спосіб
виселення відповідачки із спірного
будинку.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. З, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 209, 212-215, 218,
224-226 ЦПК України, ст.ст. 15, 383, 387, 391 ЦК
України, ст. 9, 116 ЖК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Васильківського міжрайонного
прокурора, в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3,
Васильківський міський дитячий
будинок «Сонечко», служба у справах
дітей Васильківської міської ради, про
виселення - задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2 з житлового будинку
АДРЕСА_1

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 107
грн. 30 коп. судового збору.

Рішення може оскаржене в апеляційному
порядку до апеляційного суду Київської
області через Васильківський
міськрайонний суд Київської області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
М.М. Ковбель