№ 336/1127/14-ц
пр. № 2/336/1026/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

28 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя, у складі

головуючого судді О.І. Дацюк

при секретарі О.Б. Скибі

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
будинком, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2,
вказавши, що позивачеві на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу належить житловий
будинок АДРЕСА_1. В належному
позивачеві будинку зареєстрована, але
не мешкає з 2011 року сестра чоловіка
позивача ОСОБА_2 Посилаючись, що
реєстрація ОСОБА_2 у будинку створює
перешкоди позивачеві у здійснені права
власності, відповідно до ст. 391, 405 ЦК
України, просила визнати ОСОБА_2 такою,
що втратила право користування
житловим будинком АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач на
позовних вимогах наполягала, вказавши
додатково, що була власником будинку
АДРЕСА_1 з 1998 року по листопад 2013 року,
коли будинок продала. ОСОБА_2 є сестрою
цивільного чоловіка позивача, в
будинку не проживала, але на її
прохання позивач зареєструвала її в
будинку.

Заява власника будинку ОСОБА_3 про
заміну позивача в порядку ст. 37 ЦПК
України судом залишена без
задоволення, враховуючи, що
процесуальне правонаступництво
відповідно до ст. 37 ЦПК України можливе
у разі смерті фізичної особи,
припинення юридичної особи, заміни
кредитора чи боржника у зобов'язанні, а
також в інших випадках заміни особи у
відносинах, щодо яких виник спір.
Оскільки з набуттям права власності на
будинок право звернення з позовом в
порядку ст. 405 ЦК України щодо права
користування будинком члена сім'ї
власника будинку не набувається, тож
для набуття ОСОБА_3 статусу позивача по
справі він повинен звернутися з
позовом самостійно та з інших підстав,
враховуючи, що ОСОБА_2 членом його сім'ї
не є.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилась, про місце та час розгляду
справи повідомлялась шляхом
направлення судових повісток за
адресами, зазначеними позивачем,
враховуючи відмову позивача від оплати
витрат, пов'язаних з публікацією
оголошення у газеті про виклик
відповідача в судове засідання.

При вивченні матеріалів справи судом
встановлено наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу
домоволодіння від 11.11.2013 року ОСОБА_1
продала ОСОБА_3 домоволодіння АДРЕСА_1
(а.с. 42-47).

Як вбачається з відмітки у паспорті
позивача, ОСОБА_1 09.11.2013 року знята з
реєстрації у вказаному домоволодінні
(а.с. 27-29).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в
АДРЕСА_1 з 2011 року, що підтверджено
довідкою Адресно-довідкового
підрозділу УДМС України в Запорізькій
області (а.с. 24).

При вирішенні справи суд виходить з
наступного.

В якості підстави звернення з позовом
позивач посилалась на ст. 391, 405 ЦК
України.

Стаття 391 ЦК України вказує, що власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Як вказує ст. 405 ч. 3 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Сукупний аналіз зазначених норм закону
дає підстави вважати, що з позовом про
позбавлення права користування житлом
члена сім'ї власника житла має право
звернутися саме власник житла.

Позивач, звертаючись з позовом,
посилалась на наявність у неї права
власності на домоволодіння АДРЕСА_1.

Натомість, в судовому засіданні
з'ясувалось, що ані на момент розгляду
справи, ані на момент звернення з
позовом 12 лютого 2014 року ОСОБА_1
власником домоволодіння АДРЕСА_1 не
була.

Відповідно до ст. 55 Конституції України
та ст. 3 ЦПК України захисту в судовому
порядку підлягають порушені, невизнані
або оспорювані права, свободи чи
інтереси громадян.

Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не була власником
будинку на момент звернення з позовом,
та не являється ним на час розгляду
справи, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог, враховуючи відсутність
порушених прав позивача з боку
відповідача в контексті заявлених
вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 15, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування будинком відмовити
повністю.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії. У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржено відповідачем в загальному
порядку.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення через
Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк

28.04.2014