Справа № 0907/2-5228/2011
Провадження № 22-ц/779/1107/2014
Головуючий у 1 інстанції Барашков В. В.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Горейко М.Д., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря: Гавриляк Є.М.

сторін: представника ПАТ "УкрСиббанк"
Ребрика А.М., відповідачки ОСОБА_3, її
представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ПАТ "
УкрСиббанк " до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про
стягнення боргу за договором про
надання споживчого кредиту,
зустрічним позовом ОСОБА_3 до АКБ
"УкрСиббанк", ОСОБА_5 про визнання
договору іпотеки припиненим, за
апеляційною скаргою начальника ЗЦСБ
ДСБ АТ "УкрСиббанк" на заочне рішення
Івано-Франківського міського суду від
13 лютого 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

02.03.2011 року ПАТ " УкрСиббанк " звернулося
до суду із зазначеним позовом
посилаючись на те, що 03.08.2007 року між АТ
"УкрСиббанк" та ОСОБА_3 було укладено
договір про надання споживчого
кредиту, згідно якого банк надав
позичальнику кредит в сумі 31 500
швейцарських франків, а останній
зобов'язувався прийняти, належним
чином використовувати і повернути
банку кредит в порядку і на умовах,
зазначених у договорі. Для виконання
зобов'язань, Банк перерахував
зазначену суму кредитних коштів на
поточний рахунок ОСОБА_3 З метою
забезпечення виконання зобов'язання по
кредитному договору, було укладено
наступні правочини - договір іпотеки
від 03.08.3007 року з ОСОБА_3, та договір
поруки від 03.08.2007 року з ОСОБА_5 Станом
на 18.02.2011 року сума боргу перед банком
становить 347 182 грн. 60 коп.

Просили задовольнити позов, стягнути
солідарно з відповідачів борг за
договором надання споживчого кредиту
та судові витрати.

26.04.2011 року ОСОБА_3 подала зустрічний
позов до АКБ "УкрСиббанк", ОСОБА_5 про
дострокове розірвання договору про
надання споживчого кредиту від 03.08.2007
року. Зазначила, що банк не виконав
взяті на себе зобов'язання, а саме - не
надав їй кредитних коштів, а видав
кредит посторонній особі, при цьому
жодним чином не повідомивши про це її.
Вона неодноразово зверталась до
відповідача із заявою, де просила
виконати умови договору. Однак,
відповідач жодного разу не надав
відповіді на її вимогу. 07.06.2008 року вона
звернулася до банку з пропозицією про
дострокове розірвання кредитного
договору. Однак, письмової відповіді на
дану пропозицію не отримала, тільки в
усній формі представник банку заявив
про відмову у розірванні кредитного
договору.

Просила прийняти до спільного розгляду
зустрічний позов. Достроково розірвати
договір про надання споживчого кредиту
від 03.08.2007 року та відмовити у
задоволенні первісної позовної заяви.

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду від 23.06.2011 року дані позови були
об'єднані в одне провадження.

29.11.2013 року ОСОБА_3 подала зустрічний
позов про визнання договору іпотеки
припиненим.

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду від 13.02.2014 року позовні вимоги
ОСОБА_3 до ПАТ "УкрСиббанк", ОСОБА_5 про
дострокове розірвання договору про
надання споживчого кредиту залишено
без розгляду, оскільки позивач подала
заяву про залишення позову без
розгляду (а.с. 50).

Заочним рішенням Івано-Франківського
міського суду від 13.02.2014 року у
задоволенні позовнх вимог ПАТ
"УкрСиббанк" до ОСОБА_3, відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_3 - задоволено.
Визнано договір іпотеки від 03.08.2007 року
припиненим. Виключено з Державного
реєстру іпотек від 03.08.2007 року №1929
квартиру, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1. Виключено з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна запис від 03.08.2007 року за №1929.

Додатковим рішенням
Івано-Франківського міського суду від
19.03.2014 року позовні вимоги ПАТ
"УкрСиббанк" до ОСОБА_5 про стягнення
коштів - задоволено. Стягнуто з
останнього на користь банку 347 182 грн. 60
коп. ( Т.1, а.с. 78).

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ПАТ "УкрСиббанк"
подав апеляційну скаргу, в якій
посилається на те, що воно є незаконним
та необгрунтованим, ухвалене з
порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Вказав, що твердження суду суперечать
самі собі, оскільки судом зазначається
в рішенні, що банк не надав ОСОБА_3
кредитних коштів і в тому ж реченні
вказує, що з поточного рахунку ОСОБА_3
були видані кошти іншим особам. Це саме
стосується і мотивувальної частини
рішення, де зазначено, що "факт
отримання кредитних коштів по
кредитному договорі відповідачем -
ОСОБА_5 підтверджується ухвалою
Івано-Франківського міського суду по
кримінальній справі № 244931513-к від 24.07.2013
року, відповідно до якої встановлено,
що своїми злочинними діями ОСОБА_5
заволодів коштами ОСОБА_3, які, всупереч
її інтересам, використав на власний
розсуд, чим позбавив ОСОБА_3 можливості
розпоряджатися коштами, належними їй
по договору кредиту". Тобто, це
свідчить про те, що ОСОБА_3 отримала
кошти відповідно до умов кредитного
договору.

Є незрозумілим те, чому суд при
ухваленні рішення перекручує вже
встановлені факти в кримінальній
справі та не бере до уваги інші судові
рішення.

Зазначив, що важливою обставиною, на
яку суд не звернув уваги, також є те, що
ОСОБА_3, сплачуючи кошти по кредитному
договору фактично підтвердила факт
отримання кредиту. Також відповідач не
надала суду жодного доказу припинення
договору іпотеки.Суд без
обгрунтування, задовольняючи позовну
заяву ОСОБА_3 про визнання договору
іпотеки припиненим, не застосував
наслідки недійсності правочину на
підставі поданої банком заяви,
відповідно до якої кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, чим порушив
норми ч.1 ст.1057-1 ЦК України.

Просив скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
позовні вимоги банку задовольнити
повністю, а в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3 відмовити.

Колегія суддів, вислухавши доповідача,
представника позивача, відповідачку та
її представника, перевіривши матеріали
справи, приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 03.08.2007 року між ПАТ
"УкрСиббанк" та ОСОБА_3 укладено договір
про надання споживчого кредиту №
0, відповідно до умов якого банк
зобов'язався надати відповідачці
кредит в сумі 31 500 швейцарських франків,
на строк до 02.08.2017 року, а відповідачка
зобов'язувалась у встановлені
кредитним договором строки повернути
кредит і сплатити проценти в розмірі
9,99% річних.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань перед банком, із ОСОБА_3
було укладено договір іпотеки від
03.08.2007 року на нерухоме майно, що
знаходиться у АДРЕСА_1. З ОСОБА_5 було
укладено договір поруки № 0-П від
03.08.2007 року, відповідно до якого
останній взяв на себе зобов'язання
відповідати перед кредитором в повному
обсязі по даному кредитному договору.

Судом першої інстанції встановлено, що
Банк взятих на себе зобов'язань
належним чином не виконав, не надав
ОСОБА_3 кредитних коштів, а видав
зазначений кредит сторонній особі, при
цьому жодним чином не повідомивши
відповідачку про те, що з її рахунку
були видані кошти іншим особам, згоди
на що вона не давала.

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду по кримінальній справі від 24.07.2013
року встановлено, що своїми злочинними
діями ОСОБА_5 заволодів коштами ОСОБА_3,
які, всупереч її інтересам, використав
на власний розсуд, чим позбавив останню
можливості розпоряджатися коштами,
належними їй по договору кредиту.
ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.2
ст.192 України, що встановлено судовим
рішенням по кримінальній справі.

Відповідно до вимог ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК
України, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини. Вирок у кримінальному
провадженні, що набрав законної сили,
або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що факт
злочинного отримання коштів по даному
кредитному договору ОСОБА_5, а не
ОСОБА_3, встановлено ухвалою суду по
кримінальній справі від 24.07.2013 року.
Тому відшкодування зазначених коштів
повинен нести саме ОСОБА_5, а у
стягненні коштів з ОСОБА_3 слід
відмовити.

Іпотека є видом інституту поруки, у
зв'язку з чим правовідносини за нею
регулюються також параграфом 3 глави 49
ЦК України.

Іпотекою може бути забезпечене
виконання дійсного зобов'язання або
задоволення вимоги, яка може виникнути
в майбутньому на підставі договору, що
набрав чинності (ч.4, ст. 3 Закону України
"Про іпотеку").

Іпотека має похідний характер від
основного зобов'язання і є дійсною до
припинення основного зобовязання або
до закінчення строку дії іпотечного
договору (ч.1, ст. 17 Закону України "Про
іпотеку").

В силу ч.1 ст. 559 ЦК України порука також
припиняється у разі зміни зобов'язання
без згоди поручителя, внаслідок чого
збільшився обсяг його
відповідальності.

Пунктом 1.1 Договору про надання
споживчого кредиту № 0 від 03
серпня 2007 року передбачено, що АКІБ
"УкрСиббанк" надає ОСОБА_3 кредит в
іноземній валюті в розмірі 31 500
швейцарських франків, які ОСОБА_3 має
право отримати у вигляді одного або
декількох траншів, сума яких не може
перевищувати розміру суми кредиту, для
чого надає до Банку письмову заяву (за
формою згідно вимог Банку, в якій
зазначає бажану суму траншу) та бажану
дату його отримання. Така заява
Позичальника укладається згідно умов
Договору, є підставою для видачі Банком
траншу Позичальнику ( а.с. 6).

Пунктом 1.2 Договору іпотеки від 03
серпня 2007 року, передбачено, що
іпотекодержатель надає іпотекодавцю
кредит за кредитним договором в
іноземній валюті в сумі 31 500
швейцарських франків, що в гривневому
еквіваленті згідно офіційного курсу
НБУ на дату укладення Кредитного
договору складає 131 985 гривень, а
Іпотекодавець зобов'язується його
використати за цільовим призначенням.

На зазначених умовах Іпотекодавець
відповідно до п.1.1Договору Іпотеки
передав в іпотеку нерухоме майно, а
саме двохкімнатну квартиру.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Судом першої інстанції та апеляційним
судом встановлено що ПАТ "УкрСиббанк",
своїх зобов'язань за кредитним
договором не виконав, не надав ОСОБА_3
передбачених договором кредиту та
договором іпотеки кредитних коштів, а в
порушення вимог договорів та діючого
законодавства в касі банку, належні їй
кредитні кошти видав ОСОБА_5, який був
поручителем за кредитним договором.

ОСОБА_3 доручення на отримання коштів
за її кредитним договором нікому не
надавала, письмової заяви (за формою
згідно вимог Банку) не подавала, коштів,
передбачених договором, не отримувала.

Вказане, крім пояснень сторін,
підтверджено вироком
Івано-Франківського міського суду від
17 травня 2012 року у кримінальній справі,
відповідно до якого кошти, належні
позичальниці, при зловживанні
посадових осіб банку, отримав ОСОБА_5,
який не мав передбачених законом для
цього підстав (т.1 а.с.90-97).

Суд першої інстанції додатковим
рішенням від 19 березня 2014 року, стягнув
суму боргу за кредитним договором з
відповідача ОСОБА_5, зазначене рішення
ніким не оскаржено і набрало законної
сили (т. 1, а.с. 78).

За таких обставин суд першої інстанції
обгрунтовано відмовив у задоволенні
позову про стягнення з ОСОБА_3
заборгованості за кредитним договором
і припинив поруку, оскільки ОСОБА_3 не
поручалась своїм нерухомим майном за
повернення кредиту, який без її згоди
був виданий банком іншій особі, а саме
ОСОБА_5

Відповідно до вимог ч.2, ст.303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції були досліджені у
встановленому законом порядку.

Апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, які б давали підставу
для зміни чи скасування судового
рішення.

Розглянувши справу в межах позовної
заяви та в межах поданої апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з додержанням
вимог матеріального і процесуального
права.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу начальника ПАТ
"УкрСиббанк" відхилити.

Заочне рішення Івано-Франківського
міського суду від 13 лютого 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
П.І. Проскурніцький

Судді:
М.Д. Горейко

Л.В. Ясеновенко