Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2172/14
Головуючий у 1-й інстанції: Крамаренко
Суддя-доповідач: Кочеткової І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Воробйової І.А.,

При секретарі: Свинаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5
про визнання договорів цільового
дарування грошових коштів дійсним,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із вищевказаним позовом.
Зазначала, що її мати відповідач ОСОБА_4
за згодою свого чоловіка ОСОБА_5,
третьої особи у справі, 24 грудня 2007
року за трьома договорами, укладеними в
простій письмовій формі, подарувала їй
353 050 грн. для придбання незавершеного
будівництвом житлового будинку із
земельною ділянкою, розташованих в
АДРЕСА_1, і для завершення будівництва.
Посилаючись на те, що сторони дійшли
згоди щодо всіх суттєвих умов договору,
виконали його, проте відповідач
ухиляється від його нотаріального
посвідчення, просила на підставі
ст.ст.220 ч.2, 717-719, 722 ЦК України визнати
дійсними договори дарування грошових
коштів.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 13
лютого 2014 року позов задоволено.
Визнані дійсними три договори
цільового дарування грошових коштів
від 24.12.2007 року, укладених між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 на суми в 134 974 грн., 48 076 грн. і 170
000 грн.

В апеляційній скарзі про скасування
судового рішення і ухвалення нового
про відмову у позові ОСОБА_6 зазначає,
що в іншому суді розглядається спір між
ними і його колишньою дружиною
позивачем ОСОБА_3 про розподіл майна, до
складу якого входить житловий будинок
і земельна ділянка в АДРЕСА_1. Вважає, що
оскаржуваним рішення вирішено питання
про його права і обов'язки, проте справу
розглянуто без залучення його до
участі у справі.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що сторони
дійшли згоди щодо всіх істотних умов
договору дарування валютних цінностей,
виконали його, проте дарувальник
ухиляється від його нотаріального
посвідчення, а тому на вимогу
обдарованої вказаний правочин
підлягає визнанню дійсним на підставі
ч.2 ст.220 ЦК України за судовим рішенням.

Проте таких висновків суд першої
інстанції дійшов з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
а тому з ними не можна погодитися.

Встановлено, що сторони по справі -
дочка і матір, у грудні 2007 року в
простій письмовій формі уклали три
договори дарування грошових коштів для
придбання обдарованою нерухомості
(а.с.4-6, 16-18, 19-21).

Фактично спору між сторонами з приводу
укладення і виконання вказаних
правочинів не має, доказів щодо
ухилення дарувальника від
нотаріального посвідчення договорів
матеріали справи не містять. Натомість,
до позовної заяви додані заяви
позивача, відповідача і третьої особи
про визнання позову і розгляд справи у
їх відсутність (а.с.26-28).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не
з'ясував, за захистом якого свого
порушеного права ОСОБА_3 звернулася до
суду із позовом, хто оспорює факт
дарування їй грошових коштів, зважаючи
на те, що і відповідач і її чоловік -
третя особа у справі позов визнали і не
заперечували проти його задоволення.

Разом з тим, в іншому районному суді
розглядається спір між позивачем
ОСОБА_3 і її колишнім чоловіком ОСОБА_6 -
апелянтом в цій справі про розподіл
житлового будинку і земельної ділянки,
придбаних ними в період шлюбу,
предметом доказування в якій
являється, в тому числі, і джерело
походження коштів на придбання
нерухомості. Проте ОСОБА_6 до участі у
розгляді цієї справи судом не
залучався, хоча суд вирішував питання,
в тому числі, і про його права і
обов'язки.

По справі допущені порушення і норм
матеріального права.

Згідно зі ст. ст. 717, 719 ч.5 ЦК України за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.
Договір дарування валютних цінностей
на суму, яка перевищує
п'ятдесятикратний розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, укладається у письмовій
формі і підлягає нотаріальному
посвідченню.

Таким чином, виходячи з положень ч. 5 ст.
719 ЦК України, лише договір дарування
валютних цінностей і на суму, яка
перевищує п'ятдесятикратний розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, підлягає нотаріальному
посвідченню, тобто договір дарування
грошових коштів в сумі 353 тис. грн.
нотаріальному посвідченню не підлягає.

На підставі ч.2 ст.220 ЦК України суд може
визнати дійсним лише правочин, що за
законом підлягає нотаріальному
посвідченню, а сторони уклали його без
додержання цієї форми, якщо одна із
сторін, яка пред'явила позов, виконала
його повністю або частково, а друга
сторона ухиляється від нотаріального
оформлення укладеною нею угоди.

Отже, дійсним може бути визнано
договір, який потребує нотаріального
посвідчення, однак сторона ухиляється
від такого посвідчення.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про
зовнішньоекономічну діяльність"
валютними коштами ( валютною цінністю)
являється іноземна валюта готівкою,
платіжні документи (чеки, векселі,
тратти, депозитні сертифікати,
акредитиви та інші) в іноземній валюті,
цінні папери (акції, облігації, купони
до них, бони, векселі та інші) в
іноземній валюті, золото та інші
дорогоцінні метали у вигляді зливків,
пластин та монет, а також сертифікати,
облігації, варанти та інші цінні
папери, номінал яких виражено у золоті,
дорогоцінні камені.

Зважаючи на те, що предметом договору
сторін були не валютні цінності, а
гривні - національні грошові кошти,
щодо яких законом не передбачена
обов'язкова нотаріальна форма договору
дарування, передбачених законом
підстав для задоволення позову суд
першої інстанції не мав.

За таких обставин оскаржуване рішення
на підставі ст.309 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням нового - про
відмову у позові.

Керуючись ст. ст.307,309,314,317 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2014 року
по цій справі скасувати з ухваленням
нового - про відмову у позові.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: