Справа № 438/345/14-ц
Номер провадження 2-о/438/7/2014
Бориславський міський суд
в складі головуючого-судді:
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Бориславі
цивільну справу за заявою ОСОБА_1,
заінтересована особа: приватний
нотаріус Бориславського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, про
встановлення факту належності
правовстановлюючого документу.
Заявник ОСОБА_1 просить встановити
факт належності ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.Бориславі
правовстановлюючого документу -
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 03.07.1996 року, виданого
державним нотаріусом Бориславської
державної нотаріальної контори Дубель
І.Б. 03.07.1996 р., зареєстрованого в реєстрі
№2899, на ім»я ОСОБА_3, на 7.3/100 ідеальних
частин житлового будинку АДРЕСА_1
Представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_4
пояснила, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року в м.Бориславі Львівської області.
На час смерті ОСОБА_3 проживав та був
зареєстрованим в АДРЕСА_1, що
стверджується довідкою ДКП ЖЕК №2 м.
Борислава №297 від 19.02.2014 року.
За життя ОСОБА_3 залишив заповіт від
14.02.2000 року, відповідно до якого все
своє майно, де б воно не було і з чого б
воно не складалося, і взагалі все те, що
буде належати йому на день смерті і на
що він за законом матиме право, заповів
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася
спадщина на належне йому на праві
власності майно, зокрема на 7.3/100
ідеальних частин житлового будинку
АДРЕСА_1 з відповідною частиною
господарських будівель, які належали
йому на праві власності на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 03.07.1996 року, виданого
державним нотаріусом Бориславської
державної нотаріальної контори,
зареєстрованого в реєстрі №2899.
Спадкоємців першої черги за законом
після смерті ОСОБА_3, які б мали право на
обов»язкову частку у спадщині
незалежно від змісту заповіту, немає.
На час смерті ОСОБА_3 заявник ОСОБА_1
проживав разом з ним в житловому
будинку АДРЕСА_1 без реєстрації, та
допомагав йому по господарству, а після
його смерті поховав ОСОБА_3 за власний
рахунок і надалі продовжував проживати
у його житловому будинку від якого мав
ключі, користувався особистими речами
померлого, обробляв прибудинкову
земельну ділянку та доглядав за садом,
що стверджується довідкою ДКП ЖЕК №2
м.Борислава та голови квартального
комітету від 25.02.2014 року.
З урахуванням наведеного, відповідно
до вимог ст. 549 ЦК України в редакції 1963
року заявник ОСОБА_1 прийняв спадщину,
після смерті ОСОБА_3
Нещодавно заявник ОСОБА_1 як
спадкоємець за заповітом, звернувся до
приватного нотаріуса Бориславського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
із заявою про прийняття спадщини, однак
приватний нотаріус відмовився видати
йому свідоцтво про право на спадщину за
заповітом з тих підстав, що в
правовстановлюючому документі -
свідоцтві про право на спадщину за
законом від 03.07.1996 року, виданого
державним нотаріусом Бориславської
державної нотаріальної контори,
зареєстрованого в реєстрі №2899,
вказано, що власником 7.3/100 ідеальних
частин житлового будинку АДРЕСА_1 є
«ОСОБА_3», а спадкова справа заведене
після смерті ОСОБА_3, про що видав
заявнику ОСОБА_1 постанову про відмову
у вчиненні нотаріальної дії від 28.02.2014
У зв»язку з тим, що в свідоцтві про
право на спадщину за законом від 03.07.1996
року, виданого державним нотаріусом
Бориславської державної нотаріальної
контори, зареєстрованого в реєстрі
№2899, неправильно зазначено по батькові
померлого ОСОБА_3» замість правильного
ОСОБА_3 та неможливістю у зв»язку з цим
встановлення належності 7.3/100 ідеальних
частин житлового будинку АДРЕСА_1
покійному ОСОБА_3, нотаріус
порекомендував заявнику ОСОБА_1
звернутися у суд.
У відповідності з ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 234, ч. 1,
п.6 ст. 256 Цивільного процесуального
кодексу України у судовому порядку
можуть бути встановлені факти
належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище якої, що
зазначені в документах, не збігаються з
прізвищем цієї особи, зазначеним у
свідоцтві про народження або в
За життя ОСОБА_3 згідно паспорта
громадянина України по батькові був
записаний як ОСОБА_3, оскільки на
підставі даного паспорта заявнику
ОСОБА_1, як його спадкоємцю за
заповітом, було видано свідоцтво про
смерть саме на ім»я ОСОБА_3.
Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного
суду України №7 від 30.05.2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» якщо виникнення права на
спадкування залежить від доведення
певних фактів, особа може звернутися в
суд із заявою про встановлення цих
фактів, яка, у разі відсутності спору,
розглядається за правилами окремого
Оскільки після смерті ОСОБА_3 заявник
ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за
заповітом, так як інших спадкоємців за
законом немає, тому відсутній спір щодо
прийняття та оформлення спадщини після
смерті ОСОБА_3, а відтак заявник
вимушений звернутися в суд з даною
заявою в порядку окремого провадження.
Заяву просить задоволити.
Вислухавши пояснення
представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_4,
оцінивши зібрані докази, суд дійшов
висновку, що заява заявника ОСОБА_1
підлягає до задоволення.
С У Д О М В С Т А Н О В Л Е Н О, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.Бориславі
Львівської області помер ОСОБА_3.
На час смерті ОСОБА_3 проживав та був
зареєстрованим в АДРЕСА_1, що
стверджується довідкою ДКП ЖЕК №2 м.
Борислава №297 від 19.02.2014 року.
За життя ОСОБА_3 залишив заповіт від
14.02.2000 року, відповідно до якого все
своє майно, де б воно не було і з чого б
воно не складалося, і взагалі все те, що
буде належати йому на день смерті і на
що він за законом матиме право, заповів
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася
спадщина на належне йому на праві
власності майно, зокрема на 7.3/100
ідеальних частин житлового будинку
АДРЕСА_1 з відповідною частиною
господарських будівель, які належали
йому на праві власності на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 03.07.1996 року, виданого
державним нотаріусом Бориславської
державної нотаріальної контори,
зареєстрованого в реєстрі №2899.
Спадкоємців першої черги за законом
після смерті ОСОБА_3, які б мали право на
обов»язкову частку у спадщині
незалежно від змісту заповіту, немає.
На час смерті ОСОБА_3 заявник ОСОБА_1
проживав разом з ним в житловому
будинку АДРЕСА_1 без реєстрації, та
допомагав йому по господарству, а після
його смерті поховав ОСОБА_3 за власний
рахунок і надалі продовжував проживати
у його житловому будинку від якого мав
ключі, користувався особистими речами
померлого, обробляв прибудинкову
земельну ділянку та доглядав за садом,
що стверджується довідкою ДКП ЖЕК №2
м.Борислава та голови квартального
комітету від 25.02.2014 року.
З урахуванням наведеного, відповідно
до вимог ст. 549 ЦК України в редакції 1963
року заявник ОСОБА_1 прийняв спадщину,
після смерті ОСОБА_3
Заявник ОСОБА_1, як спадкоємець за
заповітом, звернувся до приватного
нотаріуса Бориславського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою
про прийняття спадщини, однак
приватний нотаріус відмовився видати
йому свідоцтво про право на спадщину за
заповітом з тих підстав, що в
правовстановлюючому документі -
свідоцтві про право на спадщину за
законом від 03.07.1996 року, виданого
державним нотаріусом Бориславської
державної нотаріальної контори,
зареєстрованого в реєстрі №2899,
вказано, що власником 7.3/100 ідеальних
частин житлового будинку АДРЕСА_1 є
«ОСОБА_3», а спадкова справа заведене
після смерті ОСОБА_3, про що видав
заявнику ОСОБА_1 постанову про відмову
у вчиненні нотаріальної дії від 28.02.2014
У зв»язку з тим, що в свідоцтві про
право на спадщину за законом від 03.07.1996
року, виданого державним нотаріусом
Бориславської державної нотаріальної
контори, зареєстрованого в реєстрі
№2899, неправильно зазначено по батькові
померлого ОСОБА_3» замість правильного
ОСОБА_3 та неможливістю у зв»язку з цим
встановлення належності 7.3/100 ідеальних
частин житлового будинку АДРЕСА_1
покійному ОСОБА_3, нотаріус
порекомендував заявнику ОСОБА_1
звернутися у суд.
У відповідності з ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 234, ч. 1,
п.6 ст. 256 Цивільного процесуального
кодексу України у судовому порядку
можуть бути встановлені факти
належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище якої, що
зазначені в документах, не збігаються з
прізвищем цієї особи, зазначеним у
свідоцтві про народження або в
За життя ОСОБА_3 згідно паспорта
громадянина України по батькові був
записаний як ОСОБА_3, оскільки на
підставі даного паспорта заявнику
ОСОБА_1, як його спадкоємцю за
заповітом, було видано свідоцтво про
смерть саме на ім»я ОСОБА_3.
Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного
суду України №7 від 30.05.2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» якщо виникнення права на
спадкування залежить від доведення
певних фактів, особа може звернутися в
суд із заявою про встановлення цих
фактів, яка, у разі відсутності спору,
розглядається за правилами окремого
Оскільки після смерті ОСОБА_3 заявник
ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за
заповітом, так як інших спадкоємців за
законом немає, тому відсутній спір щодо
прийняття та оформлення спадщини після
При встановлених у судовому
засіданні обставинах заява заявника
ОСОБА_1 підягає до задоволення.
З врахуванням наведеного та
керуючись ст.ст. 10, 60, 212, ч.1, п.5 ч.2 ст.234,
ст.235, п.6 ч.1 ст. 256, ст.ст.257-259 ЦПК України,
суд ,-
Встановити факт належності ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в
м.Бориславі Львівської області,
правовстановлюючого документу -
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 03.07.1996 року, виданого
державним нотаріусом Бориславської
державної нотаріальної контори Дубель
І.Б. 03.07.1996 р., зареєстрованого в реєстрі
№2899, на ім»я ОСОБА_3, на 7.3/100 ідеальних
частин житлового будинку АДРЕСА_1
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не було скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається апеляційному суду
Львівської області через
Бориславський міський суд Львівської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

СУДДЯ: