справа № 208/3826/13-ц
№ провадження 2/208/241/14
РІШЕННЯ

Іменем
України

20 січня 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області у складі: головуючого, судді
Ізотова В.М., при секретарі Кушта И.О., за
участю представника позивача ОСОБА_1 та
представника відповідача Муромцевої
О.Ф., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Публічного акціонерного
товариства «ОМЕГА БАНК», третя особа -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
компанія «Вектор плюс» про визнання
кредитного і іпотечного договорів
недійсними,

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом пославшись на те, що 11.03.2008 року
між ним та відповідачем - ПАТ
«Сведбанк» правонаступник якого є ПАТ
«ОМЕГА БАНК» було укладено кредитний
договір відповідно до якого банк надав
йому кредит в розмірі 40000 доларів США на
придбання 3-х кімнатної квартири на
строк до 10.03.2018 року а він зобов'язався
сплачувати проценти у розмірі 11,9%
річних за весь строк фактичного
користування кредитом з кінцевим
терміном повернення до 10.03.2018 року.

В той же день 11.03.2018 року, у забезпечення
вищезазначеного кредитного договору,
між ним (позивачем) та відповідачем
було укладено договір іпотеки
відповідно до якого належна йому
(позивачу) на праві власності 3-х
кімнатна квартира була передана в
іпотеку відповідачу.

Зазначені кредитний та іпотечний
договори позивач просить визнати
недійсними, посилаючись на те, що
відповідач, надавши кредит у сумі 40000
доларів США та зазначивши в кредитному
договорі: - що подальші розрахунки
платежів повинні проводитися у доларах
США; вніс істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
йому (позивачу) і, прив'язавши платежі
до валютного курсу (долара США), проявив
зловживання правом, поклавши, тим
самим, всі ризики знецінення
національної валюти виключно на нього
(позивача). Також просив зобов'язати
відповідача прийняти від нього
(позивача) 202 000,00 гривень зарахуванням
сплачених за договором сум.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала, пославшись
на обставини зазначені у позовній
заяві, та просила позов задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнала та просила у його задоволені
відмовити, пояснивши, що позивач,
укладаючи кредитний договір в
іноземній валюті усвідомлював, що курс
національної валюти України до долара
США не є незмінним і, що зміна цього
курсу можливо настане, а тому повинен
був передбачити та врахувати
підвищення валютного ризику за цим
договором. А наведені позивачем в
обґрунтування позову доводи не можна
вважати такими як підстави для
визнання кредитного та іпотечного
договорів недійсними.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи суд дійшов наступного

висновку.

Судом встановлено, що 11.03.2008 року між
позивачем ОСОБА_3 та ПАТ «Сведбанк»
було укладено кредитний договір №
0310/0308/71-047 відповідно до п. 1.1. якого:
«Банк зобов'язується надати
Позичальнику грошові кошти у вигляді
кредиту у розмірі 40000,00 дол. США (сорок
тисяч п'ятсот доларів США 00 центів) на
строк з 11 березня 2008 року по 10 березня
2018 року включно та на умовах
передбачених у цьому договорі, а
Позичальник зобов'язується повернути
кредит, сплатити проценти за
користування кредитом та виконати свої
зобов'язання у повному обсязі у
терміни, передбачений цим договором...».

11.03.2018 року, у забезпечення
вищезазначеного кредитного договору,
між позивачем та ПАТ «Сведбанк» було
укладено договір іпотеки відповідно до
якого належна позивачу на праві
власності 3-х кімнатна квартира була
передана в іпотеку відповідачу.

28.11.2013 року ПАТ «Сведбанк» відступило
своє право вимоги за зазначеним
кредитним договором на користь нового
кредитора - TOB «Факторингова компанія
«Вектор плюс», а 29.04.2013 року ПАТ
«Сведбанк» змінив своє найменування на
ПАТ «ОМЕГА БАНК» та є правонаступником
по всіх правах та обов'язках ПАТ
«Сведбанк».

Свої вимоги, щодо визнання кредитного
та іпотечного договорів недійсними,
позивач обґрунтовує неправомірністю
укладання кредитного договору в
іноземній валюті та порушенням з боку
відповідача вимог ст. 203 ЦК України,
якою передбачені загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
вважається укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. При цьому
істотними умовами договору вважаються:
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Приймаючи до уваги той факт, що ст. 1055 ЦК
України передбачає обов'язкову
письмову форму кредитного договору, то
в розумінні ст.ст. 639, 640 ЦК України
моментом укладення кредитного
договору є момент підписання його

сторонами.

Таким чином, позивач своїм підписом на
кредитному договорі підтвердив свою
згоду зі всіма умовами цього договору,
як істотними, згідно чинного
цивільного законодавства та
визначеними сторонами договору.

Крім того, під час укладання спірного
кредитного договору, сторони чітко
розуміли, що курсові коливання гривні
можуть настати, але позивач обрав
валютою кредитування саме долари США
та взяв на себе зобов'язання повернути
кредит саме в цій валюті. Тому
твердження позивача щодо порушення
відповідачем його прав при укладанні
кредитного договору в доларах США є
безпідставними.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною вимог, які
встановлені частинами першо-третьою,
п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Відповідно вимог ст. 203 ЦК України, 1.
Зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної

дієздатності.

3. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його

внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,

що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може

суперечити правам та інтересам їхніх
малолітніх, неповнолітніх чи

непрацездатних дітей.

Відповідно вимог ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених цим
кодексом.

Оскільки жодної з, передбаченим
законодавством України, підстав для
визнання недійсними кредитного і
іпотечного договорів ні позивачем у
позовній заяві, ні його представником у
судовому засіданні не було зазначено а
судом, при розгляді справи, не
встановлено, то суд вважає позов
необгрунтованим і таким, що
задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись,
ст.ст. 203,215, 1055 ЦК України, ст.ст. 10,11,60, 88,
212-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

У задоволені позову ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«ОМЕГА БАНК», третя особа - Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор плюс»
про визнання кредитного і іпотечного
договорів недійсними, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Заводський районний суд
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня отримання копії
повного тексту рішення суду.

Суддя
Ізотов В. М.