МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
________________________________________________________________________
____________________________________________
Справа № 521/4584/14-ц
Номер провадження №2/521/4257/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - судді Жуган Л.В.,

при секретарі судового засідання -
Іськовій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про поділ майна подружжя ,-

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м.
Одеси 31.03.2014 року звернувся позивач
ОСОБА_2 із позовом до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя. Обґрунтовуючи свої
вимоги позивач зазначив, що з 05.09.2003
року перебуває з відповідачем у шлюбі,
який зареєстровано Відділом РАГС
Мелітопольського МУЮ Запорізької
області, актовий запис №760. В період
шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. В зв'язку з припиненням
подружніх відносин ОСОБА_2 вказує, що
звернувся до Малиновського районного
суду м. Одеси із позовом про розірвання
шлюбу.

Позивач зазначає, що під час
перебування у шлюбі сторонами було
набуто у Власність наступне майно:
кожному із подружжя по 1/2 частині
квартири АДРЕСА_1; та майновий пай у
вигляді квартири будівельний №6-8-1,
загальною площею 76,15 кв.м., яка
розташована на 8 поверсі секції №6 у 1-й
черзі будівництва групи житлових
будинків з об'єктами соцкультпобуту та
паркінгом, розташованого за адресою:
АДРЕСА_2.

У зв'язку із тим, що згода щодо
розподілу майна між сторонами в
позасудовому порядку не досягнута,
позивач просить суд поділити майно, що
є спільною сумісною власністю подружжя
наступним чином:

- ОСОБА_2 виділити у особисту власність
майновий пай у вигляді квартири
будівельний №6-8-1, загальною площею 76,15
кв.м., яка розташована на 8 поверсі
секції №6 у 1-й черзі будівництва групи
житлових будинків з об'єктами
соцкультпобуту та паркінгом,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2;

- за ОСОБА_3 визнати право приватної
власності на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1, яка складається з однієї
житлової кімнати площею 17,2 кв.м.,
загальна площа квартири - 30,8 кв.м.

Позивач ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, про що
надав суду відповідну заяву, згідно
якої просив розглянути справу за його
відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги
визнала в повному обсязі, не
заперечувала проти запропонованого
позивачем варіанту поділу спільного
майна, про що надала суду відповідну
заяву, згідно якої просила розглянути
справу за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, надавши
оцінку поданим доказам, суд вважає, що
заявлені позовні вимоги обґрунтовані
та підлягають задоволенню, з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
05.09.2003 року ОСОБА_2 уклав шлюб із ОСОБА_3,
яка після укладення шлюбу змінила
прізвище на «ОСОБА_3», шлюб
зареєстровано Відділом РАГС
Мелітопольського МУЮ Запорізької
області, актовий запис №760, що
підтверджується Свідоцтвом про
одруження, виданим Відділом РАГС
Мелітопольського МУЮ Запорізької
області.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верхового
Суду України №11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21.12.2007 року визначено, що
вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно
до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути
будь-які види майна, за винятком тих,
які згідно із законом не можуть їм
належати (виключені з цивільного
обороту), незалежно від того, на ім'я
кого з подружжя вони були придбані чи
внесені грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

Визначаючи обсяг спільно нажитого
сторонами майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства суд виходить із
наступного.

Згідно договору купівлі продажу
квартири від 30.09.2004 року, укладеного між
ОСОБА_6 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, посвідченого
державним нотаріусом Третьої Одеської
державної нотаріальної контори,
зареєстрованого в реєстрі за №5-2371,
судом встановлено, що ОСОБА_6 продала, а
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 придбали в рівних
частинах кожний ізольовану
однокімнатну квартиру, що знаходиться
в АДРЕСА_1, загальною площею - 30,8 кв.м.,
житловою площею - 17,2 кв.м. У зв'язку із
цим, суд вважає, що вищезазначена
квартира, придбана сторонами в період
шлюбу, та є спільною сумісною власністю
подружжя.

Відповідно до Посвідчення про
асоційоване членство в Обслуговуючому
кооперативі «Нові Черемушки-1» серія -
АЧ/І №278 від 15.03.2011 року судом
встановлено, що ОСОБА_2 є Асоційованим
членом Обслуговуючого кооперативу
«Нові Черемушки-1». Згідно до
Персонального меморандуму
асоційованого члена кооперативу
№6НЧІ/283 від 04.03.2011 року розмір паю
ОСОБА_2, який він зобов'язаний сплатити
до 22.02.2012 року, складає 475176 грн.

Зазначений пай підлягає поверненню
ОСОБА_2 у майновій формі у вигляді
квартири будівельний №6-8-1, загальною
площею 76,15 кв.м., розташованої на 8
поверсі секції №6 у І-й черзі
будівництва групи житлових будинків з
об'єктами соцкультпобуту та паркінгом,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 набув майнові
права на вищевказаний майновий пай у
вигляді квартири в період шлюбу, суд
вважає, що він є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя та
підлягає поділу.

За ст. 63 СК України дружина та чоловік
мають рівні права на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Згідно до ст. 69 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Статтею 70 СК України встановлено, що у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом.

За ст. 174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Згідно п.11 Пленуму Верховного Суду
України «Про судове рішення у
цивільній справі» у разі визнання
відповідачем позову, яке не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, суд у
мотивувальній частині рішення може
вказати лише про визнання позову та
прийняття його судом.

В процесі розгляду справи не
встановлено інші особи, права та
інтереси яких порушує визнання позову
ОСОБА_3

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3
погодилась із запропонованим
позивачем варіантом поділу спільного
майна подружжя, суд вважає за можливе
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в
повному обсязі та поділити майно і
майнові права, набуті сторонами в
період шлюбу.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 61, 202, 203, 209-215, 218
ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
поділ майна подружжя - задовольнити.

Поділити між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спільно
набуте майно подружжя.

Виділити ОСОБА_2 у особисту власність
майновий пай у вигляді квартири
будівельний №6-8-1, загальною площею 76,15
кв.м., розташованої на 8 поверсі секції
№6 у І-й черзі будівництва групи
житлових будинків з об'єктами
соцкультпобуту та паркінгом,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на однокімнатну квартиру, що
знаходиться в АДРЕСА_1, загальною
площею - 30,8 кв.м., житловою площею - 17,2
кв.м.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10-ти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Л.В. Жуган