У Х В А Л а

28 квітня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Дербенцевої Т.П.,
Євграфової Є.П.,

Карпенко С.О., Остапчука
Д.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи: приватний нотаріус
Ізмаїльського міського нотаріального
округу Одеської області ОСОБА_5,
Ізмаїльська державна нотаріальна
контора Одеської області, про визнання
заповіту недійсним, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним
позовом, у якому просив визнати
недійсним заповіт, складений ОСОБА_6 23
березня 2009 року на користь відповідачу,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у
зв'язку із низькою гостротою зору
ОСОБА_6 не могла самостійно підписати
заповіт, разом з тим, у порушення вимог
законодавства заповіт посвідчений без
присутності свідків. Крім того, у ньому
не вказано заповідальне майно.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 20
лютого 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 20 листопада 2013 року, у
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних
кримінальних справ від 20 грудня 2013
року відмовлено ОСОБА_3 у відкритті
касаційного провадження у справі з
підстав, встановлених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України.

20 березня 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ звернувся ОСОБА_3 із заявою про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 грудня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судами
положень ст. ст. 207, 215, 236, 1247 ЦК України,
що потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

На обґрунтування своїх доводів заявник
наводить ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 квітня 2012 року та 19 грудня 2012
року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 «Про судову практику
застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України»,
під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

У справі, у якій постановлено ухвалу
від 20 грудня 2013 року, встановлено, що
гострота зору заповідача давала змогу
самостійно прочитати заповіт та
власноручно підписати його.

Надана для прикладу ухвала Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 грудня 2012 року не дає
підстав для висновку про неоднаковість
застосування норм матеріального права
судом касаційної інстанції, оскільки у
цій справі встановлені інші фактичні
обставини, а саме: неможливість
заповідача самостійно підписати
заповіт у зв'язку із сліпотою.

Враховуючи те, що наданою для
порівняння ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 квітня 2012 року скасовано
рішення судів нижчих інстанцій із
передачею справи на новий розгляд, що
не означає остаточного вирішення спору
у справі й застосування норм
матеріального права для вирішення
спору по суті, на неї не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Таким чином, зміст доданих до заяви
судових рішень не дає підстав для
висновку про те, що суд касаційної
інстанції при розгляді двох чи більше
справ за тотожним предметом спору,
підстав позову та аналогічних обставин
дійшов протилежних висновків щодо
заявлених позовних вимог.

За таких обставин, які свідчать про те,
що наведені заявником судові рішення
не пітверджують підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, треті особи: приватний
нотаріус Ізмаїльського міського
нотаріального округу Одеської області
ОСОБА_5, Ізмаїльська державна
нотаріальна контора Одеської області,
про визнання заповіту недійсним за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 грудня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Т.П. Дербенцева

Є.П. Євграфова

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук