Номер провадження: 22-ц/785/4658/14
Номер справи місцевого суду: 509/795/14-ц
Головуючий у першій інстанції Кочко
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Варикаші О.Д., Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ТАС» до ОСОБА_2 про
стягнення страхового відшкодування за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 19 березня 2014 року,
-

встановила:

У лютому 2014 року позивач звернувся з
позовом до відповідача про стягнення
суми сплаченого відшкодування у
розмірі 12 380,34 гривень та судового
збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що 22 травня 2011 року о
08:20 годині на вул. Парковій в м.
Іллічівськ сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
двох автомобілів: «ГАЗ» д.н. НОМЕР_3,
яким керував ОСОБА_2, та «Хонда» д.н.
НОМЕР_2, який знаходився під керуванням
ОСОБА_3, потерпілого.

Внаслідок ДТП автомобіль потерпілого
отримав механічні ушкодження, що
підтверджується Довідкою ДАІ,
страховим актом, розрахунком
страхового відшкодування. На момент
ДТП між позивачем та відповідачем був
укладений договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 26.04.2011 року
№АА/3968904, відповідно до якого позивач
застрахував цивільну відповідальність
відповідача перед третіми особами, при
використанні автомобілю «ГАЗ» д.н.
НОМЕР_3.

ОСОБА_3 звернувся до позивача із заявою
про виплату страхового відшкодування.

09 червня 2011 року було проведено оцінку
транспортного засобу та складено Звіт
№545-06-11 з визначенням вартості
матеріального збитку, завданого
власнику транспортного засобу. На
підставі вказаного страхового акту та
заяви ПАТ «СК «Українська страхова
група» позивачем було виплачено
страхове відшкодування в розмірі 12 380, 34
гривень.

За вказаним адміністративним
правопорушенням, ДТП, постановою
Овідіопольського районного суду
Одеської області, 22 червня 2011 року було
визнано ОСОБА_2 винним у скоєному
правопорушенні, та притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП.

Відповідач не повідомив позивача про
настання страхового випадку у строки
передбачені ст. 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»

19 листопада 2013 року ОСОБА_2 було
надіслано позивачем листа №158 ТАС з
вимогою сплатити суму страхового
відшкодування, однак на момент подачі
дійсного позову до суду, відповідач не
сплатив вказане відшкодування.

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 19 березня 2014
року позов задоволений.

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду відповідач подав апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про зміну рішення суду в зв'язку з тим,
що воно постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи з ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні
позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, сторони, що
з'явилися, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції посилався на те, що
відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч. 2 і 5 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку. Особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги не містять підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
про відмову в задоволенні заявлених
позивачем позовних вимог.

Судом встановлено, що 22 травня 2011 року о
08:20 годині на вул. Парковій в м.
Іллічівськ сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
двох автомобілів: «ГАЗ» д.н. НОМЕР_3,
яким керував ОСОБА_2, та «Хонда» д.н.
НОМЕР_2, який знаходився під керуванням
ОСОБА_3, потерпілого.

Внаслідок ДТП автомобіль потерпілого
отримав механічні ушкодження, що
підтверджується Довідкою ДАІ,
страховим актом, розрахунком
страхового відшкодування. На момент
ДТП між позивачем та відповідачем був
укладений договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 26.04.2011 року
№АА/3968904, відповідно до якого позивач
застрахував цивільну відповідальність
відповідача перед третіми особами, при
використанні автомобілю «ГАЗ» д.н.
НОМЕР_3.

ОСОБА_3 звернувся до позивача із заявою
про виплату страхового відшкодування.

09 червня 2011 року було проведено оцінку
транспортного засобу та складено Звіт
№545-06-11 з визначенням вартості
матеріального збитку, завданого
власнику транспортного засобу. На
підставі вказаного страхового акту та
заяви ПАТ «СК «Українська страхова
група» позивачем було виплачено
страхове відшкодування в розмірі 12 380, 34
гривень.

За вказаним адміністративним
правопорушенням, ДТП, постановою
Овідіопольського районного суду
Одеської області, 22 червня 2011 року було
визнано ОСОБА_2 винним у скоєному
правопорушенні, та притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП.

Відповідач не повідомив позивача про
настання страхового випадку у строки
передбачені ст. 33 Закону України «Про
обовязкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»

Посилання в апеляційній скарзі, що
відповідач повідомив по телефону
позивача про настання страхового
випадку нічим не підтверджено.

Зазначення в апеляційній скарзі, що сам
по собі факт порушення страхувальником
визначеного договором порядку
повідомлення про настання страхового
випадку, не може бути підставою для
звернення з регресними вимогами до
особи, винної у вчиненні ДТП є
помилковим.

Стаття 993 ЦК України передбачає, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про
страхування», до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом «ґ» ч. 38.1.1 ст. 38 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що страховик
після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, зокрема,
якщо він не повідомив страховика у
строки і за умов, визначених у
підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього
Закону.

Відповідно до підпункту 33.1.2 пункту 33.1
статті 33 цього Закону, учасники
дорожньо-транспортної пригоди
зобов'язані вжити заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення страховика,
з яким було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
або, у випадках, передбачених цим
Законом, МТСБУ про настання
дорожньо-транспортної пригоди. Якщо
зазначені особи з поважних причин не
мали змоги виконати зазначені дії, вони
мають підтвердити це документально.

На підставі наведеного колегія вважає,
що відсутні підстави для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні заявлених позивачем вимог.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313-315 ЦПК
України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.
Рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 19 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення однак може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів.

Головуючий
О.А. Ступаков

Судді
О.Д.
Варикаша

В.А. Станкевич