РІШЕННЯ

Іменем України

05.06.2014 Франківський районний суд м.
Львова у складі:

головуючої - судді
Дячишин В.Ф.

при секретарі
Довба Ю.І.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про відшкодування моральної
шкоди завданої внаслідок злочину, суд -

в с т а н
о в и в :

Позивачка
звернулася до суду з позовом в якому
просить стягнути з відповідача
моральну шкоду в сумі 20 000 грн. завдану
їй внаслідок вчинення відповідачем
злочину. В
обґрунтування своїх вимог
покликається на те, що 02.04.2011 р. близько
13:00 год. на АДРЕСА_1 між нею, її
чоловіком та відповідачем виник
конфлікт, в ході якого останній умисно
почав наносити їй та її чоловіку ОСОБА_5
удари по обличчю та тулубу. Внаслідок
таких неправомірних дій відповідача,
їй завдано легких тілесних ушкоджень,
що стверджується Актом
Судово-медичного дослідження
(обстеження) № 799 від 02.04.2011 року,
Довідкою міського травматологічного
пункту №1 від 02.04.2011 року № 56, показами
свідка ОСОБА_5 та листом Франківського
РВ ЛМУ ГУМВС України № 71/903ш від 18.04.2011.
Зприводу вказаного інциденту,
позивачка цього ж дня звернулась до
Франківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у
Львівській області із заявою про
притягнення відповідача до
кримінальної відповідальності. На
підставі її заяви було проведено
слубову перевірку, в ході якої
відповідач не заперечив, що наніс їй
тілесні ушкодження. Однак, за
результатами проведеної перевірки
органами внутрішніх справ було
прийнято рішення про відмову у
порушенні кримінальної справи за ст. 296
КК України, тому позивачка звернулася
до суду у порядку приватного
обвинувачення про обвинувачення
відповідача за ст. 125 КК України. Окрім
цього, відповідач наніс тілесні
ушкодження чоловіку позивачки ОСОБА_5
04.05.2011 року позивачка звернулася до
Франківського районного суду м. Львова
із скаргою в порядку ст. 27 КПК України
про притягнення до кримінальної
відповідальності відповідача. 28.12.2011
року скаргу позивачки залишено без
розгляду. Внаслідок вчинення злочину
відповідачем, окрім фізичних
ушкоджень, їй завдано моральних
страждань, які виразились у сильних
душевних переживаннях. Внаслідок
нанесених відповідачем ушкоджень, її
працездатність значно знизилась, вона
була змушена витрачати свій час на
відвідування лікарів та витрачати
гроші на відновлення стану свого
здоров'я. Через синці на обличчі, які
утворились внаслідок нанесених
відповідачем ударів, їй було соромно
зустрічатись із знайомими,
підтримувати із ними звичні дружні
відносини. На підставі викладеного,
просить задовольнити позов.

Представник відповідача скерував
до суду письмові заперечення на позов
ОСОБА_1, у яких зазначає, що дійсно у
зазначений позивачкою у позові ча та
місці між ним та сім'єю ОСОБА_1 відбувся
конфлікт, однак ініціаторами такого
були позивачка та її чоловік. Твердення
позивачки про завдання їй діями
відповідача моральних старань є
голослівними та нічим не підтвердені.
Щодо твердження позивачки, що їй було
соромно з'являтись на людях через
синці, вказує, що останньою не надано
доказів які б стверджували, що остання
перебувала на лікарняному та витрачала
кошти на ліки. Медичного висновку про
втрату прцездатності та дискомфорту
не надано. Просить у задоволенні позову
відмовити.

Надалі позивачка додатково
обґрунтувала свої вимоги письмовими
поясненнями, згідно яких вона зазнала
негативних змін у повсякденному житті:
щоденні думки та спогади про наслідки
події, постійна тривога, важкість
виконання повсякденних обов'язків,
порушення сну, нервозність та
дратівливість, побоювання щодо стану
здоровя у майбутньому. Внаслідок
негативної події, позивачка досі
відчуває приниження гідності. Вказує,
що Франківським районним судом м.
Львова було розглянуто кримінальне
провадження про обвинувачення
відповідача за ст. 125 КК України, за
наслідками розгляду якого, відповідача
було звільнено від кримінальної
відповідальності у зв'язку із
закінченням строків давності. Попри те,
матеріалами кримінального провадження
повністю підтверджується вина
відповідача у нанесенні їй фізичних
ушкоджень.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позовні вимоги підтримали
повністю, дали пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві.

Представник
відповідача у судовому засіданні позов
заперечив з підстав, викладених у
письмових запереченнях.

Висліхавши
пояснення учасників судового процесу,
дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, перевіривши їх доказами,
суд вважає, що позов підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Згідно ч.1 ст. 23 ЦК
України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її
прав.Згідно ч 2 цієї статті, моральна
шкода полягає:1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Частинами 3,4,5
зазначеної статті встановлено, що
моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 10,11 та 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Як
встановлено судом, 02.04.2011 р. близько 13:00
год. на АДРЕСА_1 мав місце конфлікт між
позивачкою ОСОБА_1, її чоловіком ОСОБА_5
з однієї сторони та відповідачем
ОСОБА_4 з другої, в ході якого ОСОБА_4
умисно наніс ОСОБА_1 удари по обличчю та
тулубу, чим завдав тілесних ушкоджень
легкого ступеня тяжкості. Сам факт
нанесення тілесних ушкоджень
позивачці відповідач не заперечує,
окрім того, суд приходить до такого
переконання, виходячи із змісту ухвали
Франківського районного суду м. Львова
від 20.05.2013 року, якою ОСОБА_4 звільнено
від кримінальної відповідальності на
підставі ч.1 п.1 ст.49 КК України, у
зв»язку із закінченням строків
давності.

Актом судово-медичного
обстеження № 799, складеним 04.04.2011 року
судмедекспертом Бюро судово-медичної
експертизи ГУОЗ Львівської ОДА,
встановлено, що у громадянки ОСОБА_1
виявлено синець на обличчі, який
утворився від дії тупого предмета, міг
виникнути 02.04.2011 року та відноситься до
легкого тілесного ушкодження.

Суд вваає доведеним факт завдання
відповідачем тілесних ушкоджень
легкого ступеня тяжкості позивачці.

Згідно п.3
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Згідно ст.1167 ЦК України,
моральна шкода завдана фізичній особі
неправомірними діями, рішеннями чи
бездіяльністю відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.
Оскільки винність відповідача знайшла
своє підтвердження в ході провадження
у справі, тому суд вважає, що позовні
вимоги про відшкодування моральної
шкоди підлягають частковому
задоволенню. При цьому суд враховує
конкретні обставини справи, а
також вимоги ст.23 ЦК України, зокрема
те, що розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від глибини фізичних та
душевних страждань, позбавлення
потерпілого можливості реалізації
звичних для нього дій, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. Згідно п. 9
Постанови Пленуму ВСУ від 31.05.1993 року №4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», - розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав
позивач, характеру немайнових втрат
(їх тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою
чи за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Внаслідок вказаної позивачкою події, а
саме: нанесення відповідачем ударів по
тілу позивачки, здоров'ю останньої було
завдано шкоду, яка виразилась у
короткочасному розладі здоров'я та
порушенні звичного ритму життя.

Суд вважає, що внаслідок
протиправних дій відповідача,
позивачці завдано моральних страждань
які, виражались в психологічному
стресі, погіршенні фізичного та
емоційного стану, порушенні звичного
режиму життя Щодо порушення ділових
зв'язків позивачки та звичного режиму
спілкування із людьми позивачкою не
надано доказів на підтвердження даних
обставин. Окрім того, суд не вважає
моральними стражданнями покликання
позивачки на факт використання права
на захист порушеного права в суді та
зміну у зв"язку з цим звичного ритму
життя.

Крім цього суд вважає, що заявлена
позивачкою сума моральної шкоди не
співмірна збиткам завданим діями
відповідача. Позивачкою не долучено до
матеріалів справи достатніх належних
доказів на підтвердження завдання їй
шкоди у розмірі 20000 грн.

Оцінивши обсяг моральних
(емоційних) страждань позивачки,
зокрема їх тривалість, суд вважає, що
слід відшкодувати позивачці моральну
шкоду, шляхом стягнення з відповідача
грошових коштів у сумі 3000 грн., так, як
такий розмір на думку суду є достатнім
для компенсації позивачці її звичного
морального стану.

Керуючись ст. ст. 4, 10-11, 60-61, 88, 203,208-209,
212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 20, 23, 1167 ЦК
України, Постановою Пленуму ВСУ від
31.05.1993 року №4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» суд, -

в и р і
ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІКНОМЕР_1)
ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 3000,00
грн. завданої моральної шкоди.

В решті позову відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Дячишин Віра Феодосіївна