Справа № 307/4313/13-ц
Провадження № 2/307/232/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 року
м. Тячів

Тячівський районний суд
Закарпатської області в складі
головуючого Чопик В.В. при секретарі
Олексій Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Тячів цивільну
справу за позовом прокурора
Тячівського району в інтересах держави
в особі Солотвинської селищної ради до
ОСОБА_1 де треті особи ОСОБА_2, приватний
нотаріус ОСОБА_3, про вилучення майна з
чужого незаконного володіння.

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Тячівського району звернувся
в суд з позовом в інтересах держави в
особі Солотвинської селищної ради до
ОСОБА_1 де треті особи ОСОБА_2, приватний
нотаріус ОСОБА_3, управління
держземагенства у Тячівському районі
Закарпатської області про вилучення
майна з чужого незаконного володіння. В
позовній заяві зазначив, що
прокуратурою Тячівського району
проведено перевірку у сфері додержання
і застосування земельного
законодавства Солотвинською селищною
радою. Перевіркою встановлено, що
ОСОБА_4 працюючи Солотвинським
селищним головою, будучи службовою
особою, умисно, використовуючи своє
службове становище всупереч інтересам
служби, діючи в інтересах ОСОБА_2,
мешканця АДРЕСА_1, у вересні 2001 року
(точну дату та час слідством не
встановлено), достовірно знаючи, що
Солотвинською селищною радою рішення
про передачу ОСОБА_2 у приватну
власність земельної ділянки площею 0,62
га для ведення особистого підсобного
господарства не приймалося, особисто
підписав та завірив відтисками круглої
гербової печатки Солотвинської
селищної ради офіційні документи - два
плани меж земельної ділянки, переданої
у приватну власність ОСОБА_2 для
ведення особистого підсобного
господарства площею 0,62 га, що містилися
в кадастровій справі по виготовленню
державних актів на право приватної
власності не землю ОСОБА_2, в яких
умисно посвідчив завідомо неправдиві
відомості про те, що вказану земельну
ділянку ОСОБА_2 передано у власність на
підставі рішення сесії Солотвинської
селищної ради від 27.03.2001 року.

В подальшому у вересні 2001 року ОСОБА_4,
достовірно знаючи, що питання про
передачу ОСОБА_2 у приватну власність
земельної ділянки по АДРЕСА_2 площею 0,62
га для ведення особистого підсобного
господарства на розгляд сесії
Солотвинської селищної ради не
виносилося та таке рішення сесією
селищної ради не приймалося, на
підставі кадастрової справи по
виготовленню державних актів на право
приватної власності на землю, в якій
містилися підроблені документи, як
голова Солотвинської селищної ради
особисто підписав та завірив відтиском
круглої гербової печатки
Солотвинської селищної ради офіційний
документ - державний акт на право
приватної власності на землю серії
ІУ-ЗК №008634 від 03.09.2001 року, виданий
ОСОБА_2, мешканцю АДРЕСА_1, на земельну
ділянку по АДРЕСА_2 площею 0,62 га для
ведення особистого підсобного
господарства, в якому умисно посвідчив
завідомо неправдиві відомості про те,
що вказану земельну ділянку ОСОБА_2
передано на підставі рішення сесії
Солотвинської селищної ради від 21
березня 2001 року. На підставі
зазначеного державного акту ОСОБА_2
незаконно набув права приватної
власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_2 площею 0,62 га для ведення
особистого підсобного господарства,
вартість якої згідно висновку про
оцінну вартість земельної ділянки
становить 14811,61 грн., чим самим
територіальній громаді селища
Солотвино спричинено тяжкі наслідки у
вигляді матеріальних збитків у розмірі
14811,61 грн.

За вказаним фактом 30.05.2011 року
прокуратурою Тячівського району
порушено кримінальну справу № 9309511 за
ознаками складу злочинів передбачених
ст.ст. 364 ч.2, 366 ч.2 КК України. 30.08.2011 року
колишньому Солотвинському селищному
голові ОСОБА_4 пред'явлено
обвинувачення за ознаками складу
злочинів передбачених ст. 364 ч. 2, ст. 366 ч.
2 КК України. Вказану кримінальну
справу 30.08.2011 року направлено для
розгляду по суті в суд. Постановою
Тячівського районного суду від 28.11.2011
року кримінальну справу по
обвинуваченню ОСОБА_4 закрито на
підставі ст.49 КК України ст.11-1 КПК
України.

Крім цього, відповідно до договору
дарування земельної ділянки від 23.04.2005
року, посвідченого приватним
нотаріусом Тячівського районного
нотаріального округу ОСОБА_3 в реєстрі
за №2945, ОСОБА_2 подарував відповідачу
ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,62 га.
для ведення особистого підсобного
господарства на території
Солотвинської селищної ради по АДРЕСА_2
площею 0,62 га, яка належала ОСОБА_2 на
підставі державного акту на право
приватної власності на землю серії
ІУ-ЗК №008634 від 03.09.2001 року.

В результаті, рішенням восьмої сесії
п'ятого скликання Солотвинської
селищної ради від 30 березня 2007 року за
№166 було вилучено та передано у
власність ОСОБА_1 земельну ділянку
площею 0,1086 га., розташованої в АДРЕСА_2
площею 0,1086 га, для ведення особистого
селянського господарства та на
підставі вказаного рішення і договору
дарування від 23.04.2005 року ОСОБА_1
виготовлено державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЗК
№036473 від 9 жовтня 2007 року на загальну
площу земельної ділянки 0.62 га.

Рішенням Тячівського районного суду
від 19.09.2013 року частково задоволено
позовні вимоги прокурора Тячівського
району, а саме визнано недійсними та
скасовано державний акт на право
приватної власності на землю серії
ІУ-ЗК №008634 від 03.09.2001 року, згідно якого
гр. ОСОБА_2 передано в приватну
власність земельну ділянку площею 0,62
га, для ведення особистого підсобного
господарства в АДРЕСА_2.

Що стосується вимог щодо визнання
недійсним та скасування договору
дарування серії ВСВ №470184 від 23.04.2005
року, на підставі якого ОСОБА_2
подарував ОСОБА_1 земельну ділянку
площею 0,62 га., яка розташована в
АДРЕСА_2, б/н, то суд врахував, що
сторонами за вказаним договором були
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а права
третіх осіб на повернення майна не
підлягають захистові шляхом
задоволення позову до набувача майна з
використанням правового механізму,
установленого статтями 215, 216 ЦК
України. Такий захист можливий лише
шляхом задоволення індикаційного
позову, якщо для цього існують
підстави, передбачені статтею 388 ЦК
України, які дають право витребувати
майно в набувача. Керуючись
положеннями ст.ст. 4,16,203,215 Цивільного
процесуального кодексу України, ст. 210
Земельного кодексу України укладений з
відповідачем договір дарування
земельної ділянки є таким, що
суперечить цивільному та земельному
законодавству, оскільки на підставі
цього договору було відчужено
земельну ділянку, яка незаконно вибула
із власності держави.

Таким чином стверджує, що відповідач
ОСОБА_1 набув земельну ділянку без
достатньої правової підстави, так як
рішення на підставі якого виготовлено
державний акт є незаконним, що у свою
чергу тягне за собою визнання договору
дарування земельної ділянки недійсним
та скасування державного акту на право
власності на землю, виданого ОСОБА_1

Також посилаючись на ст.. ст. 330, 388 ЦК
України стверджує, що відповідач
ОСОБА_1 набув право власності на спірне
майно в особи, яка незаконно його
отримала, тобто всупереч земельному
законодавству, то спірне майно
підлягає поверненню законному
власнику. Тому просять суд визнати
недійсним договір дарування серії ВСВ
№ 470184 від 23.04.2005 року, на підставі якого
ОСОБА_2 подарував ОСОБА_1 земельну
ділянку площею 0,62 га, яка розташована в
АДРЕСА_2, б/н.; визнати недійсними
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЗК № 036473 від 9
жовтня 2007 року на земельну ділянку
площею 0,62 га, яка розташована в АДРЕСА_2,
б/н, виданий ОСОБА_1 та скасувати
реєстрацію державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЗК
№ 036473 від 9 жовтня 2007 року на земельну
ділянку площею 0,62 га, яка розташована в
АДРЕСА_2, б/н, виданий ОСОБА_1.

Прокурор прокуратури Тячівського
району в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав посилаючись на
обставини викладені в письмовій
позовній заяві та уточненні до неї, та
просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 в
судовому засіданні позовні вимоги
визнав частково не заперечуючи про
визнання недійсним договору дарування
серії ВСВ № 470184 від 23.04.2005 року, на
підставі якого ОСОБА_2 подарував ОСОБА_1
земельну ділянку площею 0,62 га, яка
розташована в АДРЕСА_2, б/н. та разом з
цим заперечив про визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЗК № 036473 від 9
жовтня 2007 року на земельну ділянку
площею 0,62 га, яка розташована в АДРЕСА_2,
б/н, виданого ОСОБА_1 стверджуючи, що
вказаний акт на землю виданий не лише
на підставі оскаржуваного договору
дарування, а й на підставі рішення
Солотвинської селищної ради №166 від
30.03.2007 р. Також стверджує, що площа
земельних ділянок, що зазначена у
договорі дарування є однаковою з
площею земельних ділянок, що зазначені
у вказаному рішенні №166 і ці земельні
ділянки накладаються одна на одну, а
тому вважає, що навіть якщо буде
визнано недійсним договір дарування то
державний акт на землю буде дійсний
відповідно до вказаного рішення суду.
Тому просить в задоволенні вимог, щодо
визнання не дійсним вказаного
державного акту на землю ЗК № 036473 від 9
жовтня 2007 року відмовити.

Подальший розгляд продовжено у
відсутності представника відповідача
на підставі ст. 169 ЦПК України.

Представник третьої особи управління
держземагенства в Тячівському районі в
судовому засіданні проти позову не
заперечив посилаючись на обставини
викладені у позовній заяві..

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, причини своєї неявки суду
не повідомив, а тому суд на підставі ст.
169 ЦПК України справу розглянув у його
відсутності.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_3
в судовому засідання не з'явилась, ,
причини своєї неявки суду не повідомив,
а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України
справу розглянув у його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу та дослідивши
матеріали справи суд дійшов до
наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що
30.08.2011 року колишньому Солотвинському
селищному голові ОСОБА_4 пред'явлено
обвинувачення за ознаками складу
злочинів передбачених ст. 364 ч. 2, ст. 366 ч.
2 КК України., а саме за те, що він
працюючи Солотвинським селищним
головою, будучи службовою особою,
умисно, використовуючи своє службове
становище всупереч інтересам служби,
діючи в інтересах ОСОБА_2, мешканця
АДРЕСА_1, у вересні 2001 року (точну дату
та час слідством не встановлено),
достовірно знаючи, що Солотвинською
селищною радою рішення про передачу
ОСОБА_2 у приватну власність земельної
ділянки площею 0,62 га для ведення
особистого підсобного господарства не
приймалося, особисто підписав та
завірив відтисками круглої гербової
печатки Солотвинської селищної ради
офіційні документи - два плани меж
земельної ділянки, переданої у
приватну власність ОСОБА_2 для ведення
особистого підсобного господарства
площею 0,62 га, що містилися в
кадастровій справі по виготовленню
державних актів на право приватної
власності не землю ОСОБА_2, в яких
умисно посвідчив завідомо неправдиві
відомості про те, що вказану земельну
ділянку ОСОБА_2 передано у власність на
підставі рішення сесії Солотвинської
селищної ради від 27.03.2001 року.

Крім цього у вересні 2001 року ОСОБА_4,
достовірно знаючи, що питання про
передачу ОСОБА_2 у приватну власність
земельної ділянки по АДРЕСА_2 площею 0,62
га для ведення особистого підсобного
господарства на розгляд сесії
Солотвинської селищної ради не
виносилося та таке рішення сесією
селищної ради не приймалося, на
підставі кадастрової справи по
виготовленню державних актів на право
приватної власності на землю, в якій
містилися підроблені документи, як
голова Солотвинської селищної ради
особисто підписав та завірив відтиском
круглої гербової печатки
Солотвинської селищної ради офіційний
документ - державний акт на право
приватної власності на землю серії
ІУ-ЗК №008634 від 03.09.2001 року, виданий
ОСОБА_2, мешканцю АДРЕСА_1, на земельну
ділянку по АДРЕСА_2 площею 0,62 га для
ведення особистого підсобного
господарства, в якому умисно посвідчив
завідомо неправдиві відомості про те,
що вказану земельну ділянку ОСОБА_2
передано на підставі рішення сесії
Солотвинської селищної ради від 21
березня 2001 року.

Постановою Тячівського районного суду
від 28.11.2011 року кримінальну справу по
обвинуваченню ОСОБА_4 закрито на
підставі ст.49 КК України ст.11-1 КПК
України.

Рішенням Тячівського районного суду
від 19.09.2013 року визнано недійсними та
скасовано державний акт на право
приватної власності на землю серії
ІУ-ЗК №008634 від 03.09.2001 року, згідно якого
гр. ОСОБА_2 передано в приватну
власність земельну ділянку площею 0,62
га, для ведення особистого підсобного
господарства в АДРЕСА_2.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього кодексу.

Відповідно до ст. 210 Земельного кодексу
України угоди укладені із порушенням
встановленого законом порядку
купівлі-продажу, дарування, застави,
обміну земельних ділянок визнаються
недійними за рішенням суду.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо
майно відчужене особою, яка не мала на
те право, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до ст. 388 цього кодексу майно
не може бути витребуване в нього.

А відповідно до ст. 388 ЦК України
добросовісним набувачем вважається
особа, яка придбала майно за відплатним
договором, а відповідно до ст. 717 ЦК
України договір дарування є
безоплатним.

Згідно до ч. 3 ст. 388 ЦК України, якщо
майно було набуто безвідплатно у особи,
яка не мала права його відчужувати,
власник має право витребувати його від
добросовісного набувача у всіх
випадках.

Як вбачається з вище наведених
постанови Тячівського районного суду
від 28.11.2011 року та рішення Тячівського
районного суду від 19.02.2013 року на
підставі оскаржуваного договору
дарування ОСОБА_1 отримав у дар
земельну ділянку, яка незаконно вибула
із власності держави, тому така
підлягає поверненню, а тому суд вважає,
що слід визнати недійсним договір
дарування серії ВСВ № 470184 від 23.04.2005
року, на підставі якого ОСОБА_2
подарував ОСОБА_1 земельну ділянку
площею 0,62 га, яка розташована в АДРЕСА_2,
б/н.

Як вбачається похідним договору
дарування ВСВ № 470184 від 23.04.2005 року, є
державний акт 036473 від 9 жовтня 2007 року
на земельну ділянку площею 0,62 га
виданий ОСОБА_1

Також у вказаному акті на землі за
значено, що виданий на підставі рішення
Солотвинської сільської ради №166 від
30.03.2007 року.

Суд вважає, що оскаржуваний акт
підлягає скасуванню не лише тому, що
виданий на підставі не дійсного
договору дарування, а й тому, що виданий
на підставі вище вказаного рішення
селищної ради, яким передано у
власність ОСОБА_1 .земельну ділянку
площею 0,1086 га , що не відповідає площі
земельній ділянці, що зазначена в
держаному акті на землю - 0,62.

В даному випадку на підставі рішення
№166 від 9 жовтня 2007 року ОСОБА_1 у
встановленому Законом порядку повинен
виготовити новий держаний акт на землю.

Отже виходячи з вище наведено, суд
вважає, що позов прокурора слід
задовольнити повністю.

Судові витрати покласти на
відповідача..

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60,61,169, 209-215 ЦПК
України, ст. 210 ЗК України, ст.215, 330,388 ЦК
України , суд,

В И Р І Ш И В:

Позов прокурора Тячівського
району в інтересах держави в особі
Солотвинської селищної ради
задовольнити.

Визнати недійсним договір
дарування серії ВСВ № 470184 від 23.04.2005
року, на підставі якого ОСОБА_2
подарував ОСОБА_1 земельну ділянку
площею 0,62 га, яка розташована в АДРЕСА_2,
б/н.

Визнати недійсними державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЗК № 036473 від 9 жовтня 2007 року на
земельну ділянку площею 0,62 га, яка
розташована в АДРЕСА_2, б/н, виданий
ОСОБА_1.

Скасувати реєстрацію державного акту
на право власності на земельну ділянку
серії ЗК № 036473 від 9 жовтня 2007 року на
земельну ділянку площею 0,62 га, яка
розташована в АДРЕСА_2, б/н, виданий
ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 до спеціального
фонду Державного бюджету України
судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
В.В. Чопик