У Х В А Л А

Іменем України

17 квітня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

Головуючого: Павліченка С.В.

суддів: Бондаренка Ю.О., Собослоя Г.Г.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши в судовому засіданні
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського
міськрайонного суду від 28 лютого 2014
року по справі за позовом ТОВ «Магазин
«Взуття», в особі директора Бірнштейн
М.А. до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2,
треті особи без самостійних вимог -
ОСОБА_6, приватний нотаріус
Ужгородського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 про визнання недійним
договору купівлі-продажу,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду від 28 лютого 2014 року заяву
представника позивача ТОВ «Магазин
«Взуття» Маркусь М.І. про забезпечення
позову - задоволено частково. Накладено
арешт на нерухоме майно - вбудовані
приміщення, част. літ .А 1-поверху (поз1''',
2''', 3, 4, 5, 6, 7) загальною площею 67,4 кв.м. у
АДРЕСА_1, що на праві власності належать
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер
платника податку - НОМЕР_1) та ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер платника
податку - НОМЕР_2), в рівних частках по 1/2
кожному, - до вирішення справи по суті.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі
ставлять питання про скасування даної
ухвали та постановлення нової про її
скасування, посилаючись на те, що вона
винесена всупереч вимогам статей 151-154
ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає за необхідне в її
задоволенні відмовити з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України, суд за
заявою сторони має право вжити заходів
до забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Зазначена правова норма прямо визначає
як форму і порядок звернення до суду із
заявою про вжиття заходів забезпечення
позову, так і підстави для його
забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів
забезпечення позову є наявність
обставин, які свідчать або дозволяють
достовірно припустити, що невжиття цих
заходів може утруднити чи зробити
неможливим виконання майбутнього
рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України одним
із заходів до забезпечення позову є
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб.

Відповідно до п.4, абз. 3 п. 7 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 22
грудня 2006 року № 9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам, а також суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
і інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Як встановлено судом та вбачається із
матеріалів справи у якості
співвідповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та в якості третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_6 було залучено до участі у справі
ухвалою суду від 28.11.2013 р. (а.с.127).

В процесі розгляду справи позивачем
було подано заяву про збільшення
позовних вимог, в якій просив: визнати
недійсним з моменту укладення договір
купівлі-продажу від 07.07.2011 року,
укладений між ТОВ «Магазин «Взуття» та
ОСОБА_4, посвідчений приватним
нотаріусом Ужгородського МНО ОСОБА_7 за
реєстраційним номером 1332; витребувати
з володіння ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
користь ТОВ «Магазин «Взуття» нерухоме
майно - вбудовані приміщення, що
розташовані по АДРЕСА_1, шляхом його
передачі в натурі.

З копію актуальної інформації про
державну реєстрацію права власності
№1560945 та витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності №5860301 від
08.07.2013 року, витягу про державну
реєстрацію праві №33644734 від 29.03.2012 року
слідує, що ОСОБА_9 та ОСОБА_2 являються
співвласниками нерухомого майна -
вбудованих приміщень, част. літ .А
1-поверху (поз1''', 2''', 3, 4, 5, 6, 7) загальною
площею 67,4 кв.м. у АДРЕСА_1, в рівних
частках по 1/2 кожний.

За наведених обставин, суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов до
висновку про необхідність накладення
арешту на нерухоме майно - вбудовані
приміщення част. літ .А 1-поверху (поз1''',
2''', 3, 4, 5, 6, 7) загальною площею 67,4 кв.м. у
АДРЕСА_1, що на праві власності належать
ОСОБА_9 та ОСОБА_2, в рівних частках по 1/2
кожному, оскільки не вжиття таких
заходів може утруднити або зробити
неможливим виконання рішення суду, у
разі задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
колегією суддів не можуть бути взяті до
уваги.

Керуючись ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного
суду від 28 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий

Судді