Справа № 627/1304/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року
смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд
Харківської області в складі:

головуючого судді - Каліберди В.А.,

при секретарі - Яхно Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт
Краснокутськ Харківської області
цивільну справу за позовом
комунального підприємства
«Харківський обласний фонд підтримки
індивідуального житлового будівництва
на селі» до ОСОБА_1, фермерського
господарства «Іванюкович С.І.» про
солідарне стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ :

5.04.2013 року до суду звернулося
комунальне підприємство «Харківський
обласний фонд підтримки
індивідуального житлового будівництва
на селі» (далі - Фонд) з позовом про
солідарне стягнення коштів.

Вимоги мотивувалися тим, що 24.11.2000р. між
комунальним підприємством
«Харківський обласний фонд підтримки
індивідуального житлового будівництва
на селі» та ОСОБА_3 був укладений
договір № 0121/12 про надання
довгострокового кредиту на
будівництво житлового будинку.

Згідно вказаного Договору та
відповідно до Правил надання
довгострокових кредитів
індивідуальним забудовникам житла на
селі, затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України №1597 від 05.10.1998р., Фонд
зобов'язався надати ОСОБА_3
довгостроковий кредит під 3 % річних для
будівництва житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до п.1.7. Договору, кредит
надається забудовнику, як правило у
вигляді будівельних матеріалів, а
також здійснених робіт/послуг
(будівельних, монтажних, транспортних,
тощо).

У відповідності до п.2.1.2. Договору, Фонд
також зобов'язався «надати забудовнику
практичну допомогу по забезпеченню
будівельними матеріалами, деталями,
конструкціями та обладнанням, тощо...»

Так, 30 листопада 2000 року згідно
вказаного договору ОСОБА_3 було
одержано по видатковій накладній № 468
будівельні матеріали на суму 6548,16 грн.

27 грудня 2000 року ОСОБА_3 було одержано
по видатковій накладній №510 будівельні
матеріали на суму 6192,00 грн.

29 грудня 2000 року ОСОБА_3 було одержано
по видатковій накладній №519 ракушняк
на суму 9000,0 грн.

9 лютого 2001 року ОСОБА_3 по видатковій
накладній № 26 було одержано
будматеріали на суму 7678,16 грн.

24 квітня 2001 року ОСОБА_3 по
видатковій накладній № 110 було
одержано будматеріали на суму 327,60 грн.

11 червня 2001 року ОСОБА_3 по видатковій
накладній № РН- 000210 отримала швелер № 10
на суму 376,97 грн.

15 листопада 2001 року ОСОБА_3 по
видатковій накладній № РН- 000590 було
одержано будматеріали на суму 5753,88 грн.

1 серпня 2002 року ОСОБА_3 по видатковій
накладній № РН- 000111 було одержано
будматеріали на суму 4644,0 грн.

1 серпня 2002 року року ОСОБА_3 по
видатковій накладній № РН- 000112 було
одержано будматеріали на суму 5251,20 грн.

25 березня 2003 року ОСОБА_3 згідно
платіжного доручення № 41 Фондом були
сплачені кошти на суму 1000,00 грн.

2 квітня 2003 року ОСОБА_3 згідно
платіжного доручення № 52 Фондом були
сплачені кошти на суму 3228,00 грн.

Таким чином на виконання своїх
зобов'язань Фондом було надано ОСОБА_3
кредит за рахунок бюджетних коштів на
загальну суму 49999, 97 грн.

В свою чергу ОСОБА_3 зобов'язалася
проводити повернення кредиту і
відсотків за його використання, згідно
таблиці, що міститься в п.2.4.1. Договору,
однак

станом на 05 квітня 2013 року ОСОБА_3
жодного разу не сплатила
заборгованість за тілом кредита. На
листи, з вимогою виконання цих
зобов'язань, не реагує.

Зобов'язання ОСОБА_3, згідно Правил
надання кредитів індивідуальним
забудовникам житла на селі і ст. 553 ЦК
України забезпечуються договором
поруки серії АВО № 260724 від 14 листопада
2000 р. ОСОБА_1 та договором поруки до
кредитної угоди від 20 листопада 2000 року
фермерським господарством Іванюкович
С.І.», які зобов'язуються відповідати за
належне виконання зобов'язань
позичальником.

Поручителям також доводилося до відома
про невиконання зобов'язань ОСОБА_3,
проте на звернення вони не реагують,
своїх зобов'язань не виконують і не
проводять повернення налічених сум,
чим порушують умови укладеного
договору поруки та вимог статті 526 ЦК
України.

Посилаючись на викладені обставини та
на порушення ОСОБА_3 умов укладеного
договору про надання довгострокового
кредиту , Фонд просив суд стягнути в
солідарному порядку з ОСОБА_3 та її
поручителів за договором - ОСОБА_1 та
фермерського господарства «Іванюкович
С.І.» заборгованість в сумі 82762,27 грн., в
тому числі: 49999,97 грн. - кредит; 14125,00 грн.
- відсотки за користування кредитом;
18637,30 грн. - пеня за прострочення
повернення кредиту.

Ухвалою Краснокутського районного
суду Харківської області від 04.03.2014
року цивільну справу за позовом
комунального підприємства
«Харківський обласний фонд підтримки
індивідуального житлового будівництва
на селі» до ОСОБА_3, ОСОБА_1,
фермерського господарства «Іванюкович
С.І.» про солідарне стягнення коштів в
частині пред'явлених позовних вимог до
ОСОБА_3 закрито, в зв'язку зі смертю
відповідача.

В судовому засіданні представники
Фонду позовні вимоги підтримали
повністю та прохали суд стягнути лише
з поручителів ОСОБА_1 та ФГ «Іванюкович
С.І.» заборгованість за договором про
надання довгострокового кредиту
ОСОБА_3, оскільки остання померла.

Представник відповідача - ОСОБА_1 в
судовому засіданні позов не визнав та
прохав суд відмовити в його
задоволенні, мотивуючи тим, що
відповідно до ст.608 ЦК України "
Зобов'язання припиняється смертю
фізичної особи (Боржника), якщо воно є
нерозривно пов'язаним з його особою і у
в зв'язку з цим не може бути виконано
іншою особою".

Відповідно з дня смерті боржника
ОСОБА_3 припинилося й зобов'язання
Боржника за Основним Договором від
24.11.2000 р., так і припинилися усі
додаткові зобов'язання, а саме порука.

Окрім цього, відповідно до ч.2 ст. 191 ЦК
України , що діяв у період укладання
договорів поруки та договору про
надання кредиту у 2000 р. - Основний
Договір, порука може забезпечувати
лише дійсну вимогу, тобто зобов'язання,
яке вже існує в момент укладання
договору поруки . Неможливо укласти
договір поруки в рахунок майбутніх
відносин кредитора і Боржника. Порука є
додатковим зобов'язанням щодо
основного виконання, якою
забезпечується, тому її може бути
укладено тільки після виникнення
основного обов'язання посилання, на яке
є обов'язковим. З документів, які надав
позивач в огрунтування позову
вбачається, що договір кредиту за
№0121/122000 (Основний Договір) був
укладений між позивачем та ОСОБА_3
24.11.2000 р., а порука, завірена нотаріусом
від ОСОБА_1 була складена 14.11.2000 р. З
цього виходить, що договір про
додаткові зобов'язання був підписаний
раніше, ніж з'явилося

основне зобов'язання, що входить у
протиріччя як з нормами ЦК України , що
діяли на період укладання вищевказаних
правочинів у 2000 р. так і на даний час . В
зв'язку з вищевикладеним, не можливо
вважати вищевказану поруку укладеною.

Представник відповідача - ФГ
«Іванюкович С.І.» в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала та прохала
відмовити в їх задоволенні, та суду
пояснила, що вона коштів за договором
не отримувала, поручалася лише за
правомірні дії боржника, а тому не
бажає нести відповідальність за ОСОБА_3
Окрім цього, договір поруки ФГ
«Іванюкович С.І.» було укладено 20.11.2000
року, тобто до укладення договору про
надання ОСОБА_3 довгострокового
кредиту, а тому вказаний договір не
можливо вважати укладеним.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази,
дійшов висновку про виникнення між
сторонами правовідносин, що виникають
з договору про надання довгострокового
кредиту, укладеного 24.11.2000 р. між Фондом
та ОСОБА_3, строком на 20 років, поруки
від 14.11.2000 року та договору поруки від
20.11.2000 року, які регулюються Указом
Президента України „ Про заходи щодо
підтримки індивідуального житлового
будівництва на селі від 27.03.1998 р. № 222/98,
постановою Кабінету Міністрів України
„Про заходи щодо підтримки
індивідуального житлового будівництва
на селі від 22.04.1997р. № 376, постановою КМУ
"Про затвердження Положення про
порядок формування і використання
коштів фондів підтримки
індивідуального житлового будівництва
на селі" від 03.08.1998р. № 1211, постановою
КМУ "Про затвердження Правил надання
довгострокових кредитів
індивідуальним забудовникам житла на
селі" від 05.10.1998 року № 1597 та нормами ЦК
УРСР (1963 р.), який діяв на момент
укладення договору про надання
довгострокового кредиту .

Судом встановлено, що 24.11.2000р. між
комунальним підприємством
«Харківський обласний фонд підтримки
індивідуального житлового будівництва
на селі» та ОСОБА_3 був укладений
договір № 0121/12 про надання
довгострокового кредиту строком на 20
років у загальній сумі 50000 грн., що
дорівнює 41093 кг великої рогатої худоби
живою вагою понад 400 кг (надалі - ВРХ) з
базисною ціною 1,60 грн. /кг, зі сплатою 3 %
річних, для будівництва житлового
будинку з надвірними будівлями за
адресою : АДРЕСА_1.

Виконання договору про надання
довгострокового кредиту на
будівництво житлового будинку від 24
листопада 2000 року забезпечено: порукою
фізичної особи - ОСОБА_1 від 14 листопада
2000 року, посвідченою приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу та договором
поруки від 20 листопада 2000 року,
укладеного між ФГ «Іванюкович С.І.»,
«Харківський обласний фонд підтримки
індивідуального житлового будівництва
на селі» та ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 191 ЦК України (в ред. 1963
року) за договором поруки поручитель
зобов'язується перед кредитором
іншої особи відповідати за виконання
нею свого зобов'язання в повному
обсязі або в частині. Порука може
забезпечувати лише дійсну вимогу.
Договір поруки повинен бути укладений
у письмовій формі. Недодержання
письмової форми тягне недійсність
договору поруки.

Оскільки, порука є додатковим
зобов'язанням щодо основного
виконання, якою забезпечується, тому її
може бути укладено тільки після
виникнення основного зобов'язання.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, а саме договору про надання
довгострокового кредиту на
будівництво житла на селі №0121/12 2000 від
24 листопада 2000 року, зобов'язання у
ОСОБА_3 по виконанню умов вказаного
договору виникли з моменту його
підписання, тобто з 24 листопада 2000
року, натомість порука ОСОБА_1 була
нотаріально посвідчена 14 листопада 2000
року, а договір поруки до кредитного
договору між ФГ «Іванюкович С.І.»,
«Харківський обласний фонд підтримки
індивідуального житлового будівництва
на селі» та ОСОБА_3 укладений 20
листопада 2000 року, тобто до виникнення
у ОСОБА_3 зобов'язань перед Фондом, а
тому вказані поруки не забезпечували
дійсну вимогу.

Окрім цього, в поруці ОСОБА_1 не
зазначені реквізити договору, за яким
остання повинна була відповідати за
виконання зобов'язань ОСОБА_3 та в ньому
не зазначено строк виконання
зобов'язань, а у відповідності до ст. 194
ЦК України (в ред. 1963 року) порука
припиняється , якщо кредитор протягом
трьох місяців з дня настання строку
зобов'язання не

пред'явить позову до поручителя. Якщо
строк виконання зобов'язання не
зазначений, або визначений моментом
вимоги, то при відсутності іншої
угоди відповідальність поручителя
припиняється після закінчення одного
року з дня укладення договору поруки.

За таких обставин, суд вважає, що порука
ОСОБА_1 від 14.11.2000 р., припинилася, а тому
припинилась і відповідальність ОСОБА_1
по основному зобов'язанню,
забезпеченому порукою.

Також, як вбачається з п.п.1.6 п.1, п.п.2.1.1.
п.2.1 договору про надання
довгострокового кредиту №0121/12 2000 від
24.11.2000 року: «Отдельные кредитные
транши видаются Застройщику согласно
этапам строительства после принятия
очередного этапа (Приложение №1). При
наличии свободных средств Фонд
обязуется предоставить Застройщику
кредит в сумме пятьдесят тысяч грн.
согласно расчету стоимости этапов
строительства. Кредитование следующих
этапов строительства осуществляется
после подписания акта об окончании
предыдущего этапа при наличии у Фонда
свободных средств», однак Фондом в
порушення вищевказаних умов договору
проводилося кредитування ОСОБА_3 без
прийняття попереднього етапу
будівництва, про що свідчать:

- лист контрольно - ревізійного
управління в Харківській області №
07-26/9540 від 06.09.2011 року, згідно якого
вбачається, безпідставне фінансування
комунальним підприємством
«Харківський обласний фонд підтримки
індивідуального житлового будівництва
на селі» ІІ, ІІІ та ІV етапів
будівництва при відсутності
завершеного І етапу будівництва
індивідуальному забудовнику
громадянці ОСОБА_3 за кредитною угодою
від 24.11.2000 №0121/12200 в загальній сумі 43,56
тис. грн.;

- акти приймання етапів будівництва до
договору №0121/12 2000 от 24 ноября 2000 г, в
яких констатуються факти
незакінченого будівництвом ІІІ етапу,
однак платіжними дорученням №41 від
25.03.2003 року та № 52 від 2 квітня 2003 року,
здійснюється подальше фінансування
ОСОБА_3

Окрім цього, відповідно до визначення
етапів надання кредиту на будівництво
індивідуального житлового будинку з
надвірними спорудами гр. ОСОБА_3
(Додаток №1 до договору №0121/12 2000 від
24.11.2000 р.) початок строку будівництва І
етапу - 1.03.2001, кінець - 30.06.2001, сума
кредиту - 6,438 тис. грн., однак як
вбачається з податковий накладних,
копії яких знаходяться в матеріалах
справи, Фондом до початку строку
будівництва І етапу, а саме: в період з 30
листопада 2000 року по 9 лютого 2001 року
було надано ОСОБА_3 будівельних
матеріалів на загальну суму 29418,32 грн.,
хоча сума кредиту для будівництва І
етапу лише 6,438 тис. грн. та огляд І етапу
будівництва представником Фонду був
зроблений тільки 12 вересня 2001 року.

Також, відповідно до відомості потреб
будівельних матеріалів (Додаток №2 до
договору №0121/12 2000 від 24.11.2000), для
будівництва І етапу необхідно: 40 шт.
блоків фундаментних; арматури 100 м.п.;
цегли червоної 8 тис.шт.; цементу 10 т.,
руберойду 50 рул.; скла 60.

Однак, відповідно до вищевказаних
видаткових накладних Фондом було
надано ОСОБА_3: ракушняк 600000 шт. на
загальну суму 9000 грн.; сталь вуглову на
суму 4007,67 грн.; швелер №10 на суму 2 390,80
грн.; щебінь на суму 840 грн., тобто Фондом
до початку будівництва І етапу та його
прийняття було надано ОСОБА_3
будівельні матеріали, які необхідні
для будівництва наступних етапів.

Окрім того, відповідно до п.п.2.4.10 п.2.4.
Договору про надання довгострокового
кредиту №0121/12 2000 від 24.11.2000 року: «В
случае смерти Застройщика при
невиплате им в полном обьеме кредита и
процентов за его использование, а также
при отсутствии наследников либо
нежелания ни одного из них выступить
правопреемником по правоотношениям
между Застройщиком и Фондом имущество
являющееся предметом залога, а также
иное имущество, полученое
(приобретенное) Застройщиком в ходе
вишеуказаных правоотношений,
переходит в собственность Фонда»,
однак в матеріалах справи відсутнє
документальне підтвердження про
вжиття Фондом будь - яких заходів щодо
отримання у власність будівельних
матеріалів, які були надані Фондом для
будівництва будинку ОСОБА_3

В Указі Президента України „Про
заходи щодо підтримки індивідуального
житлового будівництва на селі від
27.03.1998р. № 222/98, зокрема передбачалось,
що Кабінету Міністрів України
необхідно сприяти виконанню
регіональних програм забезпечення
громадян житлом шляхом створення
фондів підтримки індивідуального
житлового будівництва на селі (далі -
фонди) із залученням нетрадиційних
джерел фінансування; затвердити
Положення про порядок формування і
використання коштів фондів підтримки
індивідуального житлового будівництва
на селі, надавши фондам право
кредитування індивідуальних
забудовників; розробити та затвердити
Правила надання довгострокових
кредитів індивідуальним забудовникам
житла на селі, встановивши їх граничний
розмір та передбачивши можливість
погашення цих кредитів і відсотків за
користування ними частково або
повністю сільськогосподарською
продукцією власного виробництва за
цінами та на умовах, визначених
договорами; підготувати пропозиції
про внесення до Закону України „Про
податок на додану вартість" доповнень
щодо звільнення від податку на додану
вартість виконаних робіт (вартість
робіт) по будівництву житла, що
здійснюється за рахунок коштів фондів,
передбачати у проектах Державного
бюджету України на наступні роки
виділення фондам коштів для надання
пільгових довгострокових кредитів
індивідуальним забудовникам на селі на
умовах внесення плати за користування
кредитом у розмірі 3% річних та інше.

На виконання вимог цих нормативних
актів Кабінет Міністрів України
03.08.1998р. за № 1211 прийняв постанову "Про
затвердження Положення про порядок
формування і використання коштів
фондів підтримки індивідуального
житлового будівництва на селі", а 05.10.1998
року за № 1597 - постанову "Про
затвердження Правил надання
довгострокових кредитів
індивідуальним забудовникам житла на
селі".

Пунктом 1 Постанови КМУ від 5.10.1998 р. № 1597
«Про затвердження Правил надання
довгострокових кредитів
індивідуальним забудовникам житла на
селі» передбачено, що умови і порядок
надання Фондами довгострокових
кредитів індивідуальним забудовникам
житла на селі на виконання
регіональних програм «Власний дім»
визначаються відповідно до Указу
Президента України від 27.03.1998 р. № 222/98 і
є основою для розроблення відповідних
регіональних правил з урахуванням
місцевих умов.

Отже, умови, визначені у договорі
позики, не повинні ставити
позивальника в гірші умови порівняно з
визначеними Правилами надання
довгострокових кредитів
індивідуальними забудовниками житла
на селі.

Відповідно до п. 23 Правил надання
довгострокових кредитів
індивідуальним забудовникам житла на
селі, в редакції, яка діяла до 28.12.2005 р. -
у разі порушення умов кредитних угод, в
тому числі у разі використання кредиту
не за призначенням, Фонд має право
вимагати дострокового погашення
кредиту та дострокового внесення
позичальниками платежів, передбачених
цими угодами.

Так як на момент укладення договору
про надання довгострокового кредиту №
0121/12 2000 від 24.11.2000 р. Правила надання
довгострокових кредитів не
передбачали нарахування пені за
прострочення платежу (положенням про
нарахування пені за прострочення
платежу з розрахунку подвійної річної
облікової ставки національного банку
України, що діє на день виникнення
боргу, Правила були доповнені по
становою КМУ від 15.12.2005 р. № 1196 і набрали
законної сили 28.12.2005 р.), тому суд вважає
позовні вимоги Фонду в частині
стягнення пені за прострочення
повернення кредиту в розмірі 18 637,30
грн. - безпідставними.

Що стосується відсотків за
користування кредитом, то на момент
укладення договору норми цивільного
законодавства, а саме - ст. 170 ЦК України
( в редакції 1963 р.), передбачали
нарахування процентів по грошових та
інших зобов'язаннях тільки по
операціях кредитних установ,
зобов'язаннях по зовнішній торгівлі та
в інших випадках, зазначених у законі.

Згідно наданих в судовому засіданні
пояснень представника позивача, Фонд
не є кредитною установою, а тому,
враховуючи викладене, суд вважає
позовні вимоги Фонду в частині
стягнення 14125 грн. 00 коп. відсотків за
користування кредитом -
безпідставними.

Враховуючи викладене, вимоги позивача
про стягнення з ОСОБА_1 та ФГ
«Іванюкович С.І.» заборгованості за
договором про надання довгострокового
кредиту задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11 , 60, 209,212-218 ЦПК
України, ст. 161, 170, 194 ЦК України (1963 р.),
Указом Президента України „Про заходи
щодо підтримки індивідуального
житлового будівництва на селі від
27.03.1998р. № 22298, постановою Кабінету
Міністрів України „Про заходи щодо
підтримки індивідуального житлового
будівництва на селі від 22.04.1997р. № 376,
постановою КМУ "Про затвердження
Положення про порядок формування і
використання коштів фондів підтримки
індивідуального житлового будівництва
на селі" від 03.08.1998р. № 1211, постановою
КМУ "Про затвердження Правил надання
довгострокових кредитів
індивідуальним забудовникам житла на
селі" від 05.10.1998 року № 1597, суд -

В
И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог
комунального підприємства
«Харківський обласний фонд підтримки
індивідуального житлового будівництва
на селі» до ОСОБА_1, фермерського
господарства «Іванюкович С.І.» про
солідарне стягнення коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Харківської області
через Краснокутський районний суд
Харківської області протягом 10 днів з
моменту його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.А.Каліберда