АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа 212/1533/13-ц р.
Провадження 22ц/774/183/К/14
У Х В А Л А

Іменем України

23 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого-судді:
Остапенко В.О.

суддів:
Митрофанової Л.В., Савіної Г.О.

при секретарі:
Кузьміній Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кривому Розі
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 18
вересня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
встановлення факту батьківства,-

Особи, що беруть участь у
розгляді справи:

Позивач - ОСОБА_3 та її представник
ОСОБА_6;

Відповідач ОСОБА_4 та її представник
ОСОБА_7;

Відповідач - ОСОБА_5.

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2013 року ОСОБА_3
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про встановлення факту
батьківства ОСОБА_8, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою прийняття
спадщини та призначення пенсії у
зв'язку з втратою годувальника на
дитину.

В обґрунтування позову зазначила, що з
12.03.1988 року по 04.07.2005 року вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_8, 04 липня 2005 року шлюб між ними
було розірвано, що підтверджено копією
свідоцтва про розірвання шлюбу,
виданого Жовтневим відділом
реєстрації актів цивільного стану
Криворізького МУЮ Дніпропетровської
області, актовий запис № 413 від 04.07.2005
року.

З 2006 року вони помирились та
продовжували проживати разом,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_9
при реєстрації дитини запис про батька
було внесено зі слів позивача та
зазначено батьком ОСОБА_8, який
ІНФОРМАЦІЯ_2 - помер.

Після його смерті відкрилась спадщина
на ? частину квартири АДРЕСА_1,в зв'язку
з чим позивач просила суд встановити
факт батьківства.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 03 жовтня 2013 року в
задоволені заяи ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення про задоволення позовних вимог
посилаючись на те, що при ухваленні
рішення суд прийняв до уваги
твердження представника відповідача,
щодо наявності у спадкодавця певних
хвороб, які можуть передаватися та
відсутності даних хвороб у дитини та
дружини спадкодавця, без допиту
спеціаліста в галузі медицини, або
призначення судово-медичної
експертизи. Позивачка була позбавлена
можливості заявити клопотання про
призначення судово - генетичної
експертизи, так як суд відповідно до
вимог ЦПК України приймає та розглядає
клопотання щодо витребування доказів
та проведення експертиз на попередній
стадії розгляду справи.

Рішення суду постановлено без
урахування положень ст.. 1261 ЦК України
та п. 12 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів».

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах
заяви та доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що у період з 12.03.1988
року по 04.07.2005 року ОСОБА_3 перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8, який
зареєстровано Жовтневим відділом РАГС
у м. Кривому Розі, актовий запис № 213 від
12.03.1988 року(а.с. 6)

04 липня 2005 року шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_8 було розірвано Жовтневим
відділом РАЦС Криворізького МУЮ,
актовий запис № 413 від 04.07.2005 року (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач народила сина
ОСОБА_10 при реєстрації якого відомості
про батька були записані зі слів
позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 - помер, після
смерті якого відкрилась спадщина на ?
частину квартири АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від
07.11.2012 року, яке ухвалою апеляційного
суду Дніпропетровської області від
12.12.2013 року скасовано, а заяву ОСОБА_3
про встановлення факту батьківства
залишено без розгляду, позивач
повторно отримала свідоцтво про
народження ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому
в графі батько зазначено ОСОБА_8 (а.с. 8)

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_8 з часу
народження дитини та до своєї смерті
мав достатньо часу для звернення до
Жовтневого відділу РАЦС з заявою про
визнання батьківства, а обставини, на
які посилалася позивачка, не доведені
при розгляді справи.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Як вбачається із змісту поданої
позовної заяви, що була предметом
розгляду, встановлення факту
батьківства необхідне позивачу для
отримання спадщини та соціальної
допомоги в зв'язку із втратою
годувальника.

Відповідно до ст. 130 СК України у
разі смерті чоловіка, який не перебував
у шлюбі з матір'ю дитини, факт його
батьківства може бути встановлений за
рішенням суду. Заява про встановлення
факту батьківства приймається судом,
якщо запис про батька дитини у Книзі
реєстрації народжень вчинено
відповідно до частини першої статті 135
цього Кодексу. Заява про встановлення
факту батьківства може бути подана
особами, зазначеними у частині третій
статті 128 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту вказаних
норм закону, заяви про встановлення
факту батьківства суд розглядає у разі
смерті особи, яку заявник визнає
батьком дитини, і вирішує їх з огляду на
обставини, передбачені статтями 125, 130
СК України.

Таким чином, заява про
встановлення факту батьківства
розглядаються судом, якщо у свідоцтві
про народження певна особа не
зазначена батьком дитини (запис про
батька відсутній або здійснено за
вказівкою матері - ст. 135 СК України), і
можуть бути подані матір'ю, опікуном,
піклувальником дитини чи нею самою
після досягнення повноліття.

Передумовою звернення до суду із
заявою про встановлення батьківства є
смерть особи, батьківство якої
встановлюється. Факт його батьківства
може бути встановлений на підставі
різних доказів (зокрема, висновку
судово-медичної експертизи).

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України в абзацах 3 - 5 п. 7 постанови
від 15 травня 2006 року № 3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», у разі смерті
чоловіка, який не перебував у шлюбі з
матір'ю дитини, або смерті жінки, котра
вважалась матір'ю останньої, факт
їхнього батьківства (материнства) може
бути встановлено за рішенням суду в
окремому провадженні.

Заяви про встановлення факту як
батьківства, так і материнства суд
приймає до розгляду, якщо запис про
батька (матір) дитини в Книзі
реєстрації народжень учинено згідно зі
ст. 135 СК.

Із заявою про встановлення
факту батьківства до суду мають право
звернутися матір, опікун (піклувальник)
дитини, особа, яка її утримує та
виховує, а також сама дитина, котра
досягла повноліття, а факту
материнства - батько й інші перелічені
особи. Усі вони беруть участь у справі
як заявники, а органи опіки та
піклування й інші особи (залежно від
обставин справи) - як заінтересовані
особи.

Згідно абзацу 2 п. 9 цієї
постанови питання щодо походження
дитини суд вирішує на підставі
будь-яких доказів про це. Висновки
експертизи, у тому числі
судово-генетичної, необхідно оцінювати
з урахуванням положень ст. 212 ЦПК,
згідно з якою жоден доказ не має для
суду наперед установленого значення,
він оцінює докази в їх сукупності, а
результати оцінки відображає в рішенні
з наведенням мотивів їх прийняття чи
відхилення.

В судовому засіданні у суді
апеляційної інстанції підтримуючи
свої позовні вимоги ОСОБА_3, заявила
клопотання про проведення молекулярно
- генетичної експертизи, оскільки в
суді першої інстанції дане клопотання
позивачем заявлено не було.

Для підтвердження доводів ОСОБА_3
судом апеляційної інстанції було
призначено судово-медичну молекулярно
- генетичну експертизу .

Відповідно до висновку експерта №
35 від 14.02.2014 року зазначено, що генотип
отриманих препаратів ДНК в умовах
даної експертизи не встановлений
через де градаційні зміни, що робить їх
непридатними для порівняльного
молекулярно -генетичного дослідження.
Тому питання про кровну спорідненість
між ОСОБА_8 та дитиною ОСОБА_11
ІНФОРМАЦІЯ_1, народженим ОСОБА_3 в
умовах даної експертизи не може бути
вирішеним (а.с.163-166).

На підтвердження факту
батьківства померлого ОСОБА_8
позивачем надано копії виписних
епікризів ОСОБА_8 та довідку видану
на начальником дільниці №4 КЖП -31, про
склад сім`ї на момент смерті ОСОБА_8 (а.с.
9) , сумісні фотографії, однак на думку
колегії вказані докази не є
переконливими, які б з достовірністю
свідчили про факт батьківства ОСОБА_8
та які б спростовували інші докази
наявні в матеріалах справи.

Інших доказів на підтвердження
факту батьківства ОСОБА_8 не надано.

Як встановлено судом першої
інстанції до жовтня 2012 року позивач
отримувала державну допомогу в органах
соціального забезпечення населення на
утримання сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, як
мати одиначка.

Крім того, як вбачається з довідки
КЗ «Криворізький перинатальний цент зі
стаціонаром» Дніпропетровської
обласної ради № 591 від 15.08.2013 року ,
ОСОБА_3 знаходилась на обліку в жіночій
консультації з 18.01.2008 року по 21.08.2008 року
з приводу вагітності. В графі «чоловік»
жінка вказала «одинока»(а.с.60).

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підстави своїх вимог або заперечень,
надавши докази відповідно до вимог ст.
ст. 57- 60 ЦПК України.

В суді апеляційної інстанції були
допитані свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13 які
вказали, що товаришували з ОСОБА_3 і
покійним ОСОБА_3 разом з ними
святкували всі свята, вони були однією
сім`єю, хоча і не одружені.

Однак колегія суддів до пояснень
свідків відноситься критично, оскільки
дані пояснення протирічать іншим
встановленим письмовим доказам по
справі, а саме: висновку експертизи, та
офіційним довідкам про сімейний стан
позивача, які знаходяться в матеріалах
справи.

Таким чином, як вбачається з
матеріалів справи позивач не довела
належними та допустими доказами у
розумінні ст..ст.57-60 ЦПК України факту
батьківства ОСОБА_8 відносно сина
ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_3 з
її слів після народження сина ОСОБА_10 в
2008 році протягом чотирьох років
проживала з ОСОБА_8, померлий ОСОБА_8
тяжко хворів, а тому не міг звернутись
до органів РАЦС з заявою про
батьківство, однак як встановлено в
суді першої та апеляційної інстанції
поясненнями позивача та свідків -
померлий ОСОБА_8, дійсно періодично
хворів, однак при цьому постійно
працював, з чого вбачається, що він мав
змогу офіційно встановити своє
батьківство, однак з заявою у період з
2008 р. по 2012 р. про встановлення
батьківства до органів РАЦС не
звертався.

Колегія суддів, приймає до уваги
пояснення позивача ОСОБА_3, та письмові
докази щодо того, що відомості в
свідоцтві про народження малолітнього
в графі батько записані зі слів матері,
отримання позивачем державної
допомоги як матір`ю одиначкою, та
оцінює ці письмові докази як
спростування наданих позивачем
доказів, для встановлення факту
батьківства померлого ОСОБА_8

Доводи апеляційної скарги що
позивач була позбавлена можливості
заявити клопотання про проведення
судово-генетичної експертизи,
спростовуються висновком експерта № 35
від 14.02.2014 року (а.с. 163-164).

Інші доводи викладені в апеляційній
скарзі не можуть бути взяті до уваги
колегією суддів, оскільки вони
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгодою з висновками суду
по їх оцінці.

А тому суд першої інстанції
з'ясував всі обставини, що мають
істотне значення для правильного
вирішення справи та ухвалив законне і
обґрунтоване рішення про відмову у
задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на викладене, доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального або процесуально права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Таким чином, апеляційну скаргу
слід відхилити, а рішення суду першої
інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 18 вересня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/