Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2014 р. Дніпровський районний
суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Чех Н.А.

при секретарі - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
Орган опіки та піклування Дніпровської
районної в місті Києві державної
адміністрації, Прокуратура
Дніпровського району міста Києва - про
позбавлення батьківських прав,
зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах
дітей Дніпровського району міста Києва
про усунення перешкод у спілкуванні та
вихованні з малолітньою донькою,
визначення участі у вихованні дитини,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
вказаною позовною заявою, посилаючись
на те, що 18.08.2001 року вона та відповідач
ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, від якого
мають малолітню дитину - дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. 22.05.2012 року рішенням
Дніпровського районного суду міста
Києва їх шлюб було розірвано. Дитина
постійно проживає з нею (ОСОБА_1), вона
сама займається її вихованням та
утриманням. Батько дитини - ОСОБА_2 з
донькою не проживає, вихованням та
утриманням її не займається, не
цікавиться її життям та здоров'ям,
матеріально не допомагає, аліменти не
виплачує. Дочка навчається в п'ятому
класі середньої загальноосвітньої
школи №224. За час навчання дитини в
даній школі батько ОСОБА_2 в школу
жодного разу не приходив, не відвідував
батьківські збори. ОСОБА_2 жодного разу
не звернувся до органу опіки та
піклування чи до суду про усунення
перешкод у спілкуванні та вихованні
дитини, що свідчить про те, що він
самоусунувся від виконання своїх
батьківських обов'язків. У зв'язку з
цим, вона (ОСОБА_1) звернулася до органу
опіки та піклування Дніпровської
районної у місті Києві державної
адміністрації. На засідання комісії
викликали ОСОБА_2, однак він двічі не
з'явився, хоча був запрошений належним
чином. На комісії була присутня дитина,
яка підтримала її заяву, що батько не
бере участі у її вихованні та
утриманні. За результатами розгляду
заяви орган опіки та піклування надав
висновок, згідно якого вони вважають за
доцільне позбавити ОСОБА_2
батьківських прав відносно доньки
ОСОБА_3. Враховуючи це, звернулася до
суду з даним позовом про позбавлення
ОСОБА_2 батьківських прав. В судовому
засіданні позивач підтримала свої
позовні вимоги, просила їх
задовольнити. Зустрічний позов не
визнала, просила відмовити в його
задоволенні, оскільки він є
безпідставний, вона ніколи не чинила
відповідачу перешкод в спілкуванні з
дитиною, ніколи не заперечувала їх
спілкуванню, ніколи не було такого, щоб
приходив до них відповідач, а вона його
не впускала чи забороняла приходити,
спілкуватися з дитиною. Пояснила, що як
після розлучення, так і після прийняття
рішення про стягнення аліментів вона
жодного разу не отримувала
матеріальної допомоги на утримання
дитини, аліментів від відповідача. Про
стягнення з відповідача аліментів
останній знав, подавав свої
заперечення щодо розміру аліментів, що
було судом враховано. Розірвання їх
шлюбу було за позовом відповідача, вона
не була присутня в суді, дізналася про
таку справу та рішення взагалі в червні
2012 року, тоді ж дізналася і про те, що у
відповідача друга сім'я, народилася
дитина. Ці обставини вважає і були
підставою для розлучення. За час
розгляду справи про позбавлення
відповідача батьківських прав думка
дитини не змінилася, вона не хоче з ним
спілкуватися. Зазначила, що вона
проживає разом з дитиною, сама
займається її вихованням, утриманням.
За останні два роки відповідач жодного
разу не приходив до дитини, не
телефонував їй, не поздоровляв зі
св'ятами, не цікавився взагалі дитиною,
її життям, здоров'ям. Останній раз
відповідач бачився з дочкою в травні 2012
року. Зазначила, що коли відповідач
пішов від неї (позивача), він забрав все
золото і її, і дитини, і її матері, він
має борги в банках, має борг її батьку.

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним
позовом про усунення перешкод в
спілкуванні та вихованні з малолітньою
дитиною, посилаючись на те, що він
перебував з ОСОБА_1 в зареєстрованому
шлюбі з 18.08.2001 року. Від шлюбу мають
дитину - дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб
між ним та ОСОБА_1 розірваний рішенням
суду від 22.05.2012 року. Останнім часом
відносини між ним та ОСОБА_1
погіршилися з причин того, що вони
мають різні погляди на життя, стали
чужими людьми один до одного. На даний
час ОСОБА_1 стала чинити перешкоди у
спілкуванні з дитиною. Він не взмозі
займатися та брати участь у вихованні
доньки. На його прохання щодо
вирішення даного питання мирним шляхом
ОСОБА_1 відмовляє, пояснюючи тим, що
справа знаходиться в суді. Такі дії
порушують його права як батька,
оскільки він має намір проводити
більше часу зі своєю донькою. 10.02.2014
року він був вимушений звернутися до
Дніпровського РУГУ МВС України в місті
Києві з письмовою заявою відносно
ОСОБА_1, якою просив попередити
працівників міліції про
відповідальність останньої про
підбурювання дитини відносно нього.
Враховуючи викладене, звернувся до
суду з зустрічним позовом та просив суд
зобов'язати ОСОБА_1 не чинити йому
перешкоди у спілкуванні з донькою та
визначити його участь у вихованні
доньки у формі спілкування з нею
щосуботи кожного місяця з 10-ї до 13-ї
години. В судовому засіданні
представник позивача просив відмовити
з задоволенні позову ОСОБА_1 про
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав
та задовольнити їх зустрічний позов.
Пояснив, що ОСОБА_2 є батьком дитини
ОСОБА_3 і він бажає і хоче з дитиною
спілкуватися, але не може це робити,
оскільки позивачка ОСОБА_1 йому в цьому
перешкоджає, у зв'язку з чим був
вимушений звернутися до міліції. Не
заперечував того, що це відбулося під
час розгляду справи в суді, до цього
ОСОБА_2 нікуди не звертався. Зазначив,
що між сторонами склалися з 2012 року
складні сімейні стосунки. ОСОБА_2 має
іншу сім'ю, він працює а у вихідні дні
приділяє більше уваги маленькій дитині
від другого шлюбу, новій сім'ї. На даний
час у ОСОБА_2 складне матеріальне
становище.

Представник третьої особи Органу опіки
та піклування Дніпровської районної в
місті Києві державної адміністрації в
судовому засіданні підтримала наданий
ними висновок, вважала, що є всі
підстави для задоволення позову ОСОБА_1
Пояснила, що на комісії була присутня
дитина сторін, яка повідомила, що це
вона просила маму про позбавлення
батька батьківських прав, що батько не
приходив до неї, не телефонував, не
цікався нею. Дитина пояснювала все
спокійно. Щодо звернень батька дитини -
ОСОБА_2 до них, пояснила, що було лише
одне звернення в період розгляду
справи в суді, до цього ОСОБА_2 до них не
звертався щодо чинення йому перешкод в
спілкуванні з дитиною чи з інших
причин. Вважала, що підстав для
задоволення зустрічного позову немає.

Представник Прокуратури Дніпровського
району міста Києва в судовому
засіданні вважала, що є всі підстави
для задоволення позову ОСОБА_1 та
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав
відносно дитини ОСОБА_3, це буде
відповідати інтересам дитини. Просила
врахувати, що позов ОСОБА_1 повністю
доведений в суді наданими документами,
показами свідків, висновком органу
опіки та піклування. Є всі докази того,
що ОСОБА_2 життям дитини не цікавився і
не цікавиться, не надає матеріальної
допомоги, не відвідує дитину. Підстав
для задоволення зустрічного позову,
вважає, немає.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1,
представника ОСОБА_2, представників
Органу опіки та піклування
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації, Прокуратури
Дніпровського району міста Києва,
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
знайшли своє підтвердження в суді та
підлягають задоволенню, зустрічний
позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

В суді встановлено, що 18.08.2001 року між
сторонами - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
зареєстровано шлюб, від якого вони
мають малолітню дитину - дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. 22.05.2012 року рішенням
Дніпровського районного суду міста
Києва шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
розірвано, з позовом про розірвання
шлюбу звертався ОСОБА_2, рішення було
заочне, справа була розглянута без
участі ОСОБА_1 Після розірвання шлюбу
сторін їх дитина - дочка ОСОБА_3
залишилася проживати з матір'ю - ОСОБА_1

24.12.2012 року Дніпровським районним судом
міста Києва було постановлено рішення,
згідно якого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
стягнуто аліменти на утримання дочки
ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частки з усіх видів
заробітку (доходу) щомісячно, починаючи
з 29.11.2012 року і до повноліття дитини. З
даного рішення слідує, що ОСОБА_1
просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти у
розмірі ? частини його доходів. ОСОБА_2 в
судове засідання не з'явився, але надав
свої письмові заперечення, в яких
зазначав про те, що він згоден
сплачувати аліменти на утримання дочки
ОСОБА_3, але не ? частину, а 1/6 частину,
оскільки він проживає однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з ОСОБА_7, з якою мають
малолітню дитину ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2;
його дружина перебуває у декретній
відпустці по догляду за дитиною, тому
він не має можливості сплачувати
аліменти у розмірі ? частини, так як на
його утриманні знаходяться дружина і
малолітня донька ОСОБА_8. На підставі
вказаного рішення суду було видано
виконавчий лист, відкрито виконавче
провадження ВДВС Дніпровського РУЮ у
міста Києві. Згідно довідки від 11.11.2013
року, виданої ВДВС Дніпровського РУЮ у
місті Києві - стягувач аліментів ОСОБА_1
не отримує і не отримувала аліменти від
боржника ОСОБА_2 по виконавчому листу,
виданому на підставі рішення суду від
24.12.2012 року. Довідка видана за період з
01.05.2013 року по 31.10.2013 року.

В судовому засіданні було встановлено,
що ОСОБА_1 і на час розгляду справи в
суді не отримала від ОСОБА_2 жодної
виплати в рахунок сплати аліментів.

Посилання представника відповідач
ОСОБА_2 на те, що останній не знав про
рішення суду про стягнення з нього
аліментів, не може бути прийняте до
уваги, оскільки це спростовується тим,
що ним надавалися до справи письмові
заперечення, в яких він повідомляв, що
не згоден з запропонованим позивачем
розміром аліментів - ? частина, просив
визначити розмір - 1/6 частину з
урахуванням наявності у нього нової
сім'ї та ще одної дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З довідки Дитячої музичної школи №13 ім.
М.І.Глінки від 22.10.2013 року, довідки
середньої загальноосвітньої школи №224,
характеристики з вказаної школи на
дитину, слідує, що дитиною ОСОБА_3
опікується тільки мати - ОСОБА_1, яка
контролює навчання дитини, поведінку,
приділяє багато уваги вихованню
доньки; батько дитини інтересу до її
виховання та навчання не виявляв, в
школу жодного разу не приходив,
батьківські збори не відвідував. Ці
обставини в судовому засіданні не
заперечував та не спростовував
представник ОСОБА_2

ОСОБА_1 зверталася до органу опіки та
піклування з заявою про надання
висновку про позбавлення батьківських
прав ОСОБА_2 відносно їх доньки ОСОБА_3 і
відповідно до Висновку вказаного
органу опіки та піклування від 09.12.2013
року №8737/41/2/103 останні вважали за
можливе позбавити ОСОБА_2 батьківських
прав відносно його малолітньої доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В даному висновку
зазначено, що комісією було
встановлено те, що дитина проживає з
матір'ю ОСОБА_1, яка самостійно
займається її вихованням та
утриманням. Батько дитини ОСОБА_2 з
січня 2012 року з донькою не проживає,
вихованням та утриманням не
займається, не цікавиться її життям та
здоров'ям, матеріально не допомагає, в
школу жодного разу не приходив, не
відвідував батьківські збори, жодного
разу не звернувся до органу опіки та
піклування чи до суду про усунення
перешкод у спілкуванні та вихованні
дитини, що свідчить про самоусунення
ОСОБА_2 від виконання своїх
батьківських обов'язків. На засідання
комісії ОСОБА_2 двічі не з'явився, хоча
був запрошений належним чином.
Малолітня дитина ОСОБА_3 була присутня
на засіданні комісії, підтримала заяву
матері та підтвердила, що батько не
бере участі у її вихованні та
утриманні.

Встановленими, підтвердженими та
неоспореними стороною відповідача
ОСОБА_2 є наступні факти: з січня 2012 року
відповідач ОСОБА_2 матеріальної
допомоги на утримання дитини не
надавав; вихованням дитини не займався,
життям, навчанням, здоров'ям дитини не
цікавився, дитину не відвідував. З
січня 2012 року як до прийняття рішення
суду про стягнення аліментів (24.12.2012
року), так і після постановлення
вказаного рішення суду, відкриття
виконавчого провадження - аліменти на
утримання дитини не сплачував,
матеріальної допомоги не надавав. Не
надавалася ніяка матеріальна допомога
та не сплачувалися аліменти і в період
розгляду даної справи про позбавлення
батьківських прав в суді (позов
надійшов до суду 18.12.2013 року).

Судом враховується і те, що ОСОБА_2
двічі не з'являвся на запрошення до
комісії органу опіки та піклування, не
з'являвся жодного разу в судові
засідання, що свідчить, на думку суду,
про небажання приймати участь у
вирішенні питання стосовно його
дитини.

Посилання представника ОСОБА_2 на те, що
останній не приходив до дитини ОСОБА_3,
не приймав участі в її вихованні із-за
складних сімейних стосунків з
позивачем ОСОБА_1, із-за зайнятістю на
роботі, із-за необхідності приділяти
увагу другій дружині, дитині ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, - суд не може прийняти як
належні та допустимі, прийнятні
обставини щодо причин ухилення від
виховання та утримання дитини ОСОБА_3.
Зазначене про складні стосунки між
сторонами взагалі є безпідставним,
оскільки з січня 2012 року сторони не
мають ніяких відношень, не спілкуються,
не зустрічаються.

Не може бути враховано судом і те, що в
період розгляду справи в суді ОСОБА_2
звертався до Служби у справах дітей
(25.02.2014 року), до Дніпровського РУГУ МВС
України в місті Києві (13.02.2014 року) з
приводу чинення позивачем ОСОБА_1
перешкод в спілкуванні з дитиною
ОСОБА_3, оскільки дані звернення були
вже під час розгляду справи в суді
(позовну заяву ОСОБА_2 отримав згідно
поштового повідомлення 25.01.2014 року).
Крім цього, жодного доказу, пояснень з
приводу того, коли саме приходив ОСОБА_2
до дитини і йому чинила перешкоди в
спілкуванні з нею ОСОБА_1 - представник
ОСОБА_2 в судовому засіданні не надав.
Позивач ОСОБА_2 заперечувала те, що
ОСОБА_2 під час розгляду справи
приходив до дитини, а йому хтось чинив
перешкоди в їх спілкуванні. Таким
чином, на думку суду, вказані вище
звернення ОСОБА_2 до зазначених органів
були безпідставні та спрямовані на
отримання документів про наявність
таких звернень для подачі їх до
зустрічного позову.

Відповідно до ст.ст. 164, 165 СК України
мати, батько можуть бути позбавлені
батьківських прав, якщо буде
встановлено, що вони ухиляються від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дітей. Позбавлення
батьківських прав проводиться тільки в
судовому порядку. При розгляді таких
справ необхідним є подання письмового
висновку органів опіки і піклування.

Відповідно до ст.ст. 153, 155, 157 СК України
мати, батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою;
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
грунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно; той з батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Той з
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Згідно до ст.159 СК України у разі спору
між батьками, суд визначає способи
участі одного із батьків у вихованні
дитини, місце та час їхнього
спілкування, з урахуванням віку, стану
здоров'я дитини, поведінки батьків а
також інших обставин, що мають істотне
значення. В окремих випадках, якщо це
викликано інтересами дитини, суд може
обумовити побачення з дитиною
присутністю іншої особи.

Враховуючи вимоги вказаних статей
Сімейного кодексу України та
встановлені і доведені в судовому
засіданні обставини справи, суд
приходить до висновку, що є всі законні
підстави для задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 щодо позбавлення ОСОБА_2
батьківських прав відносно дитини
ОСОБА_3. Дані позовні вимоги є доведені
та неспростовані відповідачем ОСОБА_2
Навпаки, наданими в судовому засіданні
стороною відповідача ОСОБА_2
документами та поясненнями
представника ОСОБА_2 підтверджено той
факт, що ще до розірвання шлюбу сторін,
з січня 2012 року, і до подачі ОСОБА_1
даного позову до суду - відповідач
ОСОБА_2 самоухилився від виконання
своїх батьківських обов'язків відносно
його доньки ОСОБА_3, не надавав на її
утримання матеріальної допомоги, не
займався її вихованням, не цікавився її
життям, навчанням, здоров'ям. Жодної
перешкоди в спілкуванні, вихованні
дитини ОСОБА_3 відповідачу ОСОБА_2 не
чинилося як ОСОБА_1, так і будь-якими
третіми особами. Це було встановлено в
суді як доказами та поясненнями ОСОБА_1,
так і поясненнями представника ОСОБА_2,
наданими в судовому засіданні,
показами свідків. Зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_2 є безпідставні, до них не
надано жодного належного та
допустимого доказу. Викладені в
зустрічному позові факти повністю
спростовані стороною позивача ОСОБА_1
та наявними у справі документами.

Всі викладені вище обставини
підтвердили і допитані в судовому
засіданні свідки зі сторони ОСОБА_1 Суд
враховується і приєднана до справи
заява дитини ОСОБА_3, та її пояснення,
надані на комісії Органу опіки та
піклування.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 153, 155, 157, 159, 164, 165 СК України, ст.ст.
60, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи: Орган опіки та піклування
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації, Прокуратура
Дніпровського району міста Києва - про
позбавлення батьківських прав -
задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4
батьківських прав відносно
малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідні зміни внести до Книги
реєстрації народжень, актовий запис №
1976, складений 26.09.2002 року Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Дніпровського районного управління
юстиції у місті Києві.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у
справах дітей Дніпровського району
міста Києва про усунення перешкод у
спілкуванні та вихованні з малолітньою
донькою, визначення участі у вихованні
дитини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду міста Києва через
Дніпровський районний суд міста Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя: