Справа 228/946/2012
Провадження по справі №2/150/30/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року
с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької
області в складі:

головуючої судді Цимбалюк Л.П.

при секретарі Діденко А.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті
особи без самостійних вимог -
комунальне підприємство «Могилів -
Подільське міжрайонне бюро технічної
інвентаризації», Реєстраційна служба
Чернівецького районного управління
юстиції Вінницької області, про
визнання договору купівлі - продажу
незавершеного будівництвом житлового
будинку недійсним, визнання недійсними
свідоцтв про право на спадщину та
визнання права власності на
незавершений будівництвом житловий
будинок в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вище
вказаним позовом.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_4 в
судовому засіданні уточнює вимоги
довірителя ОСОБА_1, подавши їх в
письмовому вигляді, уточнені позовні
вимоги підтримує, просить їх
задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_2 позовні
вимоги не визнають, заперечують проти
їх задоволення.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_5 суду показала,
що договір купівлі - продажу житлового
будинку АДРЕСА_1, укладений 17.10.2011 року
між ОСОБА_3, як продавцем та ОСОБА_2, як
покупцем з дотриманням вимог чинного
законодавства. ОСОБА_3 на час укладення
вказаного договору мала правовий
статус власника зазначеного житлового
будинку. ОСОБА_2 на час укладення
договору купівлі - продажу не знала і не
могла знати, що майно придбавається у
ОСОБА_3, як у покупця, яка не мала права
відчужувати даний житловий будинок.
ОСОБА_5 в силу положень статті 388 ЦПК
України вважає свого довірителя ОСОБА_2
добросовісним набувачем придбаного
майна згідно укладеного 17.10.2011 року
договору купівлі - продажу житлового
будинку АДРЕСА_1.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що
будівництво будинку, розташованого по
АДРЕСА_1 розпочав 1963-1965 року ОСОБА_7 -
батько ОСОБА_8 для своєї сім*ї, тобто для
дружини ОСОБА_9 та сина ОСОБА_8. ОСОБА_7
зробив фундамент, стіни, дах. Після 1967
року будівництво ніхто не продовжував,
а будинок залишався у тому стані, який
був в 1967 році.

Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14
дали суду аналогічні покази. Крім того
зазначили, що розбивку для будівництва
жилого будинку ОСОБА_7 вчиняв прораб
ОСОБА_15.

Крім того, свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13
хотіли купити зазначений будинок,
прийшовши до ОСОБА_16, остання
повідомила, що не має права продавати,
оскільки, будинок належить ОСОБА_8.

Свідок ОСОБА_12 крім цього зазначив, що
ОСОБА_7 для будівництва даного будинку
возив каміння, допомагала у
будівництві сестра його дружини -
ОСОБА_17.

Свідок ОСОБА_9 - бабка відповідача по
справі ОСОБА_2, суду показала, що
будівництво будинку, розташованого по
АДРЕСА_1, здійснювалося ОСОБА_16

Свідок ОСОБА_18 суду показав, що
проживав по сусідству із ОСОБА_16, яка з
1960 року і здійснювала будівництво
спірного житлового будинку, ОСОБА_18
допомагав у будівництві, був
вантажником, піднощиком, за що ОСОБА_16
розраховувалась з ним особисто.
Зазначив, що ОСОБА_16 скупляла
необхідний матеріал для будівельних
робіт. Будинок остання купила у 1950 році,
показувала план, у 2000 році показувала
технічний паспорт на будинок.

Свідок ОСОБА_19 - секретар Мазурівської
сільської ради, в судовому засіданні
показала, що згідно погосподарських
книг №3 за 1986-1990 роки, №3-4 за 1991-1995 роки,
№3-4 за 1996-2000 роки по господарству на
АДРЕСА_1 головою вказаного двору
значиться ОСОБА_8. Згідно
погосподарської книги за 2001-2005 роки
головою двору у 2001-2002 роках також
значиться ОСОБА_8, а в 2003 році - ОСОБА_16
Зазначила, що їй невідомо про підстави
для зміни голови двору. Пояснила, що
документально підтверджених юридичних
підстав для зміни голови двору в 2003
році не було. Це було зроблено для
прописки ОСОБА_16 та надання її
можливості отримувати субсидію. Рік
забудови будинку в даному господарстві
згідно погосподарських книг
зазначений до 1973 року.

Свідок ОСОБА_20 суду показала, що ОСОБА_21
являється двоюрідною сестрою її
матері. Зазначила, що будівництво
будинку, розташованого по АДРЕСА_1
розпочав у 1963-1965 роки ОСОБА_7 - батько
ОСОБА_8 для своєї сім*ї, тобто для
дружини і сина. Зазначила, що ОСОБА_18 в
той час проживав на зовсім іншій вулиці
і жодних відомостей про обставини
будівництва не знає. Зміна записів в по
господарських книгах щодо голови двору
робилась з метою отримання субсидій
ОСОБА_16, це носило формальний характер,
ніхто будувати нічого не мав наміру. У
1986 році будинок подарували ОСОБА_8 і
зробили відповідний запис в по
господарській книзі. Після смерті
ОСОБА_8 приходила ОСОБА_22 і запитувала
чи можна купити даний житловий будинок,
належний покійному ОСОБА_8.

Свідок ОСОБА_23 суду показав, що зі слів
ОСОБА_7, з яким він працював та
перебував в дружніх стосунках, йому
стало відомо про те, що розбивку для
будівництва жилого будинку ОСОБА_7
вчиняв прораб ОСОБА_15. ОСОБА_7 проводив
будівництво у 1965 році. Під час
будівництва ОСОБА_7 проживав у
ветлікарні разом із сім*єю. ОСОБА_23
бачив, що в будинку були стіни, дах.

Свідок ОСОБА_24 - сусідка ОСОБА_16, суду
показала, що бачила, як остання
будувала будинок по АДРЕСА_2 Чоловік
ОСОБА_24 робив розбивку хати. У 1970-1971
роках робили толоку. Зазначила, що
ОСОБА_7 нічого не будував. ОСОБА_16
купила хату, розвалила її і у 1969 році
почала будувати нову хату, наймала
людей і возила каміння з кар*єру.
Будівництво тривало до 1973 року. В
будинку були стіни, вікна, вхідні двері,
дах, однак, всередину будинку нічого не
було. У 1975 році помер ОСОБА_7, а ОСОБА_25
залишилася проживати біля своєї
матері, потім доглядала за дитиною.

З*ясувавши позицію сторін, заслухавши
пояснення свідків, дослідивши та
оцінивши в сукупності матеріали
цивільної справи, суд дійшов висновку
про задоволення позовних вимог ОСОБА_1.
з огляду на наступне.

З показів свідків ОСОБА_6, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_20,
вбачається, що будівництво будинку,
розташованого по АДРЕСА_1 розпочав
1963-1965 року ОСОБА_7 - батько ОСОБА_8 для
своєї сім*ї /дружини та сина/.

З огляду на вище зазначене суд критично
ставиться до показів свідка з боку
відповідачів ОСОБА_9 щодо ведення
будівництва ОСОБА_16, яка зазначила, що
ОСОБА_26 являється її донькою, а ОСОБА_2 -
її онукою.

Договір купівлі-продажу незавершеного
будівництвом будинку в інтересах
ОСОБА_2 вчиняла за довіреністю саме
ОСОБА_26, якій раніше ОСОБА_16 відмовила у
продажу будинку. Наведене свідчить про
те, що ОСОБА_9, як бабка відповідача по
справі ОСОБА_2 являється зацікавленою
особою.

Покази свідків ОСОБА_24, ОСОБА_18 в
частині здійснення будівництва ОСОБА_16
суд не може взяти до уваги, оскільки,
вони позбавлені доказової сили, не є
належними та достовірними, дані свідки
плутались у своїх показах, крім того, їх
покази спростовуються показами
свідків по справі ОСОБА_6, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_20, а
також ОСОБА_23, який зазначив, що зі слів
ОСОБА_7, з яким він працював та
перебував в дружніх стосунках, йому
стало відомо про те, що розбивку для
будівництва жилого будинку ОСОБА_7
вчиняв прораб ОСОБА_15. Покази свідка
ОСОБА_18, відповідно до яких останній
проживав по сусідству та допомагав в
будівництві, не відповідають дійсності
є недостовірними та неналежними, та не
можуть бути взяті до уваги судом,
оскільки, спростовуються показами
свідка ОСОБА_20, яка зазначила, що
ОСОБА_18 в той час проживав на зовсім
іншій вулиці і жодних відомостей про
обставини будівництва не знає.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Факт проживання ОСОБА_7 - головного
ветеринарного лікаря з родиною на
квартирі /у ветлікарні/ за адресою
АДРЕСА_3, підтверджено в судовому
засіданні показами усіх свідків. Після
народження сина ОСОБА_8 дружина ОСОБА_9
хворіла, а тому взяли до себе проживати
ОСОБА_16 - сестру ОСОБА_9, яка допомагала
по господарству, доглядала за дитиною,
готувала їжу.

Оглянутими в судовому засіданні
погосподарськими книгами №3 за 1986-1990
роки, №3-4 за 1991-1995 роки, №3-4 за 1996-2000 роки
по господарству на АДРЕСА_1
встановлено, що головою вказаного
двору значиться ОСОБА_8. Як свідчить
погосподарська книга за 2001-2005 роки
головою двору у 2001-2002 роках також
значиться ОСОБА_8, а в 2003 році - ОСОБА_16.

Свідок ОСОБА_19 - секретар Мазурівської
сільської ради в судовому засіданні
зазначила, що їй невідомо про підстави
для зміни голови двору. Пояснила, що
документально підтверджених юридичних
підстав для зміни голови двору в 2003
році не було. Це було зроблено для
прописки ОСОБА_16 та надання її
можливості отримувати субсидію. Рік
забудови будинку в даному господарстві
згідно погосподарських книг
зазначений до 1973 року. Дані обставини
підтверджено також показами свідка
ОСОБА_20

Архівні виписки з Чернівецького
архівного відділу Чернівецької РДА,
рішення виконкому Мазурівської
сільської ради Чернівецького району
Вінницької області№27, №28 від 26.04.1994
року «Про безкоштовну передачу у
приватну власність земельних ділянок
окремим громадянам с. Мазурівка» /том 1
а.с. 117, 118/, відповідь на адвокатський
запит ОСОБА_4 №27/01-17 від 28.05.2013 року,
відповідь Чернівецького Архівного
відділу №27/01-17 від 28.05.2013 року /том 1 а.с.
116/ свідчать про відсутність інформації
про надання земельної ділянки для
будівництва житлового будинку ОСОБА_16
за період з 1993 по 2003 роки.

Оглянутою в судовому засіданні
документацією по наданню дозволу
ОСОБА_16 на будівництво на
погосподарському номері АДРЕСА_1 /том 1
а.с. 142-157/, підтверджено наявність заяви
ОСОБА_16 від 13 жовтня 2003 року, у якій в
додатку зазначено витяг з рішення
сесії сільради від 26 жовтня 2003 року. 7
жовтня 2003 року, тобто до на писання
зазначеної заяви, було складено акт
винесення в натурі меж земельної
ділянки, яку ніхто не надавав, рішення
про надання відсутнє. В рішенні не
зазначено за якою адресою має
споруджуватись будинок, коли надана
земельна ділянка під забудову.
Зазначене свідчить про те, що акт
виносу в натурі меж земельної ділянки
від 07.10.2003 року ОСОБА_16 є незаконним,
оскільки, відсутнє рішення про надання
їй земельної ділянки.

Будівельний паспорт підлягав
виготовленню після надання дозволу на
будівництво, тобто після прийняття
рішення сесією 26.10.2003 року. Однак,
дозвіл на виконання будівельних робіт
№21 від 13.10.2003, акт розбивки вісей
будівель від 13 жовтня 2003 року, схема від
07.10.2003 року виготовлені раніше, ніж
подання заяви. Зазначені обставини
підтверджено показами свідка ОСОБА_20,
відповідно до яких все робилось з метою
отримання субсидій ОСОБА_16, носило
формальний характер, ніхто будувати
нічого не збирався.

З огляду на вище зазначене суд критично
ставиться до відомостей, які містяться
в інвентарній справі, в оцінювальному
акті якої зазначено рік побудови
будинку 2003.

Згідно зведеного акту, який міститься в
інвентарній справі, вартість
будівництва на 11.10.2011 року становить
133930,00 гривень.

Біля домоволодіння, розташованого по
АДРЕСА_1 згідно погосподарських книг
рахується земельна ділянка площею 0,29
га. З 1986 року ОСОБА_8 на той час працює в
колгоспі трактористом, користується
земельною ділянкою (засаджує, обробляє,
збирає урожай), опікується
будівництвом - завозив глину, пісок, що
стверджується показами свідка ОСОБА_14,
який працював разом з ОСОБА_8

ОСОБА_16 проживала разом з ОСОБА_9 та
ОСОБА_8 в буд.АДРЕСА_3 їй було відомо про
все, що відбувається і не вважала, що
будь-які її права порушені; претензій
до ОСОБА_9 та ОСОБА_8 відносно
домоволодіння, розташованого по
АДРЕСА_1 не заявляла, оскільки, вказане
будівництво нею не здійснювалось.

До 15.04.1991 року до введення в дію Закону
України «Про власність» ОСОБА_16
претензій до ОСОБА_8 щодо майна
колгоспного двору не мала та не
заявляла.

Відповідно до ст.73 Цивільного кодексу
УРСР строк позовної давності
встановлювався у три роки. Таким чином,
строк позовної давності для звернення
ОСОБА_16 до суду за захистом своїх прав,
минув до 15.04.1991 року.

У 1994 році за рішенням виконкому
Мазурівської сільської ради №27 від
26.04.1994 р. ОСОБА_8 безкоштовно надано у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,29 га. господарства,
розташованого по АДРЕСА_1. Увесь цей час
і в подальшому ОСОБА_8 надалі володів і
користувався вказаним господарством.
Покупців, які звертались до ОСОБА_16 з
приводу купівлі будівництва по АДРЕСА_1
ОСОБА_16 спрямовувала до ОСОБА_8,
зазначаючи, що це його власність.

Крім того, із показів свідків по справі
вбачається, що після 1967 року
будівництво ніхто не продовжував, а
будинок залишався у тому стані, який
був в 1967 році.

Оглянуті в судовому засіданні
інвентарна справа на будинок АДРЕСА_1
спадкова справа щодо відмови в
оформленні спадкових прав на нього,
підтверджують той факт, що будівництво
велось самочинно, без будь-яких на те
дозволів та будівельної документації
/том 3 а.с. 1-92/.

Частиною 3 статті 331 Цивільного Кодексу
України встановлено, що до завершення
будівництва (створення майна) особа
вважається власником матеріалів,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва (створення
майна).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинились внаслідок його смерті.

Згідно ст.1268 ч.5 ЦК України незалежно
від часу прийняття спадщини вона
належить спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької
області від 28 вересня 2012 року скасовано
рішення Чернівецького районного суду
Вінницької області від 09.02.2010 року про
визнання права власності на
незавершений будівництвом житловий
будинок та постановлено нове рішення,
яким у задоволенні позову представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_20 до територіальної
громади Мазурівської сільської ради
про визнання права власності на
незавершене будівництво в порядку
спадкування відмовлено /том 2 а.с. 30/.

Рішення суду набрало законної сили з
моменту його проголошення.

У зв'язку із відмовою у визнанні за
ОСОБА_3 права власності на незавершений
будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1
договір купівлі-продажу зазначеного
будинку між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є
недійсним з моменту його укладення /том
3 а.с. 51/.

Відповідно до ст., ст.317 ч.1, 658 ЦК України
лише власник має право розпоряджатись
(відчужувати) належне йому майно.

Частиною 1 статті 216 ЦК України
встановлено, що недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю.

Таким чином, в ході судового розгляду
справи встановлений факт, що без волі
ОСОБА_8, тобто протиправно, шляхом
безпідставної незаконної зміни у 2003
році голови двору АДРЕСА_1, без законних
на те підстав та правовстановлюючих
документів на ОСОБА_16, з його володіння
вибуло господарство по вул. АДРЕСА_1.
Усі права щодо майна, належного ОСОБА_8,
як спадкодавцю, що існували на момент
його смерті і не припинились перейшли
до спадкоємця за заповітом - ОСОБА_1

Зібраними по справі доказами по справі
встановлено, що незавершеного
будівництва немає, є лише будівельні
матеріали, які використані під час
самовільного будування стін, стелі,
даху, а також вікна, двері. Зазначене
свідчить про відсутність предмета
договору купівлі-продажу між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, зокрема, незавершеного
будівництвом житлого будинку.

Відповідно до положень ст., ст.655, 656 ч.1
ЦК України предмет договору є істотною
обставиною при укладенні договору
купівлі-продажу.

З показів всіх свідків по справі
вбачається, що в будинку АДРЕСА_3
проживали ОСОБА_21, її син - ОСОБА_8 та
сестра ОСОБА_16 Ніким із сторін не
заперечується належність будинку
ОСОБА_9.

Відповідно до витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно №17547902 від
30.01.2008 року, який міститься в
інвентарній справі на будинок,
власником його є ОСОБА_9 /том 3 а.с. 127/.

На день смерті ОСОБА_21 /1998 рік/ діяв ЦК
УРСР, статтею 549 якого передбачалось
прийняття спадщини шляхом фактичного
вступу у володіння спадковим майном.
Відповідно до ст.529 ЦК УРСР син померлої
- ОСОБА_8 є спадкоємцем першої черги.
Спадкоємці інших черг закликаються до
спадкування у разі відсутності або
усунення від спадкування спадкоємців
попередніх черг. Спадщина належить
спадкоємцю з моменту її відкриття.
Після смерті матері ОСОБА_8
користувався спадковим будинком,
речами, які належали спадкодавцю, від
спадщини не відмовлявся, отже, вступив
у фактичне володіння спадковим
житловим будинком та речами ОСОБА_21

Зазначені обставини підтверджують
незаконність довідки Мазурівської
сільської ради про прийняття спадщини
ОСОБА_16, оскільки, її було видано
безпідставно, без посилання на
підстави видачі такої довідки.
Матеріали спадкової справи не містять
документів про неприйняття спадщини
ОСОБА_8 або про усунення його від
спадкування після смерті матері.

ОСОБА_16 було відомо про існування
спадкоємця після смерті ОСОБА_8 -
ОСОБА_1, оскільки, вона зверталась до
суду про визнання вчиненого ОСОБА_8
заповіту недійсним. У позові їй було
відмовлено. Отже, ОСОБА_16 безпідставно
та протизаконно звернулась за
оформленням своїх спадкових прав на
будинок АДРЕСА_3 ОСОБА_16 незаконно
оформила спадкові права на будинок
АДРЕСА_3 який успадкував ОСОБА_8 після
смерті матері ОСОБА_21 і відповідно
даний будинок належить до складу
спадкового майна, яке залишилось після
смерті ОСОБА_8, право на яке за
заповітом успадкував ОСОБА_1 /том 2 а.с.
30-35/.

Первісним власником даного
домоволодіння згідно витягу з реєстру
прав власності на нерухоме майно №21079403
від 28.11.2008 року була ОСОБА_28 згідно
свідоцтва про право власності б/н від
26.05.1988 року Мазурівської сільської ради
/том 1 а.с. 219/.

Інвентарна справа на будинок містить
відомості про те, що попереднім
власником даного будинку згідно витягу
з реєстру прав власності на нерухоме
майно №24384287 від 09.11.2009 року була
ОСОБА_16 згідно свідоцтва про право на
спадщину (5737) 02.12.2008 року /том 3 а.с. 159/.
Однак, згідно свідоцтва про право на
спадщину, яке було видано ОСОБА_16 02.12.2008
року номер (5737) відсутній, натомість
існує номер спадкової справи 584/2008,
свідоцтво серії ВМА № 679866 /том 3 а.с. 145/.

Як свідчить витяг з реєстру прав
власності на нерухоме майно №24431010 від
12.11.2009 року ОСОБА_3 є власником згідно
свідоцтва про право на спадщину (3261)
10.11.2009 року /том 3 а.с. 162/. Однак, згідно
свідоцтва про право на спадщину, яке
було видано ОСОБА_3 10.11.2009 року номер (3261)
відсутній, натомість є номер спадкової
справи 133/2009, свідоцтво серії ВМО № 166809
/том3 а.с. 162/.

З наведеного вище вбачається, що ОСОБА_3
набула право власності на будинок
АДРЕСА_3 згідно свідоцтва про право на
спадщину після ОСОБА_16 - сестри ОСОБА_9.
В той час, коли ОСОБА_9, яка була
власником зазначеного вище житлового
будинку, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Майно, належне ОСОБА_9 успадкував її син
- спадкоємець першої черги відповідно
до ст.529 чинного на той час Цивільного
Кодексу УРСР - ОСОБА_8, який фактично
вступив у володіння спадковим будинком
АДРЕСА_3 після смерті матері, однак,
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, не оформивши
своїх спадкових прав.

Відповідно до ст.548 ч.2 ЦК УРСР прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Тобто, після смерті ОСОБА_21 з моменту
відкриття спадщини будинок АДРЕСА_3
належав ОСОБА_8, а тому не міг бути
успадкований ОСОБА_16 саме з цих причин
не міг перейти у порядку спадкування у
власність ОСОБА_3.

Оскільки, ОСОБА_1 прийняв спадщину за
заповітом після смерті ОСОБА_8, а
відповідно до ст.1268 ч.5 Цивільного
кодексу України спадщина належить
спадкоємцю з часу відкриття спадщини,
саме ОСОБА_1 належить житловий будинок
АДРЕСА_3 Однак, ОСОБА_1 не має можливості
оформити спадкові права на вище
вказаний житловий будинок, у зв*язку із
оформленням їх за ОСОБА_16 та в
подальшому за ОСОБА_3

Вище наведене свідчить про те, що
свідоцтво про право на спадщину серії
ВМА №679866 02.12.2008 року, зареєстроване в
реєстрі за №(5737) у спадковій справі
584/2008 /том 1 а.с. 205/, що видано ОСОБА_16 на
житловий будинок АДРЕСА_3 є незаконним,
оскільки, видане за відсутності
підстав для його видачі на підставі
незаконної довідки виконкому
Мазурівської сільської ради
Чернівецького району Вінницької
області. Зазначене підтверджує те, що
свідоцтво про право на спадщину серії
ВМО № 166809 10.11.2009 року, зареєстроване в
реєстрі за № (3261) у спадковій справі
133/2009 /том1 а.с. 176-205/, яке було видано
ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право
на спадщину серії ВМА № 679866 02.12.2008 року,
зареєстроване в реєстрі за №(5737), є
похідним від свідоцтва про право на
спадщину, що видано ОСОБА_16 на житловий
будинок АДРЕСА_3 тому зазначене
свідоцтво підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об*єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.60
ЦПК України належним чином доведено
обставини, на які він посилається як на
підставу своїх вимог, надано належні
документальні підтвердження.

На підставі вище викладеного, суд в
силу статті 212 ЦПК України приходить до
висновку про задоволення позовних
вимог ОСОБА_1

Відповідно до ст.79 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов*язаних із розглядом
справи.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України
встановлено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Матеріалами справи підтверджено
сплату позивачем при зверненні до суду
судового збору, про що свідчать
квитанції від 03.09.2012 року та від 30.10.2012
року.

В силу положень статті 88 ЦПК України
суд, вирішивши питання про задоволення
позовних вимоги, приходить до висновку
про стягнення з відповідачів на
користь позивача судових витрат,
понесених ОСОБА_1 при зверненні до суду,
зокрема, судового збору.

На підставі ст., ст. 331 ч.3; 1218, 1268 ч.5
Цивільного Кодексу України, ст..4
Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного Кодексу України, керуючись
ст., ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити в повному обсязі.

Визнати договір купівлі - продажу
незавершеного будівництвом житлового
будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
від 17 жовтня 2011 року недійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
будівельні матеріали, конструкції, що
були використані в процесі будівництва
фундаменту, стін, даху, вікон, дверей,
стелі жилого будинку, готовністю на 80
відсотків на суму 133930 /сто тридцять три
тисячі дев*ятсот тридцять/ гривень 00
копійок, на погосподарському АДРЕСА_1
які належали ОСОБА_8 в порядку
спадкування.

Зобов*язати Реєстраційну службу
Чернівецького районного управління
юстиції Вінницької області скасувати
державну реєстрацію права власності за
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на незавершений
будівництвом житлового будинку
АДРЕСА_1

Визнати недійсними свідоцтва про право
на спадщину серії ВМА №679866 від 02.12.2008
року, зареєстроване в реєстрі за №5737 у
спадковій справі 584/2008, що видано
ОСОБА_16 на житловий будинок АДРЕСА_3 та
свідоцтво про право на спадщину серії
ВМО №166809 від 10.11.2009 року, зареєстроване
в реєстрі за №3261 у спадковій справі
133/2009, яке було видано ОСОБА_3 на
житловий будинок АДРЕСА_3

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок АДРЕСА_3.

Зобов*язати Реєстраційну службу
Чернівецького районного управління
юстиції Вінницької області скасувати
державну реєстрацію права власності на
житловий будинок АДРЕСА_3,
зареєстроване згідно витягу про
державну реєстрацію прав №24431010 від
12.11.2009 року за ОСОБА_3 згідно свідоцтва
про право на спадщину (3261) 10.11.2009 року та
державну реєстрацію права власності на
житловий будинок АДРЕСА_3,
зареєстроване згідно витягу з реєстру
прав власності на нерухоме майно №24384287
від 09.01.2009 року за ОСОБА_16 згідно
свідоцтва про прав на спадщину (5737)
01.12.2008 року.

Стягнути солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 судові витрати,
понесені позивачем при зверненні до
суду: 453 /чотириста п*ятдесят три/ гривні
06 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Вінницької області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення установлених строків,
залишається без розгляду, якщо
апеляційний суд за заявою особи, яка її
подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Повний текст рішення відповідно до
вимог ч.3 ст.209 ЦПК України складено 18
квітня 2014 року.

Суддя:
Цимбалюк Л.П.