Провадження №2/521/1270/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року Малиновський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.,

при секретарі - Святецькій
І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
відомостей такими, що не відповідають
дійсності та принижують честь і
гідність, зобов'язання спростувати ці
відомості та відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання
відомостей такими, що не відповідають
дійсності та принижують честь і
гідність, зобов'язання спростувати ці
відомості та відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
посилаючись на те, що в провадженні
Приморського районного суду м. Одеси
знаходиться цивільна справа за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення
матеріальних збитків та моральної
шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, за участю третьої особи
ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування квартирою,
зобов'язання ОСОБА_2 не чинити
перешкоди в користуванні квартирою,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди. В ході розгляду
вказаної справи ОСОБА_2 подав до суду
письмові пояснення від 23.04.2013 року, в
яких поширюється негативна інформація
щодо ОСОБА_1, що не відповідає дійсності
та принижує її гідність і честь. Тому
позивачка оскаржує такі твердження
відповідача, викладені в його
письмових поясненнях до Приморського
райсуду міста Одеси від 23 квітня 2013, а
саме: 1) що така поведінка з боку ОСОБА_1
регламентується ст. 356 Кримінального
кодексу України, як самоуправство….
однак на шляху до омріяної мети -
позбавити мене всього, ОСОБА_1, навіть
не зважає на санкцію цієї статті; 2) що
порушуючи норми чинного законодавства
ОСОБА_1 робить все можливе, щоб він
зазнав шалених матеріальних збитків та
моральної шкоди; 3) відповідачка
обдурила його в черговий раз та не
стала погоджуватися з висунутими ним
умовами мирової угоди; 4) «також я хочу
проаналізувати надані ОСОБА_1 письмові
докази та вказати, що ці свідчення були
зроблені на прохання ОСОБА_1 та за
матеріальну винагороду кожному хто це
зробив; 5) «таким чином звернення до
міської поліклініки № 21 є приводом для
подання позову про відшкодування
моральної шкоди; 6) «а один чек на суму 192
грн.07 копійок від 17.06.11 року під
корегований на ксероксі. Таким чином,
дані ксерокопії чеків завідомо надані
з неправдивою інформацією»; 7) «До суду
надано зазвичай підроблену ОСОБА_1
копію документу…»; 8) «Надана ОСОБА_1
ухвала про відкриття провадження у
справі № 2/ 152212881/11 ….. тільки
підтверджує той факт, що остання
спроможна піти на все заради
матеріального збагачення; 9) «Окрім
цього ОСОБА_1 надано до суду ксерокопії
паспортів на телевізор «VJS« та пральну
машину « LG» які були кориговані за
допомогою ксероксу». Крім того, ОСОБА_2
було направлено на адресу її керівника,
ректора Одеської національної
академії харчових технологій ОСОБА_4
два листи від 10.10.2012 року та 08.11.2012 року у
яких він розповсюджував негативну та
недостовірну інформацію про те, що
позивачка нібито перешкоджає
відповідачу в отриманні його речей та
не повідомляє йому про їх
місцезнаходження». Далі в позові
ОСОБА_5 вказує, що зазначені вище
відомості не відповідають дійсності, є
свідомим наклепом, який ґрунтується на
надуманих фактах, принижують і
ганьблять її честь і гідність,в значній
мірі підривають її авторитет, як
людини, громадянина, а також
компрометують її в очах оточуючих з
точки зору загальновизнаних правил
співжиття та принципів людської
моралі, що наносить їй суттєву шкоду та
завдає моральних страждань. В своєму
позові ОСОБА_1 просить суд, 1. Визнати
відомості, які викладені в письмових
поясненнях ОСОБА_2 від 23.04.2013 року до
Приморського районного суду (цивільна
справа № 2/1522/12720/11, суддя Шенцева О.П.),
таким, що не відповідають дійсності та
принижують її честь і гідність. 2.
Зобов'язати ОСОБА_2 підготувати та
направити письмове звернення до
Приморського районного суду м. Одеси
(суддя Шенцева) у якому спростувати
недостовірні відомості. 3. Визнати
відомості, що вона перешкоджає ОСОБА_2 в
отриманні його речей та не повідомляє
йому про їх місцезнаходження, які
викладені в листах від 10.10.2012 року та
08.11.2012 року направлених на адресу
ректора Одеської національної
академії харчових технологій ОСОБА_4,
такими, що не відповідають дійсності. 4.
Зобов'язати ОСОБА_2 підготувати та
направити письмове звернення на ім'я
ректора Одеської національної
академії харчових технологій ОСОБА_4 у
якому спростувати недостовірні
відомості. 5.Стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 моральну шкоду у
розмірі 50000 гривень.6. Стягнути з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_6 витрати на лікування
на загальну суму 919,17 гривень.7. Стягнути
з ОСОБА_2 на її користь витрати на
правову допомогу у сумі 4000 гривень.

В судовому засіданні 14.05.2014 року
представник ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав з підстав викладених у
позовній заяві та просив суд
постановити рішення, яким визнати
відомості, викладені в письмових
поясненнях ОСОБА_2 від 23.04.2013 року до
Приморського районного суду (цивільна
справа № 2/1522/12720/11), такими, що не
відповідають дійсності та принижують
її честь і гідність. Зобов'язати ОСОБА_2
підготувати та направити письмове
звернення до Приморського районного
суду м. Одеси у якому спростувати
недостовірні відомості. Визнати
відомості, про те, що ОСОБА_1
перешкоджає ОСОБА_2 в отриманні його
речей та не повідомляє йому про їх
місцезнаходження, викладені в листах
від 10.10.2012 року та 08.11.2012 року
направлених на адресу ректора Одеської
національної академії харчових
технологій ОСОБА_4, такими, що не
відповідають дійсності. Зобов'язати
ОСОБА_2 підготувати та направити
письмове звернення на ім'я ректора
Одеської національної академії
харчових технологій ОСОБА_4 у якому
спростувати недостовірні відомості.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду у розмірі 50000 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6
витрати на лікування на загальну суму
919,17 гривень. Стягнути з ОСОБА_2 на її
користь витрати на правову допомогу у
сумі 4000 гривень.

Відповідач та його представник в
судове засідання на повторний виклик
суду не з'явилися, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, причину неявки суду не
повідомили.

Суд, вислухавши представника
позивачки, ознайомившись з матеріалами
справи, вважає, що позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно до положень ст.10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог статті 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цивільно-процесуального кодексу, в
межах заявлених позовних вимог в на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно до вимог статті 270 ЦК України до
особистих немайнових прав в т.ч.
відноситься право на повагу до
гідності та честі.

Відповідно до положень ст.270 ЦК України
до особистих немайнових прав в т.ч.
відноситься право на повагу до
гідності та честі.

Згідно положень ст. 277 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї та (або) членів її
сімї недостовірної інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації. Частиною
3 цієї норми визначено, що негативна
інформація, поширена на особу
вважається недостовірною, якщо особа
яка її поширила, не доведе
протилежного.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного
Суду України за №1 від 27 лютого 2009 року
«Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи а також ділової репутації
фізичної чи юридичної особи»
роз'яснено, що вибір способу захисту
особистого немайнового права, зокрема
права на повагу до гідності та честі,
права на недоторканість ділової
репутації, належить позивачеві.
Пунктом 4 Постанови Пленуму роз'яснено,
що під гідністю слід розуміти визнання
цінності кожної фізичної особи як
унікальної біопсихосоціальної
цінності, з честю пов'язується
позитивна соціальна оцінка особи в
очах оточуючих, яка ґрунтується на
відповідності її діянь (поведінки)
загальноприйнятим уявленням про добро
і зло, а під діловою репутацією
фізичної особи набута особою суспільна
оцінка її ділових і професійних
якостей при виконанні нею трудових,
службових, громадських та інших
обов'язків. Відповідно до п.15 Пленуму
при розгляді справ зазначеної
категорії суду повинні мати на увазі,
що юридичним складом правопорушення ,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову є сукупність
таких обставин: поширення інформації,
тобто доведення її до відома хоча б
одній особі, поширення недостовірної
інформації, тобто такої, що не
відповідає дійсності, поширення
інформації , що порушує особисті
немайнові права, тобто або завдає шкоди
відповідним особистим немайновим
благам, або перешкоджає особі повно і
своєчасно здійснювати своє особисте
немайнове право. Недостовірною
вважається інформація, яка не
відповідає дійсності або викладена
неправдиво, тобто містить відомості
про події та явища, яких не існувало
взагалі, або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності.

В судовому засіданні встановлено, що в
провадженні Приморського районного
суду міста Одеси знаходилася цивільна
справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод в користуванні
квартирою, вселення в квартиру та
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи
- Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області про усунення перешкод
в користуванні власністю, зняття з
реєстраційного обліку.

В ході розгляду справи ОСОБА_2 23 квітня
2014 року, подав до суду письмові
пояснення. Як вбачається з матеріалів
справи, позивачка просить спростувати
відомості, викладені відповідачем в
письмових пояснення на позов, а також в
листах від 10.10.2012 року та 08.11.2012 року,
направлених ним на адресу ректора
ОНАПТ ОСОБА_7 (для ОСОБА_1).

Суд, дослідивши пояснення ОСОБА_2
подані до Приморського районного суду
м. Одеси 23 квітня 2013 року, встановив, що
відповідач у своїх поясненнях, поданих
в межах розгляду даної справи, писав
«хочу зауважити, що така поведінка з
боку ОСОБА_1 регламентується ст.356
Кримінального кодексу України як
самоправство, тобто самовільне,
всупереч уставленому законом порядку,
вчинення будь-яких дій, правомірність
яких оспорюється окремим громадянином
або підприємством, установою чи
організацією, якщо такими діями була
заподіяна значна шкода інтересам
громадянина, державним чи громадським
інтересам або інтересам власника,
однак на шляху до омріяної мети -
позбавити мене всього, ОСОБА_1 навіть не
зважає увагу на санкцію цієї статті.
Порушуючи норми чинного законодавства
ОСОБА_1 робить усе можливе, щоб я зазнав
шалених матеріальних збитків та
душевного болю». Також відповідач в
поясненнях вказував «оскільки між мною
та відповідачкою велися переговори
щодо укладення мирової угоди, я зі
своєї сторони зробив перший крок на
зустріч та в добровільному порядку
11.07.2012 року знявся з реєстрації зі
спірної квартири. Однак відповідачка
обдурила мене в черговий раз та не
стала погоджуватися з висунутими мною
умовами мирової угоди». Далі
відповідач вказує «також я хочу
проаналізувати надані ОСОБА_1 письмові
докази, та вказати, що всі ці свідчення
були зроблені на прохання ОСОБА_1 та за
матеріальну допомогу кожному хто все
це написав». Відповідач в своїх
поясненнях на позов писав « надана
ОСОБА_1 виписка із рішення ВВК № 100 від
06.07.12 року поліклініки № 21 про те, що її
донька хворіє на наступні
захворювання: вегето-судинна дистонія,
антено-невротичний синдром, дефіцит
ваги тіла, тільки підтверджує той факт,
що ОСОБА_1 навмисно створює напружену
ситуацію навколо цієї справи, оскільки
зі всією відповідальністю можу
заявити, що цими захворюваннями ОСОБА_3
страждає з моменту коли ми стали
сумісно проживати з 2001 року, оскільки
вона перебувала під наглядом лікарів
міської поліклініки № 6, таким чином
звернення до міської поліклініки № 21 є
приводом до подання позову про
відшкодування моральної шкоди».
«Спірними є також ксерокопії дев'яти
чеків на купівлю ліків, чотири з яких є
повторні копії, три копії з датами до
початку сімейного конфлікту (25.06.11 р.) а
один чек на суму 192 гр.07 к. під
корегований на ксероксі. «До суду
надано зазвичай підроблену ОСОБА_1
копію документу навіть без
реєстраційного номеру (№ 1357 від 26.12.11 р.)
та резолюції ректора, що не дає повної
та достовірної інформації про цей
документ та його відношення до справи,
окрім цього не відомо рішення ректора
ОНАХТ відносно ОСОБА_1.», «Надана ОСОБА_1
ухвала про відкриття провадження у
справі № 2/1522 12881/11 від 15.12.11 р.
Приморським районним судом м. Одеси про
розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
тільки підтверджує той факт, що остання
спроможна піти на все, заради
матеріального збагачення»; «Окрім
цього, ОСОБА_1 надано до суду ксерокопії
паспортів на телевізор, які були
кореговані за допомогою ксероксу, та
бути доказами по справі ніяким чином не
можуть , оскільки до суду подаються
виключно оригінальні документи з
печатками магазину - продавця».

Відповідно до роз'яснень п.17 постанови
Пленуму Верховного Сууд України від
27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної
особи», інформація, значена у позовній
заяві чи іншій заяві, адресованій суду,
а також в процесуальних документах
(запереченнях на позов, апеляційних чи
інших скаргах тощо), може бути
підставою для захисту гідності, честі
чи ділової репутації, за винятком
випадків коли ця інформація біла
визначена підставою пред'явленого
позову і стосувалася його предмету,
була доказом по справі, а так само
предметом апеляційного чи іншого
перегляду в порядку, встановленому
процесуальним законом. Згідно
роз'яснень, викладених у п.19 вказаної
Постанови, вирішуючи питання про
визнання поширеної інформації
недостовірною, суди повинні визначати
характер такої інформації та з'ясувати,
чи є вона фактичним твердженням, чи
оціночним судженням.

Судом приймаються до уваги, що
документи на які посилається
відповідач в своїх письмових звернення
до Приморського районного суду м. Одеси
23.04.2013 року надавалися саме стороною
позивачки ОСОБА_1, тому суд вважає, що
відповідач критично оцінює документи -
письмові докази надані ОСОБА_1, в межах
розгляду цивільної справи за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи ОСОБА_3, Приморський РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області, про
визнання особи такої, що втратила право
користування жилим приміщенням,
усунення перешкод в користуванні
власністю, відшкодування моральної і
матеріальної шкоди. Суд враховує, що
вказані відомості були надані як
пояснення на позов і повинні були
перевірятися судом,оскільки
стосувалися предмету спору і були
доказами по справі. Суд вважає, що, що
характер розповсюдженої інформації є
оціночним судженням.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про
визнання відомостей про те, що вона
перешкоджає ОСОБА_2 в отриманні його
речей та не повідомляє йому про їх
місцезнаходження, які викладені в
листах від 10.10.2012 року та 08.11.2012 року
направлених на адресу ректора
Одеської національної академії
харчових технологій ОСОБА_4, такими що
не відповідають дійсності., суд дійшов
наступних висновків.

В судовому засіданні досліджувалися
листи від 10.10.2012 року та від 08.11.2012 року,
написані від імені ОСОБА_2 на ім'я
ОСОБА_1, (адреса, АДРЕСА_1), з яких
випливає, що ОСОБА_2 звертається до
ОСОБА_1 по питанню повернення та
місцезнаходження його особистих речей.
Оглянути в судовому засіданні конверти
свідчать проте, що дані листі були
відправлені на адресу Ректору ОСОБА_4
ОНАПТ (для ОСОБА_1) АДРЕСА_2.

Виходячи зі змісту ст. 277 ЦК України,
сторона позивача повинна довести факт
поширення інформації, а також те, що
вона є негативною.

Суд, відмовляючи в задоволенні позову в
цієї частині вважає, що з текстів
оскаржу вальних листів не вбачається,
що текст даних звернень до позивачки
містить негативну інформацію для неї
особисто, що дана інформація зіпсувала
її репутацію, честь та гідність.

Згідно з вимогами статті 60 ЦПК України,
при розгляді будь-якої кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вони посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, крім
випадків встановлених статтею 61 ЦПК
України. Таким чином, обставини
викладені в поданих запереченнях або
інших заявах в межах розгляду
цивільної справи, повинні бути
підтверджені доказами, а в іншому
випадку вони не приймаються судом до
уваги.

Статтею 1 Закону України «Про звернення
громадян» передбачено, що громадяни
України мають право звернутися до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх правопорушення.

Під зверненням громадян слід зрозуміти
викладені в письмовій або усній формі
пропозиції (зауваження), заяви
(клопотання) і скарги. До відомостей, що
порочать особу й можуть
спростовуватися в передбаченому ст.277
ЦК України , відносяться ті, які
принижують честь, гідність і ділову
репутацію громадянина або організації
перед громадкістю чи окремими
громадянами з точки зору додержання
законів, загальновизнаних правил
співжиття, принципів людської моралі
та не відповідають дійсності або
неправдиво викладені. Критична оцінка
певних фактів їх перевірка, які мали
місце, такими відомостями визнаватися
не можуть.

З цих підстав суд вважає, що звернення
відповідача до Приморського районного
суду міста Одеси з поясненнями на
позов, з іншими заявами, поданими в
межах розгляду цивільної справи, в яких
вінмав намір захищати свої права,
порушені на його думку іншою особою, не
можуть розглядатися як поширення
неправдивих відомостей, оскільки не
встановлено, що фактично метою цих дій
було приниження честі, гідності
позивачки.

Також суд відмовляє в задоволенні
позовних вимог позивачки про
спростування інформації, оскільки
спосіб поширення інформації має
суттєве значення відповідно до ч.7 ст.277
ЦК України, що вимагає, щоб
спростування недостовірної інформації
здійснювалося у такій же спосіб, у якій
вона була порушена. Разом з тим, суд
вважає оскільки розповсюджена
інформація перевіряється в межах
розгляду цивільної справи, якщо
наявність або відсутність скоєння
можливого правопорушення позивача
взагалі може мати значення для
розгляду цієї справи, то відповідно
зобов'язання направити спростування не
буде таким, що відповідає специфіки
спірних відносин способом захисту.

Враховуючи те, що позовні вимоги про
відшкодування моральної шкоди,
стягнення витрат на лікування, є
похідними від вимог про визнання
інформації такою, що є недостовірною, у
задоволенні яких судом було відмовлено
з підстав викладених раніше, тому
вимоги про стягнення 50000 гривен, у
якості компенсації моральної шкоди,
атакож вимоги про стягнення витрат на
лікування у розмірі 919,17 гривень не
можуть бути задоволені.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд
відмовляючи в замовленні позову в
повному обсязі, відмовляє і у стягненні
на користь позивачки судових витрат.

Керуючись ст.ст.15,16, 20, 201, 270, 277, 280,1 167 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 61, 208-209, 213-215, 218
ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про захист честі та гідності,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області на
протязі десяти днів. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. Уразі
подання апеляційної скарги, рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Головуючий: