АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/1485/14
Головуючий у 1-й інстанції Савічев В.О.
Доповідач Мартєв С. Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року м. ПолтаваАпеляційний
суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - ХІЛЬ Л.М., ЧІЧІЛЯ В.А.

за участю секретаря - САМОЙЛОВОЇ М.Д.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні провадження за апеляційною
скаргою публічного акціонерного
товариства "АвтоКрАЗ" на рішення
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 21
березня 2014 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
"АвтоКрАЗ" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням та
виселення.

Апеляційний суд,
заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2013 року ПАТ «АвтоКрАЗ»
звернулось до суду з позовом, у якому
зазначало, що 15.06.02 року між Холдинговою
компанією «АвтоКрАЗ» (правонаступник -
позивач у справі) та ОСОБА_1 укладено
договір №47 на проживання у гуртожитку
ХК «АвтоКрАЗ» АДРЕСА_2, на підставі чого
відповідачів було вселено у кімнату
АДРЕСА_1 гуртожитку.

Строк дії договору визначався строком
існування трудових відносин між ХК
«АвтоКрАЗ» та ОСОБА_1

17.08.07 року ОСОБА_1 звільнилась за
власним бажанням, тому позивач вважає,
що з цього моменту припинена дія
договору про проживання у гуртожитку.

Проте відповідачі продовжують
проживати у гуртожитку та
користуватись кімнатою.

Просило визнати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1,
та виселити відповідачів з кімнати
гуртожитку.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 21 березня 2014 року у позові
відмовлено.

В апеляційній скарзі порушено питання
про скасування рішення з підстав
неповного з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
неправильного застосування норм
матеріального і процесуального права
та ухвалення нового про задоволення
позову.

Апеляційний суд, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
місцевого суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
дійшов висновку, що остання не підлягає
задоволенню.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційної
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Із справи вбачається, що відповідно до
свідоцтва №237 про право власності від
3.09.02 року, гуртожиток по АДРЕСА_2
належить на праві власності ХК
«АвтоКрАЗ» (правонаступник - ПАТ
«АвтоКрАЗ»).

Місцевим судом встановлено, що у 2002
році ОСОБА_1 разом з
неповнолітніми дітьми ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
вселилась і зареєструвалась у кімнаті
АДРЕСА_1, на підставі договору №47
від 15.06.02 року на
проживання у гуртожитку, укладеного
між ХК «АвтоКрАЗ» та
ОСОБА_1

17.08.07 року ОСОБА_1 була звільнена з ХК
«АвтоКрАЗ» на підставі наказу про
звільнення №782 від 17.08.07 року.

На момент виникнення спірних
правовідносин щодо визнання
відповідачів такими, що втратили право
користування жилим приміщенням та їх
виселення, діє спеціальний Закону
України «Про забезпечення реалізації
житлових прав мешканців гуртожитків»,
сфера дії якого поширюється на
громадяни, які не мають власного
житла, більше п'яти років на
законних підставах зареєстровані за
місцем проживання у гуртожитках та
фактично проживають у них.

Частиною 1 ст. 8 цього закону визначено,
що вищезазначені громадяни, які на
законних підставах зареєстровані та
тривалий час (не менш як п'ять років)
проживають у гуртожитках, віднесених
до недержавного житлового фонду (які
перебувають у власності чи у повному
господарському віданні відповідних
державних чи комунальних підприємств,
установ, організацій, а також
підприємств та організацій, утворених
шляхом корпоратизації чи приватизації
колишніх державних підприємств, крім
тих організацій, які створено органами
державної влади, органами місцевого
самоврядування для управління
житловим фондом) та призначених для
проживання працівників (членів їх
сімей), які не мають можливості
самостійно придбати чи побудувати
власне житло, у разі, коли такі
гуртожитки не передаються їх
власниками у власність територіальних
громад, мають право подальшого
проживання в таких гуртожитках до
розв'язання їх житлової проблеми.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 8
Закону України «Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків» для сприяння таким
громадянам у розв'язанні їх житлової
проблеми вони беруться відповідними
місцевими радами в установленому
порядку на квартирний облік для
надання їм (їх сім'ям) соціального житла
на загальних підставах.

Позивачем не оспорюється законність
підстав вселення ОСОБА_1 разом з
неповнолітніми дітьми ОСОБА_2, ОСОБА_3,
до кімнати АДРЕСА_1 з 15.06.02 року.

Також ПАТ «АвтоКрАЗ» не заперечується,
що відповідачі понад 11 років
проживають у спірній кімнаті
гуртожитку.

При цьому, дізнавшись про звільнення
ОСОБА_1 у 2007 році, з вимогами про
виселення відповідачів ПАТ «АвтоКрАЗ»
звернулось до суду лише через 6 років,
вже після набрання чинності Законом
України «Про забезпечення реалізації
житлових прав мешканців гуртожитків».

З урахуванням зазначеного, місцевий
суд дійшов обґрунтованого висновку
щодо відсутності підстав для визнання
відповідачів такими, що втратили право
користування жилим приміщенням та
похідної позовної вимоги щодо їх
виселення.

Твердження апелянта, що надання
відповідачам у користування спірної
кімнати у гуртожитку відбулося на
підставі цивільно-правового договору,
дія якого пов'язана з перебуванням
ОСОБА_1 у трудових відносинах з ПАТ
«АвтоКрАЗ», є безпідставними, оскільки
не спростовують факту тривалого
проживання відповідачів у гуртожитку,
що належить позивачу на праві
власності.

За таких обставин, доводи апелянта не
спростовують висновків суду, тому
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а місцевий суд, вирішуючи
даний спір, правильно встановив
фактичні обставини справи та ухвалив
законне рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307-308, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "АвтоКрАЗ"
відхилити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 21 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
МАРТЄВ С.Ю.

Судді :
ХІЛЬ Л.М.

ЧІЧІЛЬ В.А.

З оригіналом згідно:

суддя
МАРТЄВ С.Ю.