Справа № 136/499/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"30" квітня 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Кривенка Д. Т.

за участю секретаря
Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Липовець
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
вищевказаним позовом до відповідача,
який обґрунтував наступним чином.

15 вересня 2001 року вони з
відповідачем зареєстрували шлюб у
виконкомі Турбівської селищної ради
Липовецького району Вінницької
області. Від цього шлюбу вони мають
двоє неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають біля
відповідачки. Причиною, що спонукала
звернутись до суду із позовом про
розірвання шлюбу позивач вказує на те,
що з 2010 року спільне життя у них із
відповідачкою не складається через
відсутність взаєморозуміння,
розходження поглядів на сімейні
відносини та сімейні обов'язки з
ведення спільного господарства та
виховання дітей. Відповідачка
влаштовує постійні сварки та скандали,
вказуючи на незадоволення
матеріальними статками. Починаючи з
другого півріччя 2012 року вони як
подружжя не проживають, шлюбних
стосунків не підтримують, господарства
не ведуть, а відтак позивач вважає, що
збереження шлюбу суперечить його
інтересам та інтересам сім'ї в цілому,
тому просив суд розірвати їх шлюб.

В судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав, зіславшись
на обставини, що викладені у позовній
заяві. Додатково суду пояснив, що
тривалий час у сім'ї виникали сварки та
скандали, які носили постійний
характер, а тому вони як подружжя
припинили сумісне проживання та з
жовтня 2013 року не підтримують шлюбних
стосунків. На даний час він проживає з
іншою жінкою, з якою створив сім'ю, а
тому збереження їх із відповідачем
шлюбу вважає недоцільним, оскільки це
буде суперечити його інтересам та
інтересам сім'ї в цілому, що є підставою
для розірвання шлюбу.

Відповідачка в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
вказавши, що любить позивача, а тому
розірвання шлюбу буде суперечити її
інтересам та інтересам їх спільних із
відповідачем дітей.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, судом
встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

15 вересня 2001 року сторони
зареєстрували шлюб у виконавчому
комітеті Турбівської селищної ради
Липовецького району Вінницької
області, про що в книзі реєстрації
шлюбів було зроблено актовий запис №28
та видано свідоцтво про шлюб серія
НОМЕР_1. Від цього шлюбу сторони мають
двоє дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що доведено
свідоцтвами про народження.

Судом встановлено, що сторони
спільно не проживають з жовтня 2013 року,
дітей спільно не виховують, шлюбних
відносин не підтримують, господарства
спільно не ведуть, у позивача на даний
час утворилась сім'я з іншою жінкою.

Судом встановлено, що
правовідносини, що є предметом даного
спору є сімейними, а відтак регулюються
Сімейним кодексом України від 10 січня
2002 року N 2947-III.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України,
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка. Примушування жінки
та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 1 СК України передбачено,
що сімейні відносини будуються на
паритетних засадах, на почуттях
взаємної любові та поваги,
взаємодопомоги та підтримки.

Зі змісту ст.ст.104, 105, 110 СК України
слідує, що шлюб припиняється внаслідок
його розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду
шляхом пред'явлення позову одним із
подружжя.

Відповідно до положень ст.111 СК
України, суд зобов'язаний вжити заходів
для примирення подружжя.

На виконання наведених норм
закону судом було надано сторонам
строк для примирення відповідно до
ухвали суду від 31.03.2014 року. Однак як
було з'ясовано судом, примирення між
сторонами спору не відбулось, стосунки
між ними носять неприязний характер,
вони й надалі проживають роздільно,
дітей разом не виховують, господарства
спільно не ведуть, а позивач проживає
із іншою жінкою та наполягає на
розірвані шлюбу задля створення нової
сім'ї.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України,
суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Зважаючи на викладене та у
контексті приведених правових норм,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню: шлюб між
сторонами має бути розірваний,
оскільки судом встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу буде суперечити
інтересам сторін та їх дітей, що має
істотне значення.

Разом з цим, підлягає до
задоволення вимога відповідача про
залишення їй прізвища набутого у
зв'язку із реєстрацією шлюбу, оскільки
це узгоджується з приписами ст.113 СК
України.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню
понесені нею та документально
підтверджені судові витрати.

На підставі ст.ст.104, 104, 110, 112, 113 СК
України, керуючись ст.ст.10, 11, , 158, 169, 174,
213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И
В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
який був зареєстрований 15 вересня 2001
року виконавчим комітетом Турбівської
селищної ради Липовецького району,
Вінницької області, актовий запис №28.

Після розірвання шлюбу
відповідачеві залишити для подальшого
іменування прізвище "ОСОБА_2".

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати у вигляді
судового збору в сумі 243,60 гривень.

Рішення суду про розірвання шлюбу
після набрання ним законної сили
направити до органу державної
реєстрації актів цивільного стану за
місцем ухвалення рішення для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян та
проставлення відмітки в актовому
записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: Д. Т. Кривенко