Справа № 752/1847/13- ц
Провадження № 2/752/177/14
РІШЕННЯ

Іменем України

18.02.2014 року Голосіївський районний суд
м. Києва у складі: головуючого - судді
Калініченко Л.С., при секретарі
Колеснику В.А., Руденко М.М., Левіт Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення порядку користування
квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

в січні 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, у
якому просить встановити порядок
користування квартирою АДРЕСА_1,
виділивши в користування позивача
ОСОБА_1 кімнату жилою площею 11,9 кв. м. та
кімнату жилою площею 11, 4 кв. м., а у
користування відповідача ОСОБА_2 -
кімнату жилою площею 18,1 кв.м. та лоджію,
площею 1,7 кв.м.; місця загального
користування позивач просить залишити
у спільному користуванні сторін.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що
між ним та відповідачем не досягнуто
згоди щодо порядку користування
квартирою АДРЕСА_1, в зв'язку з чим
вважає за необхідне визначити порядок
користування зазначеною квартирою, що
перебуває у спільній частковій
власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги з підстав, викладених у
позовній заяві, просив задовольнити
позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
в судовому засіданні заперечували
проти позову, зазначили, що
запропонований позивачем розподіл
кімнат порушує ідеальну частку ОСОБА_2
у власності на квартиру, крім того, в
судовому засіданні 21.10.2013 року
відповідачем подано письмові
пояснення, в яких останній пояснив, що
проживає у спірній квартирі понад 10
років разом зі своєю дружиною, яка є
інвалідом, а також зазначив, що позивач
забезпечений іншим житлом, спірним
приміщенням не користується і має
намір продати свою частку, оскільки
останньому терміново необхідні
грошові кошти.

Також, відповідач ОСОБА_2 зазначив, що
оскільки він є науковим працівником, у
відповідності до положень Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», останній
має право на додаткову жилу площу.

З'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх наданими доказами,
заслухавши пояснення сторін, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню, з
огляду на наступне.

Судом встановлено, що спірним жилим
приміщенням є трикімнатна ізольована
квартира АДРЕСА_1. В квартирі
зареєстровані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Квартира складається з трьох жилих
кімнат, загальна площа квартири
складає 70,0 кв.м., у тому числі кімнат
жилою площею 18,1 кв.м., 11,9 кв.м., 11,4 кв.м., а
також - кухні 8,7 кв.м., ванної кімнати 2,6
кв.м., коридору 14,6 кв.м., вбиральні 1,0
кв.м. Квартира обладнана лоджією площею
1,7 кв.м.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло, виданого Державною
адміністрацією Московського району
27.12.1999 року, сторонам у справі - позивачу
ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 належить
на праві приватної власності по ?
частині спірної квартири АДРЕСА_1.

Ідеальна частка житлової площі, що
припадає на кожного з співвласників
квартири, становить 20,7 кв.м., ОСОБА_1
просить виділити йому у користування
кімнату жилою площею 11,9 кв. м. та
кімнату жилою площею 11, 4 кв. м.,
залишивши у користуванні ОСОБА_2
кімнату жилою площею 18,1 кв.м. та лоджію,
площею 1,7 кв.м.

Разом з тим, суд вважає, що при
вказаному варіанті розподілу спірної
квартири порушуються житлові та
майнові права ОСОБА_2, оскільки
відбувається перевищення житлових
метрів ОСОБА_1 від ідеальної частки і
зменшуються житлові метри ОСОБА_2 від
ідеальної частки, з чим не погоджуються
відповідач.

Крім того, слід зазначити, що з пояснень
сторін та матеріалів справи
вбачається, що сторони фактично не
перешкоджають один одному в
користуванні жилими кімнатами та
допоміжними приміщеннями в квартирі, у
зв'язку з чим суд не вбачає доведеним
необхідність захисту порушених, на
думку позивача, прав у користуванні
спірною квартирою.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, суд керується наступним.

Згідно зі ст. 356 ЦК України власність
двох чи більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності
є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Згідно з ст. 369 ЦК України розпорядження
майном, що є у спільній сумісній
власності, здійснюється за згодою всіх
співвласників.

Як зазначено в пункті 6 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 4
жовтня 1991 р. №7 (із змінами і
доповненнями) «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право власності громадян на
жилий будинок», якщо виділ частки
будинку в натурі неможливий, суд має
право за пред'явленим позовом
визначити порядок користування
окремими приміщеннями. В цьому випадку
окремі підсобні приміщення (кухня,
коридор та ін.) можуть бути залишені в
загальному користуванні учасників
спільної часткової власності. Порядок
користування жилим будинком може бути
встановлено також і між учасниками
спільної сумісної власності.

Таким чином, порядок користування
жилими приміщеннями у квартирі, яка
належить на праві власності кільком
особам, може бути встановлений у
випадку, коли такі приміщення є
відособленими та за розміром
відповідають часткам цих осіб у
квартирі.

Так, ідеальна частка житлової площі, що
припадає на кожного з співвласників
квартири, становить 20,7 кв.м., позивач
просить виділити йому в користування
кімнату жилою площею 11,9 кв. м. та
кімнату жилою площею 11, 4 кв. м.,
залишивши у користуванні відповідача
кімнату жилою площею 18,1 кв.м. та лоджію,
площею 1,7 кв.м.

Згідно з ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Оскільки, сума загальної площі кімнат,
які позивач просить виділити йому у
користування, становить 23,3 кв. м. та на
2,6 кв. м. перевищує площу, що припадає на
ідеальну частку ОСОБА_1 у праві
власності на квартиру, то виділення в
користування позивачу кімнат
загальною площею 23,3 кв. м.
порушуватиме житлові та майнові права
відповідача ОСОБА_2, який є
співвласником спірної квартири

Враховуючи, що частки співвласників у
спірній квартирі є ідеальними, то
кожному з них належить не частка у
спільному майні, а частка у праві
власності на це майно, тобто право
кожного із співвласників поширюється
на квартиру в цілому, а не на певну її
частину.

Отже, підстав для визначення порядку
користування спірною квартирою за
варіантом, який просить визначити
позивач, не вбачається, оскільки
житлова площа кімнат, яку останній
просить надати йому в користування,
перевищує розмір його частки у праві
власності, а тому позовні вимоги ОСОБА_1
про встановлення вказаного ним
порядку користування квартирою
задоволенню не підлягають.

Між тим, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з положеннями ст. 24 Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність» науковим
працівникам, які мають науковий
ступінь кандидата або доктора наук,
для забезпечення умов для наукової
діяльності надається в установленому
законодавством порядку додаткова
жила площа у вигляді кімнати (кабінету)
або в розмірі до 20 кв. метрів.

Оскільки відповідачем не
доведено тієї обставини, що останньому
надавалась додаткова жила площа у
вигляді кімнати в розмірі 20 кв. м. для
забезпечення умов наукової діяльності,
як те передбачено положеннями
вказаного вище Закону України «Про
наукову і науково-технічну
діяльність», суд не приймає до уваги
посилання відповідача ОСОБА_2 про
наявність у нього права на додаткову
жилу площу в спірній квартирі.

Крім того, доводи відповідача про те,
що у власності позивача є інше житло, в
зв'язку з чим останній не користується
спірною квартирою, а також доводи
ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 має намір
продати свою частку у спірній квартирі,
- суд також не приймає до уваги,
оскільки предметом даного спору є
встановлення порядку користування
квартирою, що належить сторонам на
праві спільної часткової власності у
рівних долях, а тому стосовно даної
квартири права усіх співвласників є
рівними.

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 23, 356, 358, 360, 368, 369 ЦК України,
ст.ст.10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про встановлення порядку користування
квартирою - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через Голосіївський районний
суд м. Києва.

Суддя