Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/985/14-ц
Провадження №: 2/332/638/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 травня 2014 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у
складі:

головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,

при секретарі - Васильченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Запоріжжі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

25.02.2014р. ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітніх
дітей по 1000 грн. на кожну дитину,
щомісячно з усіх видів заробітку
(доходу) до повноліття дітей. В
обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилався на те, що з 30.10.1998 р.
вони перебувають у шлюбі з
відповідачем, від шлюбу мають
неповнолітніх дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідач не надає матеріальну
допомогу на утримання дітей, тому
позивач просить стягнути з відповідача
аліменти керуючись ст.ст.180-183 СК
України у розмірі 1000 грн. щомісячно на
кожну дитину.

19.03.2014р. позивач надав суду заяву, в якій
просив стягнути аліменти у розмірі 500
грн. щомісячно на кожну дитину (а.с.17).

11.04.2014р позивач надав суду заяву, в якій
підтримав свій первісний позов та
просив стягнути з відповідачки
аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно на
кожну дитину (а.с.45).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
свій позов підтримав та пояснив, що
діти на теперішній час проживають з
ним, син є дитиною-інвалідом та хворіє
дитячим аутизмом, відповідачка не
надає допомоги по утриманню дитини,
хоча проживає не за місцем реєстрації у
своїй матері та щомісячно витрачає
кошти на утримання найманої квартири,
хоча має своє житло, оскільки
зареєстрована у квартирі свої матері.
Просив позов задовольнити та стягнути
з відповідачки на його користь
аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно
на кожну дитину. Аналогічні пояснення
надав представник позивача ОСОБА_5

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнала частково та
пояснила, що дійсно, вона з позивачем
має двох неповнолітніх дітей від шлюбу
з позивачем, діти на теперішній час
проживають з позивачем, але вона планує
подати позов про визначення місця
проживання дитини, оскільки бажає
дітей забрати собі, але зараз не може
цього зробити, оскільки проживає у
найманій квартирі, за яку платить 1300
грн. щомісячно, та не має постійної
роботи та перебуває на обліку у центрі
зайнятості, тому орган опіки прийняв
висновок не в її користь. У квартирі за
місцем реєстрації не проживає,
оскільки бажає таким чином поліпшити
свої житлові умови. Роботу центр
зайнятості їй не може знайти, оскільки
ведеться пошук вакансій тільки за
останньою посадою, яка вона займала,
тобто продавця. Має нерегулярний дохід,
оскільки підробляє на дому кравцем,
виконуючі приватні замовлення. Платити
щомісячно аліменти по 1000 гривень на
кожну дитину вона не спроможна, та
вважає що їй повинна держава надавати
допомогу у цьому питанні. Також надала
суду письмові заперечення, де
викладена її аналогічна правова
позиція (а.с.46-47).

Суд, вислухавши учасників
процесу, вивчивши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши наявні у справі
докази, з урахуванням всіх обставин по
справі, вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню за таких
підстав.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дітей до досягнення їх повноліття. При
визначенні розміру аліментів суд,
відповідно до ст.ст.182, 184 СК України,
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дітей, наявність у платника
аліментів непрацездатних батьків та
інші обставини, які мають істотне
значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК
України мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

В судовому засіданні було
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що відповідачка є
матір'ю неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвами про
народження дітей (а.с.5,6), діти
проживають разом з позивачем та
перебувають на його утриманні, що
підтверджується відповідною довідкою
про склад сім'ї (а.с.59) та не оспорюється
сторонами. Відповідачка офіційно не
працює, інвалідності не має,
добровільно не бажає піклуватися про
матеріальне забезпечення дітей,
ухиляється від своїх обов'язків по їх
утриманню, інших осіб відповідно до
закону не утримує.

З матеріалів справи вбачається,
що дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, страждає
дитячим аутизмом та є інвалідом з
дитинства, що підтверджується випискою
з історії хвороби (а.с.4).

Разом з цим суд враховує, що
позивач має постійне місце роботи, що
підтверджується відповідними
довідками (а.с.53-54), тоді як
відповідачка не працює та перебуває на
обліку у Правобережному центрі
зайнятості, що підтверджується копією
трудової книжки відповідачки та
довідкою вказаної установи (а.с.50-52).
Отже, позовні вимоги про стягнення
аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно
на кожну дитину є завеликими для
відповідачки та не відповідають її
майновому стану.

Але, відповідно до вимог ст. 182 СК
України, суд, при визначенні розміру
аліментів враховує стан здоров'я та
матеріальне становище дитини та
платника аліментів, наявність у
платника інших дітей, непрацездатних
батьків. Відповідно до вимог ст.ст. 11, 60
ЦПК України суд розглядає справу у
межах вимог та доказів наданих
сторонами. При цьому суду надано
довідку про стан здоров'я дитини, яка
хворіє на аутизм.

Тому суд при визначені розміру
аліментів виходить з прожиткового
мінімуму, встановленого державою на
дитину відповідного віку та вимог ст. 141
СК України - рівності обов'язків
батьків щодо дитини, та вважає можливим
стягнути з відповідачки 1/2 частину
прожиткового мінімуму на кожну дитину
відповідного віку, тобто 1286 : 2 = 643
гривні щомісячно на кожну дитину, до
досягнення відповідною дитиною
повноліття.

При цьому суд враховує, що згідно
відомостей трудової книжки
відповідачки остання не працює з
05.12.2006р., при цьому причина звільнена -
по догляду за дитиною до 14 років. На
сьогоднішній день діти проживають з
позивачем, що було встановлено судом та
не оспорюється сторонами. Суду не було
надано доказів того, що відповідачка не
має можливості працювати на інших
посадах, окрім продавцем, інвалідності
не має, а тому в силу ст.141, 180 СК України
повинна приймати участь в утриманні
дітей. Судом також враховується, що
відповідачка пояснила суду, що вона має
власне житло за місцем реєстрації за
адресою: АДРЕСА_1, але не проживає у
вказаній квартирі, а проживає у
найманій квартирі та сплачує за неї 1300
грн. щомісячно, що вказує на наявний
дохід у відповідачки, який вона сама
підтвердила та пояснила, що підробляє
на дому кравцем, виконуючі приватні
замовлення. Зазначені обставини, які не
оспорюються сторонами, а тому в силу
ст.61 ЦПК України не підлягають
доказуванню, дають підстави суду
вважати, що відповідачка спроможна
сплачувати аліменти на утримання дітей
у розмірі 643 гривні щомісячно на кожну
дитину, оскільки відповідачка не
позбавлена можливості проживати за
місцем своєї реєстрації та не нести
витрати по оплаті найманого житла.

Таким чином, з урахуванням всіх
обставин, які мають істотне значення
для вирішення спору, виходячи з
встановленого мінімального
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, суд приходить до
висновку, що позов про стягнення
аліментів підлягає частковому
задоволенню, оскільки батьки
зобов'язанні в рівній мірі приймати
участь в утриманні та забезпеченні
дитини.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти
на дитину присуджуються за рішенням
суду від дня пред'явлення позову. По цій
справі позов надійшов до суду 25.02.2014р.,
про що свідчить штамп реєстрації
вхідної кореспонденції на позові (а.с.1).

Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України з відповідача підлягають
стягненню судові витрати.

На підставі викладеного, згідно ст.ст.
141, 180, 182, 183, 191 СК України та керуючись
ст.ст. 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1
аліменти на утримання неповнолітнього
сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 643
грн. щомісячно, з усіх видів її
заробітку (доходу), починаючи з 25.02.2014 р.
і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1
аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 643 грн.
щомісячно, з усіх видів її заробітку
(доходу), починаючи з 25.02.2014 року і до
повноліття дитини.

В задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у
розмірі 243 гривен 60 коп. в дохід держави.

Допустити негайне виконання судового
рішення про стягнення аліментів у
межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його проголошення
до апеляційного суду Запорізької
області через Заводський районний суд
м. Запоріжжя

Повний текст рішення виготовлено 07
травня 2014 року.

Суддя
Р.В. Сінєльнік