Єдиний унікальний номер 2-3230/03
Номер провадження 22-ц/775/2032/2014
Головуючий в 1 інстанції
Доповідач Новосядла В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого: судді Новосядлої В.М.,

суддів: Кішкіної І.В., Алексєєва А.В.,

при секретарі Козаку І.С.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Краматорського міського суду
Донецької області від 28 лютого 2003 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Краматорського міського суду
Донецької області від 28 лютого 2003 року
було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про розірвання шлюбу.

Було розірвано шлюб між ОСОБА_2, 1955 року
народження, та ОСОБА_1, 1959 року
народження, зареєстрований 04 лютого 1978
року у відділі реєстрації актів
цивільного стану м. Армавір
Краснодарського краю, актовий запис
№132.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1
принесла апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду першої інстанції
скасувати і закрити провадження по
справі з наступних підстав:

- справу було розглянуто у її
відсутність, вона не була належним
чином повідомлена про час і місце
слухання справи, а про існування
рішення вона дізналась лише після
смерті позивача,

- відповідачка зазначає, що по день
смерті ОСОБА_2 проживала з ним і вони
вважали себе однієї сім*єю.

Відповідачка у судове засідання
апеляційної інстанції не з*явилась,
була повідомлена належним чином про
час і місце розгляду справи, про що
свідчить телефонограма, направлена їй,
яка зареєстрована у журналі
телефонограм.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Із матеріалів цивільної справи
вбачається.

Сторони знаходились у шлюбі з 4 лютого
1978 року, що підтверджується свідоцтвом
про реєстрацію шлюбу виданим відділом
реєстрації актів цивільного стану м.
Армавір Краснодарського краю, про що
був зроблений актовий запис №132 (а.с. 1).

Рішенням Краматорського міського суду
Донецької області від 28 лютого 2003 року
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання
шлюбу було задоволено (а.с. 2).

Згідно із Актом від 13 травня 2009 року про
знищення цивільних справ за 2003 рік,
складеним Краматорським міським судом,
цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про розірвання шлюбу була
знищена через сплив строку зберігання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Через 11 років після ухвалення рішення
про розірвання шлюбу і після смерті
позивача, ОСОБА_1 (відповідачка)
принесла апеляційну скаргу на рішення
суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до частини 1 статті 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до пунктів 5 і 6 частини 2
статті 295 ЦПК України відповідачка
повинна довести в апеляційній
інстанції:

- в чому полягає незаконність і (або)
необґрунтованість рішення (неповнота
встановлення обставин, які мають
значення для справи, та (або)
неправильність установлення обставин,
які мають значення для справи,
внаслідок необґрунтованої відмови у
прийнятті доказів, неправильного їх
дослідження чи оцінки, неподання
доказів з поважних причин та (або)
неправильне визначення відповідно до
встановлених судом обставин
правовідносин);

- нові обставини, що підлягають
встановленню, докази, які підлягають
дослідженню чи оцінці, обґрунтування
поважності причин неподання доказів до
суду першої інстанції, заперечення
проти доказів, використаних судом
першої інстанції.

Аналіз вказаних норм права свідчить
про те, що відповідачка повинна довести
незаконність судового рішення на час
його ухвалення, тобто станом на 28
лютого 2003 року.

В обгрунтування незаконності рішення
суду про розірвання шлюбу відповідачка
посилалась на те, що справу було
розглянуто у її відсутність, вона не
була належним чином повідомлена про
час і місце слухання справи і про
існування оскаржуваного рішення вона
дізналась після смерті позивача, з яким
вона проживала однією сім*єю по день
його смерті.

Із наведених доводів апеляційної
скарги лише один довід, щодо
неповідомлення відповідачки про час і
місце розгляду справи, стосується
періоду ухвалення судового рішення.

За змістом рішення суду першої
інстанції про розірвання шлюбу
відповідачка була повідомлена
належним чином про час і місце розгляду
справи і не з*явилась у судове
засідання з невідомих причин.

На підтвердження того, що відповідачка
не знала про ухвалене рішення про
розірвання шлюбу вона посилається на
те, що проживала із ОСОБА_2 однією сім*єю
по день його смерті і надала з цього
приводу апеляційному суду довідку КП
«СЕЗ» від 28 січня 2011 року про те, що в
квартирі АДРЕСА_1, станом на 2011 рік, були
зареєстровані ОСОБА_2, відповідачка
(яка зазначена як дружина) та двоє
синів.

Однак, реєстрація ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за
однією адресою не може бути доказом
незаконності рішення суду першої
інстанції про розірвання шлюбу, яке
було ухвалено у 2003 році.

Крім того, апеляційний суд не може
прийняти вказану довідку як
відповідний та належний доказ по
справі, оскільки вказана довідка є
копією, яка не завірена належним чином.
Оригінал цієї Довідки відповідачкою
наданий не був.

Згідно із довідкою адресно-довідкового
підрозділу ГУДМС УМВС України в
Донецькій області відповідачка
зареєстрована за цієї адресою.

При цьому, апеляційний суд враховує і
ту обставину, що судова повістка, яка
була направлена відповідачці за місцем
її реєстрації, була повернута до
апеляційного суду із відміткою
поштового відділення про те, що ОСОБА_1
за вказаною адресою не проживає.

Таким чином, під час розгляду справи в
апеляційній інстанції відповідачкою
не було надано жодного доказу на
підтвердження обставини щодо
неповідомлення її належним чином про
час і місце розгляду справи про
розірвання шлюбу.

Оскільки відповідно до частини 4 статті
60 ЦПК України доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях, а
цивільна справа про розірвання шлюбу
була знищена за спливом строку
зберігання,то апеляційний суд
виходить із фактів, встановлених
рішенням суду першої інстанції, а саме
про те, що відповідачка була
повідомлена належним чином про час і
місце розгляду справи.

Крім того, звертаючись до суду з
позовом, позивач ОСОБА_2 зазначав, що не
проживає з відповідачкою, оскільки
вони втратили повагу один до одного,
між ними виникають постійні конфлікти
та скандали з різних причин, у
результаті чого між ними склались
неприязні стосунки, через що спільне
проживання є неможливим.

Відповідно до частини 2 статті 40 КпШС
України, яка діяла на час ухвалення
рішення судом першої інстанції, шлюб
розривається, якщо судом буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження сім'ї стали
неможливими.

Суд першої інстанції дав оцінку
доказам, які надав позивач і на
підставі дослідження матеріалів
справи дійшов висновку, що сумісне
життя подружжя і збереження сім'ї стали
неможливими, оскільки позивач
категорично наполягав на розірванні
шлюбу через відсутність перспектив
збереження сім*ї.

Що стосується посилання позивачки на
те, що вони з позивачем проживали
однією сім*є до його смерті, то
апеляційний суд виходить із того, що
взаємовідносини між сторонами після
розірвання шлюбу не можуть бути
підставою для скасування рішення суду
про розірвання шлюбу, оскільки
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду на час
його ухвалення.

Крім того, оскільки копія свідоцтва про
смерть позивача, яка знаходиться в
цивільній справі, не була завірена
належним чином, апеляційним судом був
зроблений запит актового запису про
його смерть.

Із змісту актового запису про смерть
ОСОБА_2 та Повного витягу з Державного
реєстру актів цивільного стану щодо
актового запису про смерть вбачається,
що ОСОБА_2 помер у м. Краматорську і його
смерть була зареєстрована ОСОБА_3, який
проживає в м. Києві, і якому були видані
документи на отримання допомоги на
поховання.

Статтею 91 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" встановлено, що у разі
смерті пенсіонера, його сім'ї або особі,
яка здійснила похорон, виплачується
допомога на поховання в розмірі
двомісячної пенсії.

Згідно із статтею 13 Закону України «Про
поховання та похоронну справу» від 10
липня 2003 року виконавцю волевиявлення
померлого або особі, яка зобов'язалася
поховати померлого, надається допомога
на поховання.

В апеляційній скарзі відповідачка
вказала, що їй було відмовлено у
виплаті допомоги на поховання ОСОБА_2
через розірвання шлюбу.

Посилання відповідачки в апеляційній
скарзі на те, що вона проживала із
ОСОБА_2 однією сім*єю до його смерті не
позбавляє її можливості звернутись до
суду з цього приводу і у встановленому
законом порядку доводити цей факт, якщо
він породжує для неї юридичні наслідки.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд
приходить до висновку про те, що
відповідачкою не було доведено
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судового рішення про
розірвання шлюбу від 28 лютого 2003 року.

Підстав для його скасування не
встановлено.

Згідно із частиною 1 статті 308 ЦПК
України суд апеляційної інстанції
постановляє ухвалу про відхилення
апеляційної скарги, якщо встановлює що
суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 310 ЦПК
України рішення суду підлягає
скасуванню в апеляційному порядку із
закриттям провадження у справі або
залишенням заяви без розгляду з
підстав, визначених статтями 205 і 207
цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті передбачено,
якщо судом першої інстанції ухвалено
законне і обґрунтоване рішення, смерть
фізичної особи чи припинення юридичної
особи - сторони у спірних
правовідносинах після ухвалення
рішення, що не допускає
правонаступництва, не може бути
підставою для застосування вимог
частини першої цієї статті.

Правовідносини про розірвання шлюбу не
допускають правонаступництва.

Виходячи із встановлених обставин,
наданих відповідачкою доказів та вимог
закону, апеляційний суд приходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги і залишення в силі рішення суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України,
суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду
Донецької області від 28 лютого 2003 року
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до касаційної інстанції
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий:

Судді: