Справа № 363/1852/14-ц
УХВАЛА

06 травня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого судді - Скарлат О.І.,

при секретарі - Грабовській А.О.

розглянувши в судовому засіданні в м.
Вишгороді заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову,

встановив:

У квітні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, приватного нотаріуса
Вишгородського районного
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним, застосування наслідків
недійсності та стягнення моральної
шкоди.

30 квітня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулась до суду з заявою про
забезпечення позову, в якій просить:

- накласти арешт на відчуження ? частки
в праві власності на квартиру АДРЕСА_1,
зареєстровану на ОСОБА_4

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що невжиття заходів
щодо забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що заява про забезпечення
позову не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.151 ЦПК України,
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може в подальшому утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 152 ЦПК України,
позов забезпечується, в тому числі,
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; забороною вчиняти
певні дії.

Із позовної заяви ОСОБА_1 вбачається,
що предметом позову є визнання
недійсним договору купівлі-продажу ?
частини квартири від 29.04.2011 року,
скасування реєстрації права власності
на нерухоме майно зареєстрованого в
Вишгородському бюро технічної
інвентаризації на ім»я відповідачки
ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 та стягнення
з відповідачів по справі суму грошової
компенсації у розмірі 70000 грн.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в постанові «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову:
з'ясувати обсяг позовних вимог; дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

Із заявлених вимог заявника, суд
приходить до висновку, що дана заява не
підлягає задоволенню, оскільки заявник
не довів про існування очевидної
небезпеки утруднення виконання
рішення суду, доводи позивача є
припущеннями і нічим не
підтверджуються.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

Суддя
О.І.Скарлат