Справа № 529/379/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року Диканський районний
суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Гвоздика А. Є.

при секретарі Кривенко Р. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Диканька цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "Акцент-Банк'
до ОСОБА_1 про стягненння
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИВ:

Вказуючи на те, що відповідач по
справі ОСОБА_1 згідно укладеного з
позивачем договору № б/н від 19. 08. 2008
року отримала кредитні кошти від
останнього в сумі 3000 грн. 00 коп. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користуванням кредитом у
розмірі 24 % на рік на суму залишку
заборгованості та зобов'язана
здійснювати погашення кредиту та
сплату відсотків за користування ним в
порядку та строки згідно графіку
повернення даного кредиту кожного
місяця, але відповідач по справі даний
кредит не погашає, згідно чого станом
на 24. 03. 2014 року з'явилася
заборгованість в загальній сумі 22 563
грн. 74 коп. Позивач звернувся з позовом
до суду та просить стягти з відповідача
вказану заборгованість по кредитному
договору, де 2 984 грн. 00 коп. це є
заборгованість за кредитом, 11 309 грн. 09
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 6 720 грн. 00 коп.
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом, та штрафи за
порушення пункту 8.6 угоди, та штрафи
відповідно до умов та правил надання
банківських послуг - 500 грн. (фіксована
частка) та 1 050 грн. 65 коп. (процентна
складова), а також понесені витрати по
оплаті судового збору в сумі 243 грн. 60
коп.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, а до суду надав
письмову заяву, в якій просив розгляд
справи провести в його відсутність при
цьому вказав, що свої позовні вимоги
він підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 також в судове
засідання не з'явилася, а до суду
подала письмову заяву, в якій вказала,
що позовні вимоги позивача вона не
визнала та заперечує проти їх
задоволення і при цьому просила
застосувати строк позовної давності.
Також відповідач просила розгляд
справи провести в її відсутність.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення відповідача,
дослідивши наявні по справі докази, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити із наступних
підстав.

Як вбачається що відповідно до
укладеної з позивачем договору № б/н
від 19. 08. 2008 року отримала кредитні
кошти від останнього в сумі 3000 грн. 00
коп. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користуванням
кредитом у розмірі 24 % на рік на суму
залишку заборгованості та зобов'язана
здійснювати погашення кредиту та
сплату відсотків за користування ним в
порядку та строки згідно графіку
повернення даного кредиту кожного
місяця.

У порушення вимог кредитного договору
відповідач не виконувала належним
чином взятих на себе зобов'язань,
внаслідок чого станом на 24. 03. 2014 року
утворилася заборгованість по сплаті
нею кредиту в розмірі 22 563 грн. 74 коп.

У відповідності до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства в
установлений строк відповідно до умов
договору.

При порушенні зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Таким чином, зі змісту наведених
правових норм вбачається порушення
прав позивача внаслідок невиконання
договірних зобов'язань Відповідачем.

Враховуючи те, що Відповідач в судовому
засіданні заявила клопотання про
застосування до даних правовідносин
позовну давності, а тому суд в силу цих
обставин приходить до наступного
висновку.

Судом встановлено, що строк дії
кредитного договору між позивачем
ПАТ"Акцент-Банк" та відповідачем ОСОБА_1
№ б/н від 19.08.2008 року тривав три роки та
кінцевий термін його погашення
закінчився 28. 11. 2011 року, що передбачено
що передбачено ст. 257 ЦК України.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства у
встановлений строк відповідно до умов
договору.

З наявних матеріалів справи, зокрема із
розрахунку суми заборгованості,
наданої ПАТ "Акцент-Банк", вбачається,
що відповідач ОСОБА_1 у період часу з
19.08.2008 року до 28. 11. 2011 внесла лише один
платіж, а 28. 11. 2011 року взагалі кредит не
погашала.

Також із наявного в матеріалах справи
розрахунку суми заборгованості за
кредитним договором вбачається, що
після 28. 11. 2011 року відповідачем ОСОБА_1
кошти в рахунок погашення
заборгованості взагалі не вносилися
упродовж близько 4 років 6 місяців.

Таким чином, починаючи з 28 листопада 2008
року позивачеві стало явно відомо про
ухилення відповідача по справі ОСОБА_1
від виконання покладених на неї
зобов'язань по поверненню кредитних
коштів.

Однак протягом тривалого часу, більше
4 років, - позивач із позовними вимогами
до суду не звертався, а при цьому
кредитодавець протягом вказаного
періоду часу продовжував нараховувати
відсотки та штрафні санкції за
користування кредитом, замість того,
щоб скористатися своїм правом стягнути
заборгованість за кредитним договором
у судовому порядку

Згідно ст.ст. 257, 259, 267 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається в
письмовій формі. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, строк позовної давності
звернення ПАТ "Акцент-Банк" до суду із
позовними вимогами про стягнення із
відповідача ОСОБА_1 заборгованості за
кредитним договором розпочався з 19.08.2008
року і тривав 28. 11. 2011 року. Всупереч
цьому позивач - ПАТ "Акцент-Банк"
звернувся до суду із даною позовною
заявою лише 11 квітня 2014 року, після
спливу більше 4 років, про що свідчить
вхідний штемпель Диканського
районного суду на першій сторінці
позовної заяви, тобто з пропуском
строку позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Судом не встановлено підстав
переривання строків позовної давності,
встановлених ст. 264 ЦК України, оскільки
відповідачем у період перебігу строків
позовної давності не було вчинено дії,
які б свідчили про визнання ним свого
боргу або іншого обов'язку.

Отже право ПАТ "Акцент-Банк" на
звернення до суду із позовними
вимогами у розумінні одержання
судового захисту погашено у
процесуальному аспекті.

Крім того з роз'яснень п. 31 Постанови
пленуму ВСС України № 5 вбачається, що
"Враховуючи положення п. 7 ч.13 ст. 11
Закону України "Про захист прав
споживачів", суди мають виходити з того,
що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою відмови у позові.

Оцінивши зібрані та перевірені в
судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд вважає наявними
передбачені чинним законодавством
підстави для застосування до позовних
вимог ПАТ "Акцент-Банк" строку позовної
давності терміном 3 роки відповідно до
вимог ст. 257 ЦК України.

Приймаючи до уваги те, що позов не
підлягає задоволенню, то відповідно
до вимог ст. 88 ЦПК України судові
витрати стягненню з відповідача на
користь позивача також не підлягають.

Враховуючи вище викладене, та те, що
позивач звернувся до суду із позовними
вимогами про стягнення заборгованості
за кредитним договором із пропущенням
строку позовної давності, суд
приходить до твердого переконання, що
позовні вимоги щодо стягнення із
відповідачки на користь позивача
заборгованості за кредитним договором
та судових витрат по справі
задоволенню не підлягають.

На підставі вище викладеного та
керуючись ст.ст. 256-261, 264, 267, 526-527, 530, 610-611,
625, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 72, 88, 209,
212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
"Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
у зв'язку з пропуском строку позовної
давності.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
на протязі десяти днів з дня його
проголошення. Особи. які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: