Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1245/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Комлач
Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

Іменем України

30.04.2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі :

головуючої судді: Голованя А.М.

суддів: Черниш Т.В., Гайсюка О.В.

при
секретарі: Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому
судовому засіданні в м. Кіровограді
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Олександрівського
районного суду Кіровоградської
області від 12 березня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя і

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року ОСОБА_3
звернулася до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що за час
перебування з відповідачем в шлюбі,
який 17 серпня 2012 року було розірвано,
ними було придбано автомобіль МЕRCEDES -
BENZ, 1998 року випуску та інше майно,
зокрема, телевізор марки Самсунг,
телевізор марки Тошиба, газова плита,
кухонний комбайн, мікрохвильова піч та
інше майно загальною вартістю 41800 грн.

Просила стягнути з відповідача ?
частини вартості автомобіля та
розподілити в натурі інше майно.

Рішенням Олександрівського
районного суду Кіровоградської
області від 05 березня 2013 року позов
про поділ спільного майна подружжя
задоволено частково, розподілено між
сторонами речі побутового характеру, у
стягненні ? частини вартості
автомобіля відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 17 липня 2013
року рішення суду змінено в частині
розподілу судових витрат. В решті
рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України від 02 жовтня 2013 року
рішення місцевого та апеляційного
судів скасовано в частині стягнення ?
частини вартості автомобіля, з
передачею справи в цій частині на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Олександрівського
районного суду Кіровоградської
області від 12 березня 2013 року
стягнуто з відповідача на користь
позивача ? частини вартості автомобіля
МЕRCEDES - BENZ, 1998 року випуску, в розмірі
33091,02 грн., вирішено питання про
розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить суд скасувати рішення суду
першої інстанції з підстав порушення
норм матеріального і процесуального
права і ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що суд не дав оцінку
тому, що спірний автомобіль було
придбано за позичені ним гроші для
здійснення підприємницької діяльності
в травні 2011 року, коли шлюбні відносини
між ним та відповідачкою фактично
припинилися і спільного господарства
вони не вели.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4,
які підтримали доводи скарги,
заперечення ОСОБА_3 та її представника
ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали в межах
встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає із наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення про
задоволення позову, суд першої
інстанції стягненув з відповідача на
користь позивача ? частини вартості
спірного автомобіля, оскільки вважав,
що відповідач при його відчуженні діяв
без згоди на це іншого з подружжя і
порушив права позивача.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до статті 60 СК
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ,
набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно з частинами 1, 2 статті 61
СК України об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя може бути
будь-яке майно, за винятком виключеного
з цивільного обороту.

Об'єктом права спільної
сумісної власності є заробітна плата,
пенсія, стипендія, інші доходи,
одержані одним із подружжя.

Судом першої інстанції
встановлено, що автомобіль MERCEDES-BENZ, 1998
року випуску, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1 було придбано 28 травня 2011
року за час перебування сторін у шлюбі
та зареєстровано на ім'я відповідача.
(а.с. 38-40).

За договором-рахунком від 31
липня 2012 року спірний автомобіль було
проданио та зареєстровано за ОСОБА_6
(а.с. 57, 58).

17 серпня 2012 року шлюб між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за рішенням суду було
розірвано. (а.с. 80)

Статтею 63 СК України
передбачено, що дружина та чоловік
мають рівні права на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.
Дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, за
взаємною згодою (частина 1 статті 65 СК
України).

За змістом ст. 57 СК України
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є, зокрема й майно, набуте нею,
ним за час шлюбу, але за кошти, які
належали їй, йому особисто.

Оскільки законодавцем
презюмується виникнення права
спільної сумісної власності щодо
майна, набутого подружжям у шлюбі, то
обов'язок з доведення тієї обставини,
що майно, придбане у шлюбі, є особистою
власністю одного з подружжя, покладено
на останнього.

У випадку, коли при розгляді
вимоги про поділ спільного сумісного
майна подружжя буде встановлено, що
один із них здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого з подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі (пункт 30
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» (далі
Постанова Пленуму ВСУ).

Таким чином, зважаючи на те, що
відповідач відчужив автомобіль, який
куплено за час перебування у шлюбі, без
згоди на те дружини і не довів факту
його придбання за кошти, які належали
йому особисто, тому суд першої
інстанції обґрунтовано стягнув з нього
на користь позивача ? вартості цього
автомобіля.

Доводи апеляційної скарги, які
зводяться до того, що, встановши
обставину купівлі спірного автомобіля
відповідачем після фактичного
припинення шлюбних відносин, суд не
урахував положення ч.6 ст. 57 СК України і
помилковоне не визнав його особистою
приватною власністю чоловіка не
спростовують висновків суду, оскільки
доказів, які б свідчили про придбання
спірного майна саме за кошти ОСОБА_2 не
надано.

Посилання відповідача на покази
свідків, які на його думку
підтверджують обставину купівлю
автомобіля на належні йому кошти, не
ґрунтуються на законі.

Боргова розписка також не є
доказом того, що одержані в борг кошти
були витрачені на купівлю автомобіля
чи на інші потреби сім'ї.

За таких обставин суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому відповідно
до ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 315
ЦПК України, колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Олександрівського
районного суду Кіровоградської
області від 12 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: