Єдиний унікальний номер 262/7205/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/4135/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
Маширо О.П.

суддів Баркова
В.М., Зайцевої С.А.

при секретарі
Сачко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
по апеляції ОСОБА_1 на рішення
Пролетарського районного суду м.
Донецька від 19 березня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, відділу
державної виконавчої служби
Пролетарського районного управління
юстиції у м. Донецьку, приватне
підприємство «Спеціалізоване
підприємство «Юстиція», третя особа:
ОСОБА_3 - про визнання угоди недійсною,
скасування свідоцтва про право
власності,

у с т а н о в и в :

До апеляційного суду звернувся
відповідач ОСОБА_1 з апеляційною
скаргою на рішення суду, яким були
задоволені позовні вимоги ОСОБА_2: суд
визнав недійсним правочин з реалізації
на прилюдних торгах 18 січня 2013 року ?
частини квартири АДРЕСА_1; протокол та
акт від 18 січня 2013 року про проведення
цих прилюдних торгів, а також свідоцтво
про право власності на продану частину
вказаної квартири.

Суд першої інстанції виходив з того, що
відповідно до акту проведення
прилюдних торгів від 18 січня 2013 року
відповідач ОСОБА_1 став власником ?
частини квартири АДРЕСА_1, яка належала
ОСОБА_3

06 березня того ж року відповідач
одержав свідоцтво про право власності
на це майно, яке було видане приватним
нотаріусом.

Однак суд першої інстанції установив,
що рішенням апеляційного суду від 06
листопада 2013 року за позовом ОСОБА_2
приватизація цієї квартири ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 була визнана такою, що здійснена
з порушенням закону.

Посилаючись на вказане рішення суд
першої інстанції задовольнив вимоги
позивачки ОСОБА_2 та визнав недійсним
правочин з реалізації спірної квартири
на прилюдних торгах, протокол та акт
про проведення цих торгів, а також
свідоцтво про право власності на
спірне майно на ім»я покупця ОСОБА_1

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати,
оскільки вважає, що воно є незаконним,
не відповідає вимогам матеріального
права та фактичним обставинам справи.

Зокрема, суд першої інстанції не
прийняв до уваги, що апелянт є
добросовісним набувачем ? частини
спірної квартири, тому це майно за
законом не може бути у нього
витребуване, оскільки воно було
придбане в порядку виконання судового
рішення.

Крім того, на порушення вимог закону
він не викликався у судові засідання,
тому не знав про наявність такого
спору.

Суд першої інстанції також не врахував,
що рішення апеляційного суду про
визнання незаконною приватизації
спірної квартири було ним оскаржене у
касаційному порядку, до цього часу
рішення Вищим судом щодо його скарги ще
не прийняте.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
рішення суду скасувати та ухвалити
нове про відмову ОСОБА_2 у позові, з
таких підстав.

Зі справи вбачається, що 03 жовтня 2007
року ОСОБА_4 та її син ОСОБА_3
приватизували у рівних частках
квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
житло № 7490, виданим Донецькою міською
радою (а.с.90).

Своє право власності вони
зареєстрували у встановленому законом
на той час порядку, про що свідчить
довідка КП «Бюро технічної
інвентаризації м. Донецька» (а.с.89).

15 лютого 2012 року на виконання рішення
суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 116 949 грн.
13 коп. було відкрите виконавче
провадження, в межах якого 18 січня 2013
року проведені прилюдні торги з
продажу описаного майна боржника
ОСОБА_3, а саме: спірної частини
квартири.

Переможцем торгів став відповідач
ОСОБА_1, що підтверджується актом про
проведення прилюдних торгів та
протоколом проведення прилюдних
торгів по реалізації майна, що належить
ОСОБА_3, від 18 січня 2013 року (а.с.91, 92).

06 березня того ж року у встановленому
законом порядку ОСОБА_1 отримав
свідоцтво про право власності на житло,
що раніше належало ОСОБА_3 Це свідоцтво
було зареєстроване приватним
нотаріусом у реєстрі за № 1836 (а.с.4),
право власності ОСОБА_1 також було
зареєстроване у Державному реєстрі, що
підтверджується витягом з Державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності (а.с.5).

Дійсно, рішенням апеляційного суду від
06 листопада 2013 року були задоволені
позовні вимоги ОСОБА_2: визнане
недійсним та скасоване розпорядження
управління комунальних ресурсів
Донецької міської ради № 7490 від 03
жовтня 2007 року про приватизацію
спірної квартири та визнане недійсним
свідоцтво про право власності на житло
№ 7490 від 03 жовтня 2007 року, яке було
видане на ім»я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.17-21).

Натомість апеляційний суд не може
прийняти посилання апелянта на подану
ним касаційну скаргу, оскільки дана
справа не містить відомостей про
результат розгляду цієї касаційної
скарги, а рішення апеляційного суду у
відповідності до вимог ст. 319 ЦПК
України набирає законної сили з
моменту проголошення.

Отже, на день звернення ОСОБА_2 зі своїм
позовом до суду першої інстанції право
власності на спірну квартиру ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 було скасоване, квартира знову
перейшла у комунальну власність.

Згідно довідки, виданої 13 червня 2013
року комунальним підприємством «ЖЕК-1»,
у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована
тільки одна особа - ОСОБА_4, яка на даний
час єдина на законних підставах
користується житловою площею у цій
квартирі після скасування її права
власності на це житло та її сина ОСОБА_4
(а.с.6).

За таких обставин апеляційний суд
вважає, що проведенням прилюдних
торгів 18 січня 2013 року права позивачки
ОСОБА_2 не можуть бути порушеними,
оскільки вона не була власницею
частини цієї спірної квартири, не є там
зареєстрована, будь-яких належних та
допустимих доказів про те, що вона мала
право користування житловою площею у
спірній квартирі на день проведення
прилюдних торгів, вона до суду не
надала.

З оглянутого у засіданні апеляційного
суду паспорту позивачки ОСОБА_2
вбачається, що вона з 23 вересня 1998 року
по 01 серпня 2007 року була зареєстрована
у спірній квартирі, після зняття з
реєстрації у цій квартирі вона була 10
листопада 2010 року зареєстрована на
постійне місце проживання за іншою
адресою: АДРЕСА_2.

З реєстрації у цій квартирі ОСОБА_2
знялась 15 листопада 2013 року.

У відповідності до вимог ч.1 ст.3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутись до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Оскільки позивачка не надала доказів
про те, що проведеними прилюдними
торгами були порушені безпосередньо її
права, апеляційних суд вважає, що
ОСОБА_2 у задоволенні позову слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 309, 314, 316 ЦПК України,
апеляційний суд

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Пролетарського районного суду
м. Донецька від 19 березня 2014 року
скасувати.

ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом 20 днів з
дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: