ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 2-2103/11
Провадження № 2/210/63/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"14" квітня 2014 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу складі:

головуючого - суддя
Сільченко В.Є.

при секретарі -
Бендас І. І.

за участю представника позивача
Струкова С. М., Гапон С. Г.

за участю представника відповідача
Майстренко О. С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за позовом Первинної
профспілкової організації
Всеукраїнської профспілки працівників
науки, виробництва та фінансів
Публічного Акціонерного Товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» до
Публічного Акціонерного Товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг», третя
особа: Первинна профспілкова
організація профспілки трудящих
металургійної та гірничодобувної
промисловості України Публічного
акціонерного товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» про
визнання протиправними дії
відповідача та скасування наказу по
підприємству, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом,
у якому просили:

-Визнати протиправними дії відповідача
відносно видання на порушення вимог
діючого трудового законодавства
наказу по підприємству за № 1082 від 11
серпня 2011р. «Про внесенні змін до
Інструкції про порядок суміщення
професій робочих та доплати за
тимчасово відсутнього) робочого», а
саме - виданого без узгодження його з
первинними профспілковими
організаціями, діючими на
підприємстві, та без відповідного
затвердження трудовим колективом
підприємства самої «Інструкції про
порядок суміщення професій робочих та
доплати за тимчасово відсутнього
робочого» та внесення змін до цієї
інструкції з відповідним залученням
інструкції та змін до неї до додатків
колективного договору підприємства.

- Визнати наказ № 1082 від 11 серпня 2011р.
«Про внесення змін до Інструкції про
порядок суміщення професій робочих та
доплати за тимчасово відсутнього
робочого» незаконним, таким, що
погіршує становище робочих ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» в
порівнянні з вимогами п. 2.6.4. та п. 2.13.
Колективного договору підприємства та
діючого законодавства України про
працю;

- Зобов'язати відповідача скасувати
наказ № 1082 від 11 серпня 2011р. «Про
внесення змін до Інструкції про
порядок суміщення професій робочих та
доплати за тимчасово відсутнього
робочого»;

- Визнати протиправними дії
відповідача відносно одноособового
введення в дію «Інструкції про порядок
суміщення професій робочих і доплати
за тимчасово відсутнього робітника»
без узгодження її на конференції
трудового колективу та залучення її до
додатків колективного договору
підприємства при діючому колективному
договорі на підприємстві.

- Зобов'язати відповідача на виконання
рішення Дзержинського районного суду
міста Кривого Рогу від 22 квітня 2011р. та
згідно до вимог ст. 247 (ч. 3) КЗпП України
разом з представниками профспілкових
організацій підприємства внести зміни
до «Інструкції про порядок суміщення
професій робочих і доплати за
тимчасово відсутнього робітника» та
затвердити її на конференції трудового
колективу підприємства з відповідним
внесенням цієї «Інструкції про порядок
суміщення професій робочих і доплати
за тимчасово відсутнього робітника» до
додатків колективного договору;

- Стягнути з відповідача грошові
затрати, понесені позивачем у вигляді
сплати судового збору, пов'язаного з
розглядом справи.

В судовому засіданні позивачі позов
підтримали та показали, що згідно п. 12
ст. 247 КЗпП України та п. 12 ст. 38 Закону
України «Про професійні спілки та
гарантії їх діяльності», позивач на
підприємстві здійснює громадський
контроль за виконанням власником або
уповноваженим ним органом
законодавства про працю.

Згідно п. 2.1. діючого Колективного
договору підприємства ПАТ «АМКР»
власник зобов'язаний організацію праці
та її оплату на підприємстві
здійснювати з дотриманням вимог
діючого трудового законодавства
України.

Позивач безрезультатно звертався з
поданням № 6 від 17 серпня 2011р., у якому
вказував на порушення адміністрацією
підприємства законодавства про працю
та діючого Колективного договору
підприємства і пропонував: скасувати
наказ № 1082 від 11 серпня 2011 року, який
виданий відповідачем на виконання
рішення Дзержинського районного суду
від 22 квітня 2011р. про визнання пунктів
4.4.2., 5.4., 5.5., 5.6. «Інструкції про порядок
суміщення професій та доплати за
тимчасово відсутнього працівника»
такими, що не відповідають умовам
пунктів 2.6.4., 2.13. колективного договору,
тому, що містять обмеження
максимального розміру доплати (не
більше 50% отриманої економії (п. 4.4.2), не
більше 50% тарифної ставки (окладу) за
основною роботою (п. 5.4), не більше 25% (п.
5.5)). Наказ № 1082 не відповідає висновкам
суду про не законність включення в
Інструкцію умов, які погіршують
положення працівників у порівнянні з
законодавством про працю України.
Відповідач не вважаючи на висновки
суду, наказом № 1082 від 11 серпня 2011 року
вніс знову в Інструкцію умови, які
погіршують положення оплати праці
працівників у порівнянні з
законодавством про працю України.

Інструкція є складовою частиною діючої
на підприємстві системи оплати праці і
тому повинна бути додатком до
колективного договору. По юридичній
чинності колективний договір з його
додатками є локальним нормативним
актом, тобто приймається й діє в межах
однієї організації. Разом з тим,
колективний договір та додатки до
нього не можуть містити умови, що
погіршують положення працівників у
порівнянні із установленим
законодавством. Колективний договір
може передбачати додаткові, порівняно
з чинним законодавством і угодами,
гарантії, соціально-побутові пільги.
Норми колективного договору з його
додатками не можуть суперечить чинному
законодавству України.

Але Інструкція не включена до додатків
колективного договору і не проходила
відповідної реєстрації у райвиконкомі
разом з колективним договором згідно
вимогам «Положення про порядок
повідомної реєстрації галузевих і
регіональних угод, колективних
договорів» (затвердженний постановою
Кабінету Міністрів України від 5 квітня
1994 р. № 225), крім того цей документ перед
введенням в дію відповідачем, не
затверджений конференцією трудового
колективу та не узгоджений з
профспілковими організаціями
підприємства.

Згідно частини 2 ст. 97 КЗпП України та
ст. 15 Закону України «Про оплату праці»,
умови запровадження та розміри доплат
встановлюються підприємствами,
установами, організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.

Вказане означає, що при вже укладеному
на ПАТ «АМКР» колективному договорі,
питання щодо оплати праці повинні
прийматись згідно вимогам трудового
законодавства (ст. 97 КЗпП України, ст.
ст. 14, 15 Закону України «Про оплату
праці», ст. ст. 5, 7 Закону України «Про
колективні договори і угоди») тільки на
конференції трудового колективу, і
після їх обговорення, з обов'язковим
включенням таких документів та змін до
них - до колективного договору та
додатків до нього.

В даному випадку з введенням в дію і при
внесеннях змінах в Інструкцію має
місце порушення відповідачем вказаних
вище норм законодавства України.

По перше, Інструкція спочатку введена в
дію відповідачем не законно без
затвердження трудовим колективом та
без включення її до додатків
колективного договору підприємства.

По друге, і відповідно надалі всі зміни
до Інструкції були введені незаконно
також без затвердження трудовим
колективом і без включення їх до
додатків колективного договору
підприємства. І це підтверджується
матеріалами справи та копіями самої
Інструкції доданої відповідачем до
матеріалів справи, де відсутнє
затвердження трудовим колективом та
узгодження профспілкових органів
підприємства.

По третє, Інструкція після незаконного
введення і використання
адміністрацією на підприємстві
містила і містить норми, які погіршують
положення працівників порівняно з
законодавством.

Таким чином можна вважати, що введення
в дію і використання адміністрацією
підприємства цієї Інструкції
здійснювалось умисно з порушенням
законодавства України з метою
зменшення виплат доплат робітникам
підприємства,.

Згідно пунктам 3.1-3.2 Рекомендацій МОП
щодо колективних договорів № 91,
«роботодавці і працівники, пов'язані
колективним договором, не повинні
вносити до трудових договорів умов,
котрі суперечать положенням
колективного договору; положення
трудових договорів, котрі суперечать
колективному договорові, мають
визнаватись за недійсні і автоматично
замінюватись на відповідні положення
колективного договору».

Вважають, що дії позивача в частині
видачі наказу № 1082 від 11 серпня 2011р.
«Про внесення змін до Інструкції про
порядок суміщення професій робочих та
доплати за тимчасово відсутнього
робочого» такими, що не відповідають
вимогам законодавства України.

Просять задовольнити позовні вимоги
позивача у повному обсязі з
врахуванням заяви про зміну предмету
позову та збільшення позовних вимог
від 31 жовтня 2013року.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав та показав, що позивачем не
зазначено та не доведено факту
порушення прав членів трудового
колективу, тому у позивача не має прав
на використання способу захисту
цивільних прав.

Позивач не вказує, які саме права
працівників, інтереси яких відповідно
до вимог Закону «Про профспілки їх
права та гарантії діяльності» він
повинен захищати, були порушені.

Наказ № 1082 було видано на виконання
рішення Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 05.05.2011р. про визнання
п.п. 4.4.2, 5.4, 5.5, 5.5, 5.6 Інструкції «Про
порядок суміщення професій
працівників та доплат за тимчасово
відсутнього працівника» (далі -
Інструкція) незаконними та їх
скасування.

Посилання позивача на порушення вимог
ст. 9 КЗпПУ не може бути прийнято до
уваги, оскільки наказом № 1082 не
передбачалось встановлення, зміна або
скасування умов договорів про працю
між працівником та підприємством в
сторону їх погіршення.

Позивач вказує на порушення
відповідачем ст. 86 КЗпПУ в частині
запровадження, заміни і перегляду норм
праці власником без погодження з
виборними органами профспілкових
організацій. Однак, відповідно до ст. 85
КЗпПУ нормами праці є норми праці,
виробітку, часу, обслуговування та
чисельності. Як вбачається зі змісту
наказу №1082 норми праці, виробітку,
часу, обслуговування та чисельності
ним не запроваджувались, не
змінювались та не переглядались, що
виключає необхідність його погодження
з профспілками.

Позивач, в обґрунтування своїх вимог,
також посилається на порушення
відповідачем вимог ст. 247 КЗпПУ,
відповідно до якої виборний орган
профспілкової організації на
підприємстві разом з власником або
уповноваженим ним органом вирішує
питання оплати праці працівників, форм
і систем оплати праці, розцінок,
тарифних сіток, схем посадових окладів,
умов запровадження та розмірів
надбавок, доплат, премій, винагород та
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат. Тобто, ст. 247
КЗпПУ не передбачає обов'язку
підприємства погодження з
профспілками умов запровадження та
розмірів доплат.

Відповідно до ст. 97 КЗпПУ, ст. 15 ЗУ «Про
оплату праці та п. 3.1 Галузевої угоди
гірничо-металургійного комплексу
України на 2011-2012 роки», умови
запровадження та розміри доплат
встановлюється підприємством
самостійно у колективному договорі з
дотриманням норм і гарантій
передбачених законодавством. Тобто,
названі норми виключають обов'язок
власника на погодження з профспілками
питань щодо умов запровадження та
розмірів доплат.

Оскаржуваний наказ відповідає вимогам
п. 2.6.4 Колдоговору, конкретизує джерело
на виплату доплат та не запроваджує, не
змінює та не переглядає норми праці, а
саме: норми виробітку, норми часу, норми
обслуговування та норми чисельності.

В розумінні ст. 85 КЗпПУ, норми оплати
праці та їх розмір не є нормами праці,
які повинні узгоджуватись з
профспілками.

Просив у позові відмовити.

Суд, вислухавши думки учасників
процесу та дослідивши документи та
докази, що маються у справі, доходить до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав:

Згідно тексту позовних вимог, позивачі
просять (зокрема) визнати
протиправними дії відповідача
відносно видання на порушення вимог
діючого трудового законодавства
наказу по підприємству за № 1082 від 11
серпня 2011р. «Про внесенні змін до
Інструкції про порядок суміщення
професій робочих та доплати за
тимчасово відсутнього) робочого», а
саме - виданого без узгодження його з
первинними профспілковими
організаціями, діючими на
підприємстві, та без відповідного
затвердження трудовим колективом
підприємства.

При цьому, суд доходить до висновку, що
вказана вимога задоволенню не підлягає
з наступних підстав:

В ході судового процесу сторони
неодноразово посилалися на рішення
Дзержинського суду м.Кривого Рогу від
22.04.2011 року у спорі між цими ж сторонами
про визнання (зокрема) протиправними
дій відповідача щодо введення в дію
Інструкції про порядок суміщення
професій робочих та доплати за
тимчасово відсутнього робочого.

Вищевказаним рішенням суду, яке
набрало чинності, дану позовну вимогу
відхилено, і, отже, преюдиційним
рішенням встановлено, що введення в дію
вказаної Інструкції не потребує
узгодження з трудовим колективом та
профспілковими організаціями.

Оспорюваний у даному судовому
провадженні наказ № 1082 є складовою
частиною вищевказаної Інструкції
(вносить у неї зміни), і, отже, є
очевидним, що у випадку, якщо
інструкція в цілому не потребує
узгодження з позивачами, то
оспорюваний наказ, як частина
інструкції, також такому узгодженню не
підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.223 ЦПК України,
після набрання рішенням суду законної
сили сторони та треті особи із
самостійними вимогами, а також їх
правонаступники не можуть знову
заявляти в суді ту саму позовну вимогу
з тих самих підстав, а також оспорювати
в іншому процесі встановлені судом
факти і правовідносини.

На підставі викладеного, суд доходить
до висновку, що позовні вимоги у даній
частині задоволенню не підлягають.

Розглядаючи позовні вимоги щодо
визнання протиправним самого наказу №
1082, суд доходить до висновку, що вказана
позовна вимога (в цілому) не підлягає
задоволенню, оскільки наказ прийнято у
спосіб та у межах повноважень власника
підприємства та введено в дію у
встановленому порядку.

Разом з тим, в ході судового розгляду
встановлено невідповідність окремих
пунктів вказаного наказу вимогам
законодавства України, у зв'язку з чи м
суд доходить до висновку про
необхідність часткового задоволення
позовних вимог та вважає необхідним
визнати вказані пункти протиправними з
наступних підстав:

Так, згідно п.2.3 оспорюваного наказу,
передбачається, що у випадку
відсутності нормативів чисельності,
роботу слід розподіляти між працюючими
та виконувати в межах робочого часу без
встановлення доплат.

З вказаного суд робить висновок, що у
випадку зменшення кількості
працівників на ділянці,де відсутні
нормативичисельності, незмінний обсяг
роботи буде розподілено між
працівниками, що маються у наявності, і,
відповідно, вказаний обсяг на кожного з
працівників збільшиться у порівнянні з
тим, яким він був би при повній
чисельності працівників.

При цьому, такі працівники, виконуючи
вказаний збільшений обсяг роботи.
згідно вказаного пункту наказу будуть
позбавлені передбаченого законом
права на отримання доплат за додатково
виконану роботу.

Наведене прямо протирічить вимогам ч.1
ст.105 КЗпП України, згідно з якою
працівникам, які виконують на тому ж
підприємстві, в установі, організації
поряд з своєю основною роботою,
обумовленою трудовим договором,
додаткову роботу за іншою професією
(посадою) або обов'язки тимчасово
відсутнього працівника без звільнення
від своєї основної роботи, провадиться
доплата за суміщення професій (посад)
або виконання обов'язків тимчасово
відсутнього працівника.

На підставі викладеного, суд доходить
до висновку про те, що п.2.3 оспорюваного
наказу № 1082 є протиправним.

З аналогічних міркувань суд доходить
також до висновку, що п.2.4 того ж наказу
можуть бути порушені права
працівників, які виконують додатковий
обсяг роботи за тимчасово відсутніх
працівників на дільницях, де
неможливий чи не організований
поопераційний облік додатково
виконаних робіт.

Так, згідно вказаного пункту, у випадку
виконання працівником робіт за
тимчасово відсутніх, доплату слід
проводити тільки у випадку наявності
поопераційного обліку виконаного
додаткового обсягу робіт.

З вказаного є очевидним, що у випадку
доручення працівнику додаткових робіт
за тимчасово відсутніх на ділянці чи в
процесі, де неможливе ведення
поопераційного обліку, працівник буде
позбавлений доплат за виконання таких
робіт, що також є незаконним та
протирічить вимогам ч.1 ст.105 КЗпП
України.

При цьому, в іншій частині вказаний
пункт не перешкоджає трудовим правам
працівників та не суперечить вимогам
законодавства України.

На підставі викладеного суд доходить
до висновку, що редакція вказаного
пункту наказу повинна бути приведена у
відповідність до вимог чинного
законодавства шляхом визначення
механізму здійснення доплат за
виконання додаткових робіт на
ділянках роботи, де неможливе
проведення поопераційного обліку.

При цьому, суд критично сприймає доводи
позивачів щодо незаконності інших
пунктів наказу, зокрема - п.2.1 та 2.1,
оскільки дія вказаних пунктів фактично
обмежена ділянками роботи, щодо яких
відсутні розроблені норми чисельності.

При цьому, в ході судового засідання
встановлено, що відповідачем
укладалися угоди з розробки норм
чисельності для підприємства, які на
даний час виконані та норми
чисельності встановлені.

На підставі викладеного, суд доходить
до висновку про необхідність відмови в
решті позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 9, 85, 86, 97, 105, 247 КЗпПУ, ст. ст.10,11,27,60,
213-215 ЦПК України, суд-

ВИР I ШИВ:

Позовні вимоги Первинної
профспілкової організації
Всеукраїнської профспілки працівників
науки, виробництва та фінансів
Публічного Акціонерного Товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» -
задовольнити частково.

Визнати п.2.3 наказу № 1082 від 11.08.2011 року
таким, що не відповідають вимогам п.2.6.4
та 2.13 Колективного договору
підприємства та діючого законодавства
про працю.

Зобов'язати відповідача внести зміни
до п.2.4 наказу № 1082 від 11.08.2011 року в
частині визначення механізму
призначення доплат за виконання
додаткових робіт на ділянках роботи, де
неможливе проведення поопераційного
обліку.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з відповідача на користь
позивача судовий збір у справі у сумі 8
грн 50 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів
з дня проголошення рішення до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Дзержинський районний
суд м. Кривого Рогу .

Суддя:
В. Є. Сільченко