Справа № 1304/6195/12
Головуючий у 1 інстанції: Городецька
Провадження № 22-ц/783/2500/14
Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

за участі прокурора Захарка А.Є.,
представника відповідача Львівської
митниці Міндоходів - Писарева О.Ю.,
позивача ОСОБА_4, представника третьої
особи ГУ ДКС України у Львівській
області - Квасніцького О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Львівської митниці Міндоходів на
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 04 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Львівської митниці
(Львівська митниця Міндоходів), з
участю третьої особи - Головного
управління Державної казначейської
служби України у Львівській області
про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 04 лютого 2014 року позов
ОСОБА_4 до Львівської митниці
(Львівська митниця Міндоходів), з
участю третьої особи - Головного
управління Державної казначейської
служби України у Львівській області
про відшкодування моральної шкоди
задоволено. Стягнуто з Львівської
митниці (нині - Львівська митниця
Міндоходів) 10000 гривень завданої
моральної шкоди, шляхом перерахування
коштів з рахунку Львівської митниці
Міндоходів, які знаходяться в
Головному управлінні Державної
казначейської служби України у
Львівській області на користь ОСОБА_4.
Стягнуто з Львівської митниці (нині -
Львівська митниця Міндоходів) на
користь ОСОБА_4 судові витрати в
розмірі 17 гривень.

Рішення суду оскаржила Львівська
митниця Міндоходів.

В апеляційній скарзі просять рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі. Так, на їх
думку, судом неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для справи
та порушено норми матеріального та
процесуального права. Зазначають, що
судом зроблено невірний висновок про
те, що внаслідок оформлення митною
лабораторією Західної регіональної
митниці довідки від 21.11.2000 р., на
підставі якої була винесена постанова
Жовківського районного суду
Львівської області від 21.11.2000 року,
ОСОБА_4 було завдано моральну шкоду.
Навпаки через неповноту з'ясування
обставин справи судом, застосування
ним незаконного заходу конфіскації
спірного автомобіля, позивача
незаконно притягнуто до
адміністративної відповідальності.
Більше того спірна довідка митної
лабораторії не була підставою для
складання протоколу про порушення
митних правил, який був складений
раніше. Судом не встановлено наявність
жодного протиправного рішення чи дії
Львівської митниці відносно позивача,
якими останньому могла б бути завдана
моральна шкода, зокрема відсутні
будь-які судові рішення або акти про
встановлення та визнання
протиправними дій митниці у відношенні
до ОСОБА_4 Також жодного причинного
зв'язку між лікуванням позивача, що
свідчить на його думку про заподіяну
моральну шкоду, та діями відповідача -
не встановлено. Також, зазначають, що
невірним є висновок суду про те, що
Львівська митниця є правонаступником
Західної регіональної митниці,
підрозділом якого була видана довідка,
який базується виключно на факті
присвоєння їй коду митниці, який
належав Західній регіональній митниці.
Насправді вони не є правонаступником
згаданої митниці. Судом допущено,
також, і порушення ряд інших норм
закону.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора
на підтримання скарги, пояснення
представників відповідача та третьої
особи на підтримання скарги, позивача в
заперечення скарги, дослідивши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити.

Як вбачається із позовної заяви та
пояснень позивача ОСОБА_4 звернувся в
суд з позовом до відповідача, у якому
вважаючи видану митною лабораторією
Західної регіональної митниці
(правонаступником якої є відповідач)
довідку №23/9-380 від 21.11.2000 року причиною
конфіскації його автомобіля
Рено-Трафік р.н. НОМЕР_2 у 2000 році та
відповідно причиною завданих йому
внаслідок вказаної конфіскації
моральних страждань, просив стягнути з
установи, що видала таку довідку 10000
грн. для відшкодування йому моральної
шкоди.

Справа розглядалась судами
неодноразово. Оскаржуваним рішенням
суд першої інстанції позов
задовольнив, посилаючись на те, що
внаслідок оформлення митною
лабораторією Західної регіональної
митниці довідки від 21.11.2000 року
позивачу ОСОБА_4 було завдано моральну
шкоду, на підставі якої була винесена
постанова Жовківського районного суду
Львівської області.

Такий висновок суду першої інстанції,
на думку колегії, є помилковим, таким,
що не відповідає обставинам справи, а
рішення - таким, що прийняте з
порушенням вимог закону.

Як вбачається із матеріалів справи,
частково було встановлено судом першої
інстанції та сторонами не оспорюється,
- Постановою судового засідання
Жовківського районного суду
Львівської області від 21.12.2000 року, на
підставі ст. 115 МК України, ст. 41
Конституції України, було постановлено
затриманий у позивача автомобіль марки
«Рено» 1990 р. випуску, який знаходиться
на складі Рава-Руської митниці
конфіскувати в дохід держави. ОСОБА_4 ж
оштрафувати на 200 грн. Таке стягнення
вказаною постановою було накладено на
позивача через те, що судом було
встановлено, що ОСОБА_4 19.11.00 р намагався
перемістити через митний кордон
України Рава-Руську митницю
Жовківського району із приховуванням
від митного контролю шляхом подання
підроблених документів автомобіль
марки «Рено». Через це суд вважав, що у
діях позивача є ознаки правопорушення,
передбаченого ст.. 115 МК України,
санкція якої передбачає конфіскацію
предметів, що є безпосереднім об'єктом
правопорушення. Вчинення позивачем
правопорушення, на думку суду,
підтверджувалось протоколом про
порушення митних правил, поясненням
позивача, дослідженням митної
лабораторії про те, що документи на
автомобіль є підробкою, рапортом
інспектора митниці.

На виконання вказаної постанови
автомобіль, яким по дорученню від
ОСОБА_7 від 17.11.2000 року, керував позивач
був конфіскований та проданий за 9362
грн.

Згодом, Постановою голови Львівського
обласного суду за наслідками розгляду
протесту заступника Генерального
прокурора України постанову
Жовківського районного суду
Львівської області від 21.12.2000 року про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_4 за ст. 115 МК
України скасовано і справу направлено
на новий розляд в цей же суд, іншим
суддею.

Постановою судового засідання
Жовківського районного суду
Львівської області від 18.09.2001 року в
притягненні ОСОБА_4 до
адміністративної відповідальності по
ст. 115 МК України відмовлено, а
провадження по справі закрито за
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.
Зобов'язано Рава-Руську митницю
Жовківського району повернути ОСОБА_4
затриманий автомобіль марки РЕНО
ТРАФІК р.н. НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, який
знаходиться в складі Рава-Руської
митниці.

Рішенням Жовківського районного суду
Львівської області від 22.06.2005 року, що
залишене без змін ухвалою колегії
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Львівської
області від 12.12.2005 року позов ОСОБА_4 до
Рава-Руської митниці, Державної
виконавчої служби про стягнення
матеріальної та моральної шкоди
задоволено частково. Стягнуто з
Відділення державного казначейства
України у Жовківському районі в
користь ОСОБА_7, як власника
конфіскованого автомобіля, 8894 грн. 28
коп. матеріальної шкоди. В задоволенні
позову в частині стягнення моральної
шкоди відмовлено, оскільки, як вказав
суд вини митниці (Рава-Руської) у
вилученні та конфіскації автомобіля не
встановлено, оскільки такий затримано,
а надалі конфісковано на підставі
повідомлення начальника митної
лабораторії Західної регіональної
митниці №2319-380, 11/17-4930 від 21.11.2000 року, а
позовних вимог до даної установи не
заявлено.

Згідно ст. 440-1 ЦК УРСР (що діяла на час
спірних правовідносин) моральна
(немайнова) шкода, заподіяна
громадянину або організації діяннями
іншої особи, яка порушила їх законні
права, відшкодовується особою, яка
заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що
моральна шкода заподіяна не з її вини.
Моральна шкода відшкодовується в
грошовій або іншій матеріальній формі
за рішенням суду незалежно від
відшкодування майнової шкоди. Розмір
відшкодування визначається судом з
урахуванням суті позовних вимог,
характеру діяння особи, яка заподіяла
шкоду, фізичних чи моральних страждань
потерпілого, а також інших негативних
наслідків, але не менше п'яти
мінімальних розмірів заробітної плати.

Крім цього, відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні.

Як вбачається із наявних матеріалів
справи у діях відповідача відсутня
вина щодо заподіяння позивачеві
моральної шкоди, крім цього відсутній
причинний зв'язок між можливою
заподіяною позивачеві шкодою та діями
відповідача.

Так, як вбачається із наведеного вище,
дійсно позивачу могла бути спричинена
моральна шкода внаслідок конфіскації
автомобіля, яким він керував за
дорученням від ОСОБА_7, однак
конфіскація була здійснена на
виконання постанови суду, а не через
лист Начальника митної лабораторії
структурного підрозділу ЗРМ (Західної
регіональної митниці,
правонаступником якої є відповідач)
В.о. заступника, начальнику СБКБ та ПМП
Рава-Руської митниці «Про
ідентифікацію документів» №23/9-380 від
21.11.2000 року. Вказаний лист був лише
одним із доказів, що були подані разом
із протоколом про порушення митних
правил №1886/20300/00 від 19.11.2000 року на
розгляд суду та вирішення ним питання
про притягнення позивача до
відповідальності. Суд, розглядаючи
справу, взяв до уваги і цей доказ та
наклав стягнення на позивача, хоч
здійснив вказане помилково, за
відсутності його вини у вчиненні
правопорушення, що було встановлено
подальшими постановами судів. Тобто,
суд належним чином доказів не
перевірив, зокрема, і вказаного листа
(який на думку позивача спричинив йому
моральні страждання) хоч, у випадку
належного з'ясування обставин справи
повинен був прийти до висновку про
відсутність складу адміністративного
правопорушення в діях позивача. А сам
лист (як вказує позивач довідка) не був
підставою притягнення його до
відповідальності та конфіскації
автомобіля, яким він керував, а лише
одним із доказів, які повинні були бути
перевірені судом при вирішенні
вказаного питання.

Враховуючи вказане в діях відповідача
відсутня вина щодо спричинення
позивачу моральної шкоди внаслідок
видання листа (довідки) його
структурним підрозділом та, крім цього,
відсутній причинний зв'язок між фактом
видання листа відповідачем та
конфіскацією автомобіля, яким керував
позивач, як можливим фактором щодо
спричинення такої.

Зважаючи на вказане рішення суду
першої інстанції залишатись в силі не
може та підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення, яким у
задоволенні позову слід відмовити, чим
слід задовольнити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. 2-4
313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу Львівської митниці
Міндоходів - задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 04 лютого 2014 року - скасувати
та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_4 до
Львівської митниці (Львівська митниця
Міндоходів), з участю третьої особи -
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Львівській області про відшкодування
моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь Львівської
митниці (Львівська митниця Міндоходів)
121,8 грн. сплаченого судового збору за
подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
шляхом подання касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
рішенням законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий :
Я.А. Левик

Судді:
В.Я.
Бакус

Т.А. Гірник