Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
Справа № 22-ц/778/2122/14 Головуючий у 1
інстанції: Нікітенко Н.П.
Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 13» травня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 17 березня 2014 року по
справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
стягнення коштів за договором про
надання послуг,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2013 року ФОП ОСОБА_4 звернулась
до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про
стягнення коштів за договором про
надання послуг.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, 28 лютого 2013 року між нею та
ОСОБА_3 було укладено договір про
надання послуг, за умовами якого вона
зобов'язалась провести повний комплекс
необхідних
інформаційно-консультативних послуг
для придбання та наступному оформленню
договору купівлі-продажу
однокімнатної квартири в м. Запоріжжі
для відповідача, на її ім'я чи на ім'я
третьої особи за вказівкою замовника.
Відповідач зобов'язалась оплатити такі
послуги у випадку купівлі одного із
об'єктів, вказаного в п. 1.1. договору на
своє ім'я чи ім'я третьої особи за
вказівкою замовника. Ціна послуг
зазначена в п.4.1. договору та становить
5600 грн.

На виконання умов договору нею
запропоновано відповідачу
однокімнатну квартиру, що розташована
за адресою АДРЕСА_1. Відповідач надала
згоду на купівлю даної квартири в строк
до 15 квітня 2013 року.

Їй стало відомо, що 27 квітня 2013 року
відповідач придбала квартиру на ім'я
своєї доньки ОСОБА_5, проте надані
послуги по договору про надання послуг
не оплатила.

Просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь
5600 грн. та судовий збір в розмірі 230 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 17 березня 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
кошти в сумі 5600 грн. за договором про
надання послуг та судові витрати в сумі
230 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Статтею 308 ЦПК України передбачено, що
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 і стягуючи з
відповідачки вартість послуг за
вказаним договором, суд першої
інстанції виходив із доведеності
укладання між сторонами договору 28
лютого 2013 року про надання
інформаційно-консультаційних послуг
із придбання об'єкта нерухомості та
надання позивачем обумовлених
договором послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено,
що, якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Судом першої інстанції установлено, що
28 лютого 2013 року між фізичною
особою-підприємцєм ОСОБА_4, яка діє на
підставі свідоцтва платника єдиного
податку, серія НОМЕР_1, свідоцтва про
державну реєстрацію НОМЕР_2 від 24.09.2012
року, та ОСОБА_3 був укладений договір
про надання послуг, пов'язаних з
придбанням квартири, за умовами п.1.1.
якого відповідачка доручила, а позивач
зобов'язався надати інформаційні,
консультаційні послуги по пошуку та
подальшому придбанню замовником на її
ім'я чи на ім'я третьої особи 1-кімнатної
квартири орієнтовною вартістю 152 000
гривень в м.Запоріжжі ( а. с. 5).

Даний договір є чинним та недійсним
сторонами не визнавався.

Згідно з п. 4.1 договору позивачка
зобов'язана в день підписання договору
купівлі-продажу оплатити послуги,
надані позивачем, в розмірі 5600 гривень.

28 лютого 2013 року фізична
особа-підприємць ОСОБА_4 організувала
для ОСОБА_3 огляд об'єкту нерухомості -
1-кімнатної квартири АДРЕСА_1, 152 000
гривень, що підтверджується підписом
ОСОБА_3 у протоколі огляду (а.с. 5
зворот.).

Після огляду вищевказаної квартири, 27
квітня 2013 року укладено договір
купівлі-продажу зазначеного об'єкта
нерухомості за 151 810 гривень між
власником квартири та дочкою
відповідачки - ОСОБА_5 (а.с.27-28).

Суд першої інстанції врахував фактичні
обставини справи, вимоги закону і
обґрунтовано визнав, що вимоги ФОП
ОСОБА_4 підлягають задоволенню.

Доводи апелянта про те, що зазначена
послуга надавалась неналежної якості
не заслуговує на увагу з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Крім того, згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Матеріали справи не містять доказів
надання неякісних послуг позивачем. Як
вбачається з матеріалів справи, з
заявами на неналежне виконання умов
договору відповідач не зверталась, про
свій намір розірвати договір не
повідомляла.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
своїми діями відповідач порушила
п.п.3.0,3.2 Договору, а саме зобов'язання
діяти виключно через виконавця
договору, та надавати виконавцю всю
інформацію та документи, необхідні для
укладення договору.

Довід апеляційної скарги про
невідповідність висновків суду
положенням ст.636 ЦК України колегія
суддів вважає неприйнятним, оскільки
рішення суду не містить посилань на
вказану норму права, а також на те, що
відповідач укладала договір на користь
третьої особи.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що судом повно і всебічно
з'ясовані обставини справи, висновки
відповідають цим обставинам і набутим
доказам, характер правовідносин між
сторонами визначений правильно, норми
матеріального і процесуального права
при розгляді спору не порушені,
застосовані правильно, ухвалено
законне і обґрунтоване рішення, а
доводи апеляційної скарги про
порушення судом норм матеріального і
процесуального права є неспроможними і
необґрунтованими та не спростовують
висновків суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 17 березня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: