АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/8586/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1043/14
Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О.
Доповідач Прядкіна О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.

Суддів: Обідіної О.І., Бутенко С.Б.

При секретарі: Нестеренко А.М.

За участю: представника позивача
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

позивача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 04 лютого 2014 року за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_2 про визнання за нею права
власності на ? частку квартири та
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики,
наданої на придбання спірної квартири.

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року ОСОБА_4
звернулася до суду з вказаним позовом
до ОСОБА_2 Просила визнати за нею право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на її
користь судовий збір.

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зустрічним позовом. Просив
стягнути з кожного ОСОБА_4 та ОСОБА_2
суму боргу за договором позики від 13
травня 2011 року наданої для придбання
квартири АДРЕСА_1 з кожного по 87890 грн.
та понесені судові витрати.

Ухвалою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 05 грудня 2013 року. позови об'єднані в
одне провадження.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 04 лютого 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання за нею
права власності на 1/2 частку квартири
задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ?
частку квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
понесені нею судові витрати в сумі 229,40
грн.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2
задоволено. Стягнуто із ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 борг у сумі 87 890,00 грн. (
вісімдесят сім тисяч вісімсот
дев'яносто грн. 00 коп.).

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
понесені судові витрати в сумі 2854,07 грн.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4
відмовлено.

Рішення оскаржив ОСОБА_2,
який,посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, в апеляційній скарзі просить
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким визнати борг ОСОБА_3 спільним
майном подружжя та покласти на нього
обо"язок повернути весь борг батькові,
до нього та зобов'язати виплатити
ОСОБА_4 3000 доларів США, як частку зі
спільного майна подружжя.

Колегія суддів, перевіривши справу в
межах заявлених вимог і апеляційного
оскарження, приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги з таких
підстав:

Судом першої інстанції вірно
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували
у шлюбі із жовтня 2002 року по 14 грудня 2012
року.

Перебуваючи у шлюбі, ОСОБА_2 згідно
договору купівлі-продажу від 16 травня
2011 року придбав квартиру АДРЕСА_1
(а.с.5).

Відповідно до розписки від 13 травня 2011
року ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_2 отримав 22
000 доларів США для купівлі вказаної
вище квартири, та зобов'язався
повернути борг до 20 липня 2013 року, при
цьому починаючи з 01 червня 2011 року
кожного місяця в період з 01 числа до 10
число кожного місяця виплачувати
ОСОБА_3 частину суми боргу, але не менше
1000 дол. США.(а.с. 126).

Свої зобов'язання за договором позики
ОСОБА_2 не виконав.

Враховуючи викладене місцевий суд
задовольняючи вимоги ОСОБА_4, виходив з
того, що відповідно до ст.60 спірна
квартира є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя і підлягає
поділу в рівних частках. Вирішуючи
спір за позовом ОСОБА_3, суд прийшов до
висновку про те, що він підлягає
частковому задоволенню. Підстав для
стягнення боргу із ОСОБА_4
немає,оскільки належних та допустимих
доказів витрачання ОСОБА_2 отриманих
за договором позики коштів на
придбання спірної квартири суду не
надано, тому сума боргу в розмірі 87 890,00
грн. має бути стягнута з позичальника
ОСОБА_2

Відповідно до ст. ст. 60, 69, 70 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу), дружина і чоловік
мають право на поділ майна, що належить
їм на праві спільної сумісної
власності, у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Згідно із ч. 3 ст. 61 СК України,
якщо одним із подружжя укладено
договір в інтересах сім'ї, то гроші,
інше майно, у тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя. Отже, за
загальним правилом майно, придбане
подружжям у кредит, є спільною
власністю чоловіка та дружини.

Статтею 65 СК України договір,
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Як роз'яснив Пленум
Верховного Суду України в пунктах 23, 24
постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. До складу майна, що
підлягає поділу, включається загальне
майно подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї (частина 4
статті 65 СК України).

Будь-яких доказів про отримання позики
в інтересах сім'ї ОСОБА_3 не навів. Крім
того, як вбачається з п.7 договору
купівлі-продажу від 16 травня 2011 року,
придбана квартира АДРЕСА_1 є предметом
спільної сумісної власності, що
підтверджується згодою на придбання,
яку надала дружина покупця ОСОБА_4

Тому, колегія суддів погоджується з
висновком суду щодо задоволення
позовних вимог ОСОБА_4

При цьому, боргові зобов'язання не
підлягають поділу. При поділі майна
необхідно лише враховувати розмір
сплачених коштів кожним із подружжя на
погашення боргових зобов'язань. ОСОБА_2
на час розірвання шлюбу 14 грудня 2012
року жодного платежу на повернення
боргу по позиці батька не здійснено
не було.

З огляду на викладене колегія суддів
погоджується з висновками місцевого
суду.

Прохання в апеляційній скарзі ОСОБА_2
щодо стягнення з нього на користь
позивача 3000 доларів США, як частку зі
спільного майна подружжя суперечить
вимогам ст.365 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 04 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом 20 днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

СУДДІ: