РІШЕННЯ

Іменем України

28.03.2014 року Франківський районний
суд м. Львова в складі:

головуючої-судді:
Мартьянової С.М.

при секретарі:
Франків А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить розірвати шлюб між ним та
відповідачкою, зареєстрований у
міському відділі реєстрації актів
цивільного стану реєстраційною
службою Львівського міського
управління юстиції 20.06.2002 року, актовий
запис № 1465. Покликається на те, що шлюб
виявився невдалим. Вказує, що
відсутність взаєморозуміння,
байдужість один до одного привели до
постійних конфліктів, подружжя
фактично не підтримують подружніх
відносин та не ведуть спільного
господарства. Уже як два роки не
проживають разом. Констатує, що за
таких умов шлюб між ним та
відповідачкою існує лише формально, а
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечить інтересам
як позивача, так і відповідачки.

Сторони в судове засідання не з'явились
та подали до суду заяви про розгляд
справи у їх відсутності, на підставі
наявних матеріалів справи, просять
шлюб розірвати. Суд у відповідності до
ст.169 ЦПК України, вважає, що справу слід
розглядати у відсутності сторін на
підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, суд вважає, що позов слід
задовольнити з наступних підстав.

20.06.2002 року між позивачем та
відповідачкою було зареєстровано шлюб,
про що міським Відділом реєстрації
актів цивільного Львівського міського
управління юстиції в книзі реєстрації
актів про одруження 20 липня 2002 року
зроблено запис за № 1465. Від цього шлюбу
є неповнолітня донька - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони по справі припинили спільне
проживання та ведення спільного
господарства, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
існує лише формально, подальше спільне
життя і збереження шлюбу не
узгоджується з інтересами як позивача,
так і відповідачки, а тому суд
приходить до переконання, що
примирення між сторонами не вбачається
можливим.

Згідно з ч. 2 ст.140 Сімейного кодексу
України, шлюб припиняється внаслідок
його розірвання.

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу
України, суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини,
дитини-інваліда та інші обставини
життя подружжя. Суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що шлюб між позивачем та
відповідачкою слід розірвати.

З наведених міркувань та керуючись
ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України,
ст.ст. 10, 15, 57-60, 208, 209, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
зареєстрований у міському відділі
реєстрації актів цивільного стану
Львівського міського управління
юстиції 20.06.2002 року, актовий запис № 1465,
- розірвати, після розірвання шлюбу
ОСОБА_3 залишити прізвище - «ОСОБА_3».

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення.

Суддя:

Мартьянова С.М.