Справа № 295/2125/14-ц
РІШЕННЯ

09.04.2014 р.
Іменем УКРАЇНИ
м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира
у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі Зоренко Т.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали цивільної справи

за позовом ОСОБА_1,

до ОСОБА_2,

10004, АДРЕСА_1,

про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

05.02.2014 р. позивач звернулась до суду із
вказаним позовом про розірвання шлюбу
в якому вказала, що з 28.04.2007 р. перебуває
в офіційно зареєстрованому шлюбі із
відповідачем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 Від
спільного подружнього життя сторони
мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
Заявлені вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим,
що шлюб виявився невдалим, їхнє
подружнє життя не склалося через різні
погляди на сімейне життя, шлюбні
обов'язки та несумісність характерів.
Спільного господарства не ведуть. Сім'я
розпалась остаточно та примирення
вважає неможливим, оскільки ні хто із
сторін цього не бажає. Спору щодо
поділу спільного майна та місця
проживання малолітньої дитини немає.
/а.с. 2/

У судове засідання 09.04.2014 р. сторони не
з'явились, надали суду заяви, в яких
просять розглядати справу за їх
відсутності. У поданій заяві позивач
позов підтримала, просила
задовольнити, відповідач позовні
вимоги визнав повністю та проти
задоволення даного позову не
заперечував. /а.с. 11, 12/

Так, згідно норм ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову, суд
за наявності для того законних підстав,
ухвалює рішення про його задоволення.

Враховуючи, що у матеріалах справи є
достатньо доказів про взаємовідносини
сторін, розгляд справи відбувся у
відсутності учасників процесу згідно
до ст.ст. 158, 169 ЦПК України.

Відповідно із ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
зв'язку із неявкою сторін у судове
засідання, фіксування судового процесу
з допомогою звукозаписувального
засобу не здійснювалось. /а.с. 13/

Суд оцінивши докази по справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню, виходячи
із наступних підстав.

Згідно до норм ст. 51 Конституції
України та ст. 24 Сімейного Кодексу
України шлюб ґрунтується на вільній
згоді дружини і чоловіка, примус до
шлюбу не допускається.

У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України
кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини. Примушування до
збереження шлюбних відносин є
порушенням права чоловіка, дружини на
свободу та особисту недоторканість.

Судом встановлено наступні юридичні
факти та відповідні їм правовідносини.

Зі змісту свідоцтва про шлюб серії
НОМЕР_1 вбачається, що 28.04.2007 р. відділом
реєстрації актів цивільного стану
Житомирського міського управління
юстиції зареєстрований шлюб між
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, про що у Книзі реєстрації
шлюбів зроблено відповідний актовий
запис за № 564. Дружині присвоєно
прізвище «ОСОБА_1». /а.с. 3/ Від даного
шлюбу сторони мають спільного
малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
/а.с. 4/

Сторони повністю припинили шлюбні
відносини через те, що мають протилежні
характери та різні погляди на сімейне
життя, обов'язки і побут. Подальше
збереження шлюбу не відповідає їх
інтересам, умов для примирення немає.
Спору щодо поділу спільно нажитого
сумісного майна, а також місця
проживання спільної дитини немає.

Беручи до уваги ступінь конфліктних
відносин і причини припинення шлюбних
відносин, суд вважає, що вживати
заходів для примирення подружжя - не
доцільно, оскільки такі дії не зможуть
привести до збереження сім'ї, а
матимуть виключно формальний характер,
що не допоможе зберегти сім'ю.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до ст. 110 цього Кодексу. У
відповідності з ч. 2 ст. 112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них.

За наведених обставин, приймаючи до
уваги наявність малолітньої дитини,
обставини життя подружжя, суд вважає за
доцільне згідно положень ст. 112 СК
України шлюб розірвати, оскільки
подружні стосунки фактично
припинились, спільного господарства
сторони не ведуть, збереження шлюбу
суперечить їхнім інтересам, що має
істотне значення у даній справі.

Керуючись ст.ст. 158, 169, 174, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 104-105, 110, 112, 114, 115 СК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Шлюб, що зареєстрований 28.04.2007 р.
відділом реєстрації актів цивільного
стану Житомирського міського
управління юстиції, укладений між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, за відповідним
актовим записом у Книзі реєстрації
шлюбів під № 564 - розірвати.

Відповідно вимог ст. 115 СК України, дане
рішення суду після набрання ним
законної сили надіслати до органу
державної РАЦСу за місцем ухвалення
рішення для внесення відомостей до
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян.

Шлюб припиняється у день набрання
чинності даного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через суд першої інстанції
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 (десяти) днів із дня його
проголошення, особи які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 (десяти)
днів із дня отримання копії даного
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
В.О. Корицька