Справа №587/40/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Степаненко О. А.Номер
провадження 22-ц/788/773/14 Суддя-доповідач -
Сибільова Л. О. Категорія - 27
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Сибільової Л. О.,

суддів - Лузан Л. В., Маслова В. О.,

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Акціонерний банк «Синтез»

на рішення Сумського районного суду
Сумської області від 03 лютого 2014 року

у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
банк «Синтез» до ОСОБА_3 про стягнення
боргу,

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Сумського районного суду
Сумської області від 03 лютого 2014 року
відмовлено у задоволенні позову ПАТ
«Акціонерний банк «Синтез» у зв'язку з
пропуском позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ «Акціонерний
банк «Синтез», посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків
суду обставинам справи, просить
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі. Вказує,
зокрема, що суд першої інстанції
безпідставно не застосував ч. 2 ст. 264 ЦК
України, помилково не встановив
переривання 23 серпня 2013 року позовної
давності за вимогами до ОСОБА_3

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача, який
підтримав скаргу з мотивів, в ній
викладених, представників відповідача,
які заперечують проти задоволення
скарги та вважають рішення суду вірним,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність та
обгрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

ПАТ «Акціонерний банк «Синтез» в особі
ліквідатора банку Болдирєва О.О. 09
січня 2014 року звернулось до суду з
вказаним позовом, мотивуючи вимоги
тим, що 14 березня 2006 року між
акціонерним банком «Синтез» та ОСОБА_3
був укладений кредитний договір №
KR-04-06/1-19/06 про надання кредиту на суму 18
240 доларів США під 14% % річних зі строком
користування до 13 березня 2009 року.
Цільове призначення кредиту - розвиток
власного бізнесу.

Відповідно до пункту 1.4 кредитного
договору, зі змінами, внесеними
додатковою угодою № 1 до нього,
позичальник повинен погашати кредит за
наступним графіком: погашення суми 7 400
доларів США до 31 жовтня 2008 року включно
та погашення суми 10840 доларів США в
останній місяць по 13 березня 2009 року
включно.

Відповідно до статуту ПАТ «АБ «Синтез»,
який у новій редакції затверджено
загальними зборами акціонерів банку 31
серпня 2009 року, погоджений НБУ 02 лютого
2010 року, державну реєстрацію змін до
якого проведено 12 лютого 2010 року, ПАТ
«АБ «Синтез» є правонаступником АБ
«Синтез».

Постановою НБУ від 03 листопада 2010 року
№ 479 з 03 листопада 2010 року відкликано
банківську ліцензію та ініційовано
процедуру ліквідації ПАТ «АБ «Синтез»,
призначено ліквідатором ПАТ «АБ
«Синтез» Болдирєва О.О.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 13 грудня 2010 року у справі №46/525
задоволено позов НБУ та підтверджено
відповідність застосування процедури
ліквідації ПАТ «АБ «Синтез» з боку НБУ
вимогам Закону України «Про банки і
банківську діяльність», підтверджено
кандидатуру ліквідатора ПАТ «АБ
«Синтез» Болдирєва О.О.

09 липня 2013 року банк направив ОСОБА_3
вимогу про погашення кредиту в сумі 98
501,10 грн., виконавши умови договору про
доведення до неї змісту вимоги про
дострокове погашення кредиту.

Позичальник взятих на себе зобов'язань
за кредитним договором не виконує, у
зв'язку з чим утворилась
заборгованість, яка станом на 01 липня
2013 року склала 98 501,10 грн., з яких:
заборгованість за кредитом - 10 810,12
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
станом на 30 червня 2013 року становить 86
405,29 грн.; заборгованість за відсотками -
497,04 доларів США, що за офіційним курсом
НБУ станом на 30 червня 2013 року
становить 3 972,84 грн.; заборгованість за
комісією - 151,36 доларів США, що за курсом
НБУ становить 1 209,82 грн.; пеня за
несвоєчасне погашення кредиту - 6 604,68
грн.; пеня за несвоєчасне погашення
відсотків - 297,15 грн.; пеня за
несвоєчасне погашення комісії - 11,32 грн.

Банк 27 серпня 2010 року звернувся до
Ковпаківського районного суду м. Суми з
позовною заявою до ОСОБА_5 -
іпотекодавця та ОСОБА_6 - поручителя
про стягнення на користь банку
заборгованості, а тому позовна
давність на подачу позову про
стягнення заборгованості за кредитним
договором поновилась та обчислюється з
моменту звернення банку до
Ковпаківського районного суду м. Суми з
вказаним позовом, тобто з 27 серпня 2010
року, і спливає 27 серпня 2013 року.

Просив стягнути з ОСОБА_3 на користь
ПАТ «АБ «Синтез» зазначену
заборгованість за кредитним договором
у сумі 98 501,10 грн.

03 лютого 2014 року ПАТ «АБ Синтез»
звернулось до суду з заявою, в якій
просило визнати поважними причини
пропуску позовної давності з 27 серпня
2013 року для вимог про стягнення
заборгованості з ОСОБА_3 на користь
банку, посилаючись на те, що банк 23
серпня 2013 року звертався з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
але позов був залишений судом без
розгляду, та на те, що закон, на його
думку, встановлює безстроковий
обов'язок солідарних боржників, з
посиланням на ч. 2 ст. 543 ЦК України
(а.с.86).

Вирішуючи спір та відмовляючи банку у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
звернувся до суду за захистом свого
порушеного права поза межами
встановленої законом позовної
давності, пропущеної без поважних
причин.

Такий висновок суду узгоджується з
обставинами справи та відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
14 березня 2006 року між АБ «Синтез»,
правонаступником якого є ПАТ
«Акціонерний банк «Синтез», та ОСОБА_3
був укладений кредитний договір №
KR-04-06/1-19/06 про надання кредиту в сумі 18 240
доларів США під 14% % річних зі строком
користування до 13 березня 2009 року.
Цільове призначення кредиту - розвиток
власного бізнесу

Згідно п.1.4 кредитного договору,
погашення кредиту повинне було
здійснюватись за наступним графіком:
не пізніше останнього робочого дня
кожного місяця, починаючи з квітня 2006
року - по 507 доларів США, в останній
місяць по 13 березня 2009 року - 495 доларів
США.

Згідно п.4.9 кредитного договору за
порушення строків повернення кредиту і
відсотків за користування кредитом
позичальник зобов'язується сплачувати
банку додатково до встановленої в п. 1.1
договору відсоткової ставки за
користування кредитом пеню з
розрахунку подвійної облікової ставки
НБУ від суми непогашеної
заборгованості за кожен день
прострочки.

Згідно п.7.8 кредитного договору, строк
дії цього договору встановлюється з
дня його підписання сторонами і діє до
повного виконання позичальником своїх
зобов'язань по цьому договору (а.с. 8-12,
20-22).

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між банком та
ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 ОСОБА_9, кожним
окремо, були укладені договори поруки
№04-06/1-20/06, №04-06/1-21/06, №04-06/1-22/06, №04-06/1-23/06
від 14 березня 2006 року, за умовами яких
останні зобов'язались відповідати
перед кредитором солідарно в повному
обсязі за своєчасне виконання
боржником усіх його зобов'язань за
кредитним договором (а.с.24-27).

Крім того, в забезпечення виконання
ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним
договором 14 березня 2006 року між банком
та ОСОБА_5 був укладений іпотечний
договір, за яким остання передала в
іпотеку належний їй садовий будинок з
надвірними будівлями під номером 100, що
знаходиться в АДРЕСА_1 та має наступні
характеристики: житловий будинок «А-1» -
цегляний, загальна площа - 145,2 кв. м,
погріб «п/г»- цегляний, огорожа №1-2 -
металева.

Предмет іпотеки належить
іпотекодержателю на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, виданого виконавчим
комітетом Сумської міської ради 26
січня 2006 року, вартість якого складає 73
187 грн. (а.с.28-29).

Згідно додаткової угоди №1 від 27
березня 2006 року пункт 1.4 кредитного
договору № KR-04-06/1-19/06 від 14 березня 2006
року викладено в наступній редакції:
«Погашення кредиту відбуватиметься за
наступним графіком: погашення суми 7400
доларів США до 31 жовтня 2008 року включно
та погашення суми 10840 доларів США в
останній місяць по 13 березня 2009 року
включно» (а.с.23).

Відносно банку - позивача постановою
правління Національного банку
України від 3 листопада 2010 року № 479
розпочата процедура ліквідації,
відповідність її застосування з боку
НБУ Закону України «Про банки і
банківську діяльність» та кандидатура
ліквідатора банку Болдирєва О.О.
підтверджена рішенням господарського
суду м. Києва від 13 грудня 2010 року
(а.с.13-19).

Заочним рішенням Ковпаківського
районного суду м. Суми від 06 травня 2011
року у справі за поданим 27 серпня 2010
року позовом ПАТ «АБ «Синтез» в особі
Сумської філії АБ «Синтез» до ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,
стягнуто в солідарному порядку з
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «АБ
«Синтез» в особі Сумської філії АБ
«Синтез» 117 517 грн.68 коп. (а.с.30, 90-91).

04 липня 2013 року на адресу ОСОБА_3
банком-позивачем була надіслана
вимога про погашення заборгованості за
кредитним договором в сумі 98 501,10 грн.
(а.с.31-34).

23 серпня 2013 року банк звернувся до
Сумського районного суду з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення з неї 98501, 1 гр.
заборгованості за вищезазначеним
кредитним договором, який ухвалою суду
від 20 листопада 2013 року був залишений
без розгляду в зв'язку з повторною
неявкою представника позивача в судове
засідання, неповідомленням про причини
неявки та за відсутності заяви про
розгляд справи за його відсутності
(а.с.35-39).

Згідно наданого позивачем розрахунку,
який відповідач не оспорила, внаслідок
неналежного виконання нею зобов'язань
за кредитним договором щодо
своєчасного повернення кредиту та
сплати відсотків за користування
грошовими коштами станом на 01 липня 2013
року заборгованість ОСОБА_3 по
кредитному договору складає 98 501,10 грн.,
яка складається з: заборгованість за
кредитом - 10 810,12 доларів США, що за
курсом НБУ станом на 30 червня 2013 року
становить 86405,29 грн.; заборгованість за
відсотками - 497,04 доларів США, що за
курсом НБУ становить 3 972,84 грн.;
заборгованість за комісією - 151,36
доларів США, що за курсом НБУ становить
1209,82 грн.; пеня за несвоєчасне погашення
кредиту - 6 604,68 грн.; пеня за несвоєчасне
погашення відсотків - 297,15 грн.; пеня за
несвоєчасне погашення комісії - 11,32 грн.
Відповідач правильність розрахунку не
оспорила (а.с.40-72, 89).

Отже, з матеріалів справи вбачається,
що між сторонами виник спір, що
випливає з виконання умов кредитного
договору , укладеного між позивачем та
відповідачем, яка має борг перед
банком.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України,
зобов'язання - це правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ч.1 ЦПК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Ст. 1054 ЦК України передбачає, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046, ч.1 ст. 1048 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Позикодавець має право на
отримання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором або законом.

Ч.1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України,
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Колегія суддів вважає вірним
висновок суду про обґрунтованість
вимог банку по суті та необхідність
відмови у задоволенні позову в зв'язку
зі спливом позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про
незаконність відмови у позові в зв'язку
зі спливом позовної давності не
спростовують висновків суду в цій
частині.

Згідно ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу; загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила;
за зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові.

Про застосування позовної давності в
суді першої інстанції представник
відповідача просила в судовому
засіданні 27 січня 2014 року (а.с.83-84).

Ч. ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України передбачають,
що позовна давність переривається у
разі пред'явлення особою позову до
одного із кількох боржників, а також
якщо предметом позову є лише частина
вимоги, право на яку має позивач. Після
переривання перебіг позовної давності
починається заново.

Ч. 1 ст. 265 ЦК України передбачає, що
залишення позову без розгляду не
зупиняє перебігу позовної давності.

В постанові Верховного Суду України
від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13)
висловлена позиція, згідно якої у
випадку неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, позовна давність за
вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно додаткової угоди №1 від 27
березня 2006 року до кредитного договору
№ KR-04-06/1-19/06 від 14 березня 2006 року,
позичальник повинна була погасити
першу частину суми кредиту 7400 доларів
США до 31 жовтня 2008 року включно і другу
частину кредиту в сумі 10840 доларів США
в останній місяць по 13 березня 2009 року
включно (а.с.23).

Оскільки після укладення додаткової
угоди сторони не укладали новий графік
щомісячних платежів, позовна давність
за вимогами про сплату першої суми
закінчилась 31 жовтня 2011 року, а другої
суми кредиту - 13 березня 2012 року.

Враховуючи, що банк 27 серпня 2010 року
звернувся з позовом до інших боржників
за вказаним кредитним договором,
відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України
позовна давність перервалась і її
перебіг почався заново, тобто
закінчився 27 серпня 2013 року.

Звернення банку з позовом до
позичальника ОСОБА_3 23 серпня 2013 року не
перервало новий перебіг позовної
давності, оскільки ухвалою суду від 20
листопада 2013 року позов був залишений
без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207
ЦПК України. Вказана ухвала набрала
законної сили, а тому посилання банку
на те, що таке пред'явлення позову все
одно перервало новий перебіг позовної
давності, яка закінчилась 27 серпня 2013
року, не ґрунтуються на вимогах закону,
зокрема, суперечать ст.265 ЦК України.

Посилання банку в скарзі на
недотримання судом вимог ч. 2 ст. 264 ЦК
України, є безпідставними, оскільки
суд в оскаржуваному рішенні зробив
висновок про те, що звернення банку 27
серпня 2010 року з позовом до суду до
інших боржників перервало повзуну
давність, але вона закінчилась 27
серпня 2013 року, а банк з позовом в даній
справі звернувся лише 9 січня 2014 року.

Доказів поважності причин пропуску
нової позовної давності банк,
відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України, не
надав. Його посилання на те, що
положення ч. 2 ст. 264 ЦК України
пов'язують переривання позовної
давності з фактом пред'явлення позову,
а не з результатами розгляду справи, а
тому пред'явлення позову до ОСОБА_3 23
серпня 2013 року перервало позовну
давність, і новий її термін
закінчується лише 23 серпня 2016 року, є
помилковими і не грунтуються на нормах
матеріального права, оскільки вказаний
позов був залишений без розгляду.

З огляду на зазначене є безпідставними
і посилання банку в позовній заяві на
дотримання вимог кредитного договору
про повідомлення позичальника про
дострокове стягнення заборгованості,
оскільки з матеріалів справи
вбачається, що кредит був наданий до 13
березня 2009 року, а вказане повідомлення
було направлене лише 4 липня 2013 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Суд, вірно встановивши обставини
справи та відповідні їм
правовідносини, правильно застосував
правові норми та ухвалив законне і
обґрунтоване рішення, для скасування
чи зміни якого підстави відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів

у
х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
банк «Синтез» відхилити.

Рішення Сумського районного суду
Сумської області від 03 лютого 2014 року
даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -