АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3267/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Янжула О. С. Доповідач - Гайдук
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського
А.Б., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Чоха К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця»

на рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 28 січня
2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця», ОСОБА_3,
приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» про стягнення
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом про стягнення з ДП
«Придніпровська залізниця», ОСОБА_3
солідарно моральної шкоди в сумі 200000
грн. та з ПрАТ «Страхова група «ТАС» -
моральної шкоди в сумі 2550 грн.,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
внаслідок взаємодії джерел підвищеної
небезпеки, які належать відповідачам, в
результаті аварії, яка сталася
ІНФОРМАЦІЯ_1 на залізничному переїзді в
с. Городище в районі м. Марганець,
загинула його мати - ОСОБА_4, внаслідок
чого, йому було завдано моральну шкоду
(а.с. 1-2).

Рішенням Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 28 січня
2014 року позовні вимоги задоволено
частково.

Стягнуто солідарно з Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
в відшкодування моральної шкоди 100000
грн.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова група «ТАС»
на користь ОСОБА_2 - 2550 грн.

Вирішено питання судових витрат (а.с.
33-36).

В апеляційній скарзі ДП
«Придніпровська залізниця»
посилається на неповне з'ясування
судом обставин у справі, неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права при ухваленні
судового рішення, у зв'язку з чим
просить його скасувати в частині
задоволення позовних вимог до ДП
«Придніпровська залізниця» та
відмовити позивачу в цій частині (а.с.
110-117).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_1 на залізничному переїзді в
с. Городище, в районі м. Марганець,
Дніпропетровської області сталося
зіткнення електровоза ВЛ-8 № 1583 з
рейсовим автобусом БАЗ-А079 «Еталон», в
результаті чого загинуло 43 особи та 10
осіб травмовано, що підтверджується
відповідним актом розслідування
причин та обставин ДТП (а.с. 6-9).

В результаті вказаного зіткнення
загинула мати позивача ОСОБА_4 (а.с. 4-5).

Відповідно до акту розслідування
автобус БАЗ-А079 «Еталон», держаний
номер НОМЕР_1, належить ПП «ОСОБА_3»,
перевізник ПП «Ремсервіс», ліцензія на
перевезення НОМЕР_2, дійсна до 29.11.2014р.,
видана на фізичну особу ОСОБА_3

Електровоз ВЛ-8 № 1583 приписаний до
Криворізького локомотивного депо
Придніпровської залізниці.

Згідно до Полісу № ВЕ 0789663
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 19 листопада 2009 року
укладеного з ЗАТ «Страхова група «ТАС»
(правонаступником якого є ПрАТ
«Страхова група «ТАС») ОСОБА_3
застрахував цивільну відповідальність
за шкоду, завдану третім особам під час
ДТП. Строк дії полісу з 20 листопада 2009
року до 19 листопада 2009 року,
забезпечений транспортний засіб -
автобус БАЗ А 079-04, номерний знак НОМЕР_1
(а.с. 10).

Згідно з зазначеним полісом ПрАТ
«Страхова група «ТАС» несе
відповідальність за шкоду, заподіяну
життю, здоров'ю, майну потерпілих
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1187 ЦК
України, джерелом підвищеної небезпеки
є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із частиною 2 статті 1188 ЦК
України, якщо внаслідок взаємодії
джерел підвищеної небезпеки було
завдано шкоди іншим особам, особи, які
спільно завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої
вини.

Відповідно до частини 1 статті 1190 ЦК
України, особи, спільними діями або
бездіяльністю яких було завдано шкоди,
несуть солідарну відповідальність
перед потерпілим.

Крім того, пунктом 8 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» судам
роз'яснено, що особи, які спільно
завдали шкоди, тобто завдали
неподільної шкоди взаємопов'язаними,
сукупними діями, або діями з єдністю
наміру, несуть солідарну
відповідальність перед потерпілими
(статті 543, 1190 ЦК). У такому самому
порядку відповідають особи, які
здійснюють діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки іншим особам.
Спір про відшкодування шкоди, завданої
при цьому самим джерелам підвищеної
небезпеки кожним із їх володільців
перед іншим із них, вирішується за
правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода,
завдана одному з володільців із вини
іншого, відшкодовується винним; не
відшкодовується шкода, завдана
володільцю лише з його вини; за
наявності вини всіх володільців розмір
відшкодування визначається судом у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення
(тобто залежно від ступеня вини
кожного); у разі відсутності вини
володільців у взаємному завданні шкоди
жоден із них не має права на
відшкодування.

Оскільки внаслідок зіткнення двох
транспортних засобів - джерел
підвищеної небезпеки (автобуса та
поїзда) загинула мати позивача, яка
була пасажиром автобуса, то володільці
цих джерел підвищеної небезпеки несуть
солідарну відповідальність перед
позивачем.

Виходячи наведеного, суд першої
інстанції, керуючись ст.ст. 1167, 1187, 1188, 1190
ЦК України, з урахуванням вимог
розумності та справедливості,
обґрунтовано частково задовольнив
позовні вимоги позивача та стягнув у
солідарному порядку з ДП
«Придніпровська залізниця» та ОСОБА_3
на користь позивача в рахунок
відшкодування моральної шкоди 100 000грн.,
в цій частині рішення суду підлягає
залишенню без змін.

При цьому доводи апеляційної скарги
про те, що суд необґрунтовано прийшов
до висновку про стягнення завданої
позивачу моральної шкоди у солідарному
порядку з відповідачів безпідставні та
спростовуються вищенаведеними
положеннями законодавства, що регулює
виниклі правовідносини, та
роз'ясненнями пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки».

Разом з цим, вирішуючи питання
розподілу судових витрат та стягуючи з
відповідачів солідарно судові витрати
по справі в розмірі 243,60 грн. суд першої
інстанції не врахував, що нормами
діючого законодавства не передбачено
стягнення судових витрат в такому
порядку, тому колегія суддів вважає за
необхідне рішення суду в цій частині
скасувати на підставі ст. 309 ЦПК
України, стягнувши з відповідачів
судовий збір в дохід держави в розмірі
по 81,20 грн. з кожного.

В частині стягнення з ПрАТ «Страхова
група «ТАС» на користь ОСОБА_2 2550 грн.
судове рішення не оскаржується, тому
апеляційною інстанцією не
перевіряється.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» - задовольнити частково.

Рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 28 січня
2014 року в частині стягнення в
солідарному порядку з Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця», ОСОБА_3, приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» судового збору на користь
держави в розмірі 243,60 грн. - скасувати.

Стягнути з Державного підприємства
«Придніпровська залізниця», ОСОБА_3,
приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» судовий збір на
користь держави по 81,20 грн. з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту оголошення і протягом двадцяти
днів може бути оскаржено шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: