АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/4506/2014
Головуючий в суді 1 інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 13 лютого 2014 року про відмову у
задоволенні заяви ОСОБА_2 про
розстрочку виконання рішення
Печерського районного суду м. Києва від
09 січня 2014 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановила:

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 13 лютого 2014 року в
задоволенні заяви ОСОБА_2 про
розстрочку виконання рішення
Печерського районного суду м. Києва від
09 січня 2014 року - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу суду скасувати та постановити
нову, якою задовольнити заяву та
розстрочити виконання рішення
Печерського районного суду м. Києва від
09.01.2014 року, посилаючись на порушення
норм процесуального права.

Вказував, що висновок суду першої
інстанції про те, що обставини, на які
посилається заявник не є такими, що
утруднюють виконання рішення суду, є
необгрунтованим. Судом першої
інстанції не взято до уваги, що за
змістом ст. 373 ЦПК України, крім
перелічених обставин: «хвороба
боржника або членів його сім'ї,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо», міститься ще
слово «тощо». Тобто дана стаття не має
вичерпного переліку обставин, які
можуть бути підставою для розстрочки
виконання рішення. Крім перелічених
законодавцем обставин для розстрочки,
у боржника можуть бути й інші
обставини, які утруднюють виконання
рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вислухавши пояснення представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 09 січня 2014 року стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ПАТ Комерційний банк
«Надра» заборгованість по основній
сумі кредиту в розмірі 52 358 доларів 92
центів США, заборгованість за
відсотками в розмірі 31739 доларів 52
центів США, пеню в розмірі 3 657 доларів 99
центів, а також 3441 грн. у відшкодування
судових витрат.

Звертаючись до суду з заявою про
розстрочку виконання рішення, ОСОБА_2
просить розстрочити виконання
судового рішення із внеском за перший
місяць у розмірі 2000 доларів США та 3441
грн. суми судового збору; у подальшому -
із внесками по 479, 9 доларів США
щомісячно до 10 числа поточного місяця,
починаючи з 2-го місяця, закінчуючи 180-м
місяцем з дня постановлення ухвали і до
2029 року з правом дострокового
погашення заборгованості та
збільшенням суми щомісячних платежів.

В обґрунтування вимог заяви зазначає,
що існують обставини, які ускладнюють
виконання судового рішення, а саме те,
що він має на утриманні дружину, яка не
працює та двох неповнолітніх дітей.
Також зазначає, що заробітна плата, яку
він отримує в розмірі 10646 гривень на
місяць, витрачається ним у більшій
частині (6571 грн. на місяць) на утримання
сім'ї.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд
першої інстанції виходив з того, що
обставини, на які посилається заявник,
не є такими, що передбачені чинним
цивільним процесуальним законом для
звернення до суду із заявою сторони про
відстрочку або розстрочку виконання,
зміну чи встановлення способу і
порядку виконання (хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), а тому не є такими, що
утруднюють виконання рішення.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
вважає їх законними, обґрунтованими і
такими, що відповідають обставинам
справи та положенням процесуального
закону.

Доводи, які викладені в апеляційній
скарзі ОСОБА_2, є аналогічними його
обґрунтуванню у заяві про розстрочку
виконання рішення і були предметом
перевірки суду першої інстанції та
отримали належну правову оцінку.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України, за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення ( хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони, суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення в
судовому засіданні з викликом сторін і
у виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Виходячи із вимог даної норми,
розстрочка виконання рішення суду може
бути застосована судом лише у
виключних випадках, оскільки рішення
суду підлягає обов'язковому виконанню
у повній мірі, в строк і порядок,
передбачений чинним законодавством.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» стягнення за
виконавчими документами звертається в
першу чергу на кошти боржника у
гривнях та іноземній валюті, інші
цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках
та інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах у
депозитаріях цінних паперів. У разі
відсутності у боржника коштів та інших
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення. Звернення
стягнення на майно боржника не
зупиняє звернення стягнення на кошти
боржника. Боржник має право
запропонувати ті види майна чи
предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем.

Однак в матеріалах справи відсутні
докази щодо відкриття виконавчого
провадження органами Державної
виконавчої служби на виконання
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 09.01.2014 року. В судовому
засіданні представник апелянта
підтвердила, що на даний період часу
виконавче провадження не відкрито.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що обставини, на які посилається
відповідач, неможливо визнати
винятковими, оскільки доказів
неможливості виконання рішення суду в
порядку, передбаченому ст. 52 Закону
України «Про виконавче провадження», в
тому числі - звернення стягнення на
майно боржника в рахунок погашення
заборгованості, матеріали справи не
містять.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов законного і
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
заяви, оскільки запропонований порядок
погашення заборгованості свідчить про
очевидне порушення прав стягувача та
затягування виконання рішення на
невиправдано тривалий строк, а
наведені заявником обставини
неможливо визнати винятковими.

Інших доводів, які б дали суду
апеляційної інстанції підстави для
спростування висновків суду щодо
необґрунтованості та безпідставності
поданої заяви, апеляційна скарга не
містить.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Оскільки ухвала суду постановлена з
дотримання норм діючого законодавства,
висновки суду відповідають обставинам
справи, обґрунтовані, колегія суддів не
вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 13 лютого 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: