Справа № 758/1908/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Трегубенко Л. О. ,

при секретарях - Білак В. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про вселення та усунення
перешкод у користуванні квартирою, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі, ОСОБА_1 і ОСОБА_2, звернулися
до суду із позовом до ОСОБА_3 про
вселення та усунення перешкод у
користуванні квартирою.

Обгрунтовують позовні вимоги тим, що
вони, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, являються
колишньою дружиною та сином
відповідача, і разом з ним -
співвласниками спірної квартири
АДРЕСА_1.

Приблизно у січні 1996 р. за домовленістю
з матір»ю відповідача, нині покійною,
своєю родиною в складі трьох осіб
перейшли проживати у її власну
однокімнатну квартиру АДРЕСА_5.

У 2002 р. подружні відносини з
відповідачем погіршились, він
виселився, повернувся проживати у
спірну квартиру, вони іноді приходили,
син там ночував, мав свій комп»ютер, за
яким працював.

Приблизно у 2009-2010 р. р. відповідач
замінив замки на вхідних дверях, і не
дав нові ключі, нічим не пояснюючи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. померла мати
відповідача, квартиру, де вони
проживають до теперішнього часу,
успадкував її молодший син, ОСОБА_4, і
попросив їх виселитись.

Відповідач перешкоджає вселенню, не
дає ключі від вхідних дверей квартири,
звернення до дільничного інспектора
міліції не допомогло.

Позивачі просили позов задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_3, позовні вимоги не
визнав, у письмових запереченнях
зазначив, зокрема, що у спірній
квартирі проживає з 2003 р., успадкував її
після смерті батька, ОСОБА_5, самостійно
зробив ремонт.

Проти вселення сина не заперечував,
запропонував вибрати любу з кімнат, але
той образився, що не погоджується на
вселення матері, тому з листопада 2013 р.
не телефонує та не з»являвся.

Протягом 28 років від часу одруження до
розлучення позивачка жодного дня не
проживала у спірній квартирі за місцем
реєстрації, ніколи не мала ні старих, ні
нових ключів: з 1985 р. по 1995 р. мешкала у
своїх батьків; з 1995 р. по 2003 р. разом з
ним - у квартирі АДРЕСА_5, де позивачі
проживають по теперішній час.

Після смерті матері цю квартиру
успадкував його молодший брат, у разі
виселення позивачка має де жити, може
продати свою дачну ділянку та придбати
власну квартиру, чи вселитись до своїх
батьків.

У судовому засіданні позивачі
підтримали свої позовні вимоги з
наведених у заяві підстав, просять
задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав з
підстав, наведених у письмових
запереченнях, у задоволенні просить
відмовити.

Опитані свідки, ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
показали, що позивачка жодного дня в
спірній квартирі не проживала,
похилого віку та хворих батьків
відповідача не доглядала і не
навідувала, син з»являвся дуже рідко,
тому не можуть претендувати на
вселення, мають де жити, у під»їзді
цього будинку проживають її батьки.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
показання свідків, вивчивши матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги
підтверджені та підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 41
Конституції України, ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним і ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

У відповідності з ч. 1, 3 ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Усім власникам забезпечуються рівні
умови здійснення своїх прав.

Суд установив, що спірна квартира
АДРЕСА_1, загальною площею - 45, 78 кв. м,
складається з двох жилих кімнат, площею
15 кв. м та 14, 6 кв. м, є об»єктом спільної
часткової власності, сторонам належить
по ? частині на підставі свідоцтва про
право власності на житло, виданого
відділом приватизації житла
Подільської районної державної
адміністрації м. Києва 20.01.2003 р.,
зареєстрованого в Київському міському
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об»єкти
нерухомого майна 30.01.2003 р. за №3911, крім
того відповідачу - ? частина на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 20.04.2006 р. після
смерті батька, ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 р., отже всього йому
належить ? частини цієї квартири ( а. с.
24).

Приблизно з січня 1996 р., за усною
домовленістю з матір»ю відповідача,
нині покійною, сторони єдиною родиною
перейшли проживати у її власну
однокімнатну квартиру АДРЕСА_5, з якої
в 2003 р. відповідач виселився,
повернувся до спірної квартири, а 16.10.2013
р. розлучився з позивачкою ( а. с. 9).

Після смерті матері відповідача,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р., квартиру
АДРЕСА_5 успадкував його молодший брат,
ОСОБА_4, і попросив позивачів
виселитись.

Відповідач перешкоджає вселенню
позивачів, ще до розлучення замінив
замки від вхідних дверей, і не дає
ключі, користується квартирою
одноосібно, не погоджується вирішити
спір мирним шляхом, обмежує їх право
власності, яке потребує захисту ( а.с.4,
5).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відтак, позовні вимоги щодо порушення
права власності позивачів є цілком
законні та обгрунтовані, оскільки вони
є співвласниками спірної квартири, і
вправі вимагати вселення та усунення
перешкод, які чинить відповідач,
обмежуючи їх право власності, своїми
діями порушує право фактичного
володіння та користування спільною
частковою власністю.

Суд не може взяти до уваги заперечення
відповідача проти позову та показання
свідків, оскільки обставини, на які
вони посилаються, не узгоджуються з
матеріалами справи, і не впливають на
зміст права власності.

Ураховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги позивачів
про вселення та усунення перешкод у
користуванні квартирою шляхом надання
ключів від вхідних дверей доведені і
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд
присуджує з відповідача на користь
позивачки, ОСОБА_1, понесені нею та
документально підтверджені витрати по
сплаті судового збору в сумі 121 грн. 80
коп..

На підставі наведеного, ст. 41
Конституції України, ст.ст. 319, 321, 391 ЦК
України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 208, 209,
213-215, 218 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3
задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
приміщення квартири АДРЕСА_1, що
належить їм на праві спільної
часткової власності.

Зобов»язати ОСОБА_3 не чинити
перешкод у користуванні квартирою
АДРЕСА_1, що належить їм на праві
спільної часткової власності, надати
ключі від вхідних дверей.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Подільський районний суд м. Києві в
установленому законом порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Л. О. Трегубенко