22-ц/775/131/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Помогайбо В.О.
Доповідач Мальцева Є.Є.
е м У к р а ї н и
19 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
головуючого -
суддів -
Мальцевої Є.Є., Ткаченко Т.Б.,
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства «донецька
залізниця», Вагонного депо Маріуполь
Державного підприємства «Донецька
залізниця» про захист трудових прав, за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Маріуполя на рішення
Жовтневого районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 09
У травні 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом, обґрунтовуючи
його тим, що 13.08.1992 року він був
прийнятий на роботу слюсарем рухомого
складу 5 розряду у вагонне депо
Маріуполь ДП «Донецька залізниця»
наказом № 1065/А. 22.09.1997 року наказом № 3880
електрогазозварником 5 розряду. 16.03.2004
року на підставі наказу № 107/А позивач
був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП за
власним бажанням. 14.02.2013 року позивач
звернувся до УПФУ в Жовтневому районі
м. Маріуполя з заявою про призначення
йому пенсії. 10.04.2013 року УПФУ в
Жовтневому районі м. Маріуполя за
результатами розгляду його заяви
прийняло рішення за № 170 про відмову в
призначенні йому пенсії за віком із
зниженням пенсійного віку у зв'язку з
відсутністю половини необхідного
пільгового стажу у відповідності до ст.
13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», та несвоєчасним
проведенням Вагонним депо Маріуполь
атестації робочих місць за період з
22.09.1997 року по 16.03.2004 року, та у зв'язку з
чим його загальний трудовий стаж
складає 39 років 8 місяців 27 днів, а
пільговий таж роботи за списком №2 за
результатами атестації відповідно до
п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» за період з 22.09.1997 року по
29.05.1998 року та з 18.04.2001 року по 16.03.2004
року, складає 4 роки 7 місяців 8 днів.
Відповідно до довідки № 273/854 від 24.12.2012
року Вагонного депо Маріуполь
адміністрація депо у період з 22.09.1997
року по 16.03.2004 року не проводила
атестацію робочого місця
електрогазозварника. Перша атестація
була проведена на підставі наказу № 333
від 30.05.1994 року, повторна на підставі
наказу № 268 від 18.04.2001 року. У зв'язку з
несвоєчасною проведеною атестацією
робочих місць, позивач не зміг
скористатись своїм правом оформлення
пільгової пенсії за Списком №2, тому
він просить суд відновити пропущений
період атестації з 22.09.1997 року по 16.03.2004
року його робочого місця -
електрогазозварника Вагонного депо
Маріуполь Державного підприємства
«Донецька залізниця», яке відносяться
до категорії із шкідливими умовами
праці, визнати його робоче місце -
електрогазозварника Вагонного депо
Маріуполь Державного підприємства
«Донецька залізниця» у період з 22.09.1997
року по 16.03.2004 року таким, яке
відносяться до робочих місць з
пільговим пенсійним забезпеченням за
Списком №2.
Рішенням Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
09 вересня 2013 року ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Донецька залізниця»,
Вагонного депо Маріуполь Державного
підприємства «Донецька залізниця» про
захист трудових прав задоволено.
Відновлено пропущений період
атестації з 22.09.1997 року по 16.03.2004 року
робочого місця ОСОБА_1 -
електрогазозварника Вагонного депо
Маріуполь Державного підприємства
«Донецька залізниця», яке відносяться
до категорії із шкідливими умовами
праці. Визнано робоче місце ОСОБА_1 -
електрогазозварника Вагонного депо
Маріуполь Державного підприємства
«Донецька залізниця» у період з 22.09.1997
року по 16.03.2004 року таким, яке
відносяться до робочих місць з
пільговим пенсійним забезпеченням за
Списком №2. Стягнуто з Вагонного депо
Маріуполь Державного підприємства
«Донецька залізниця» на користь
держави судовий збір в розмірі 114,7
гривні.

Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Маріуполя (надалі
УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя)
подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову. При цьому
посилається на порушення норм
матеріального та процесуального права,
необґрунтованість судового рішення.

Позивач ОСОБА_1, належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи через представника, та
представник відповідача, також
повідомлений про час розгляду справи,
що підтверджується розпискою в
матеріалах справи, до апеляційного
суду не явилися, про причини неявки суд
не повідомили, заяв про відкладення
справи не надавали.

З огляду на наведене, у відповідності
до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України, виходячи з
того, що вказані особи повторно не
прибули у судове засідання без
поважних причин, колегія суддів дійшла
до висновку про розгляд справи у їх
відсутності, за участю представника
позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника УПФУ в Жовтневому районі
м.Маріуполя Ажеурова В.А., який просив
апеляційну скаргу задовольнити,
заперечення представника позивача
ОСОБА_3, яка просила апеляційну скаргу
відхилити, перевіривши матеріали
справи в межах апеляційного оскарження
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно вимог ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: 1) неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, а також розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
що викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
рішення не тим суддею, який розглянув
справу.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що працівник
не може бути позбавлений своїх прав у
сфері пенсійного забезпечення
внаслідок неналежного виконання
відповідачем зобов'язань, щодо
несвоєчасного проведення атестації
робочих місць Вагонного депо
Маріуполь за умовами праці. Оскільки з
вини відповідача порушено законне
право ОСОБА_1 на пільгове пенсійне
забезпечення, то воно має бути
поновленим. Крім того, суд зазначив, що
відповідачем не надано жодного доказу
на спростування доводів позивача, а
факт відсутності атестації робочого
місця за умовами праці ОСОБА_1 за період
з 1994 року по 2001 рік визнаний
відповідачем. Тому суд вважав
необхідним позов задовольнити.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія судів не може
погодитись, оскільки вони не
відповідають вимогам матеріального і
процесуального права.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_1 13.08.1992
року був прийнятий на роботу слюсарем
рухомого складу 5 розряду у вагонне
депо Маріуполь ДП «Донецька залізниця»
наказом № 1065/А. 22.09.1997 року наказом № 3880
він був переведений
електрогазозварником 5 розряду. 16.03.2004
року на підставі наказу № 107/А позивач
був звільнений на підставі ст.38 КЗпП
України за власним бажанням.

На підставі наказу № 268 від 18.04.2001 року
у Вагонному депо Маріуполь проведена
атестації робочих місць, виробництв
умов та професій, яким підтверджено
право на пільгове пенсійне
забезпечення за Списком №2, та до яких
відноситься робоче місце
електрогазозварників (складальний цех,
підсобний цех, пральний комбінат,
котельня, цех з ремонту обладнання)
розділ ХХХІІІ «Загальні професії код -
906.

Згідно довідки, виданої Вагонним депо
Маріуполь ДП «Донецька залізниця» від
21.12.2012 року № 273/854 про підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, ОСОБА_1 працював повний
робочий день за період з 22.09.1997 року по
16.03.2004 року, виконуючи різальні та
зварювальні роботи на посаді
електрозварника, що передбачена
Списком №2 розділу ХХХІІІ «Загальні
професії код - 906 період з 22.09.1997
року по 16.03.2004 року на підставі наказу №
333 від 30.05.1994 року, наказу № 268 від 18.04.2001
року та інших документів.

Рішенням УПФУ в Жовтневому районі м.
Маріуполя № 170 від 10.04.2013 року в
призначенні ОСОБА_1 перерахунку, у
переведенні з одного виду пенсії на
інший відмовлено. При цьому
встановлено, що у зв'язку з
несвоєчасним проведенням Вагонним
депо Маріуполь атестації робочих місць
за період з 22.09.1997 року по 16.03.2004 року,
загальний трудовий стаж ОСОБА_1 складає
39 років 8 місяців 27 днів, а пільговий таж
роботи за списком №2 за результатами
атестації відповідно до п. б ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» за період з 22.09.1997 року по
29.05.1998 року та з 18.04.2001 року по 16.03.2004
року, складає 4 роки 7 місяців 8 днів.

Як встановлено п. «б» ч.1 ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
на пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи працівники, зайняті
повний робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах. Працівникам, які
мають не менше половини стажу роботи з
шкідливими і важкими умовами праці,
пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону,
на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої
роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої
роботи - жінкам.

Згідно ст.ст. 62, 100 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. Особам, які працювали до
введення в дію цього Закону на роботах
із шкідливими і важкими умовами праці,
передбачених раніше діючим
законодавством, пенсії за віком
призначаються на таких умовах: особам,
які мають на день введення в дію цього
Закону повний стаж на зазначених
роботах, що давав право на пенсію на
пільгових умовах, пенсії в розмірах,
передбачених цим Законом,
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством та особам, які не
мають повного стажу роботи із
шкідливими і важкими умовами праці,
вік, необхідний для призначення пенсії
відповідно до статті 12, знижується
пропорційно наявному стажу в порядку,
передбаченому статтями 13-14 цього
Закону, виходячи з вимог цього стажу,
встановлених раніше діючим
законодавством.

Із ст. 20 п.1 Постанови Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№ 637 «Про затвердження Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній» вбачається,
що у тих випадках, коли в трудовій
книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників. У довідці має бути
вказано: періоди роботи, що
зараховуються до спеціального стажу;
професія або посада; характер
виконуваної роботи; розділ, підрозділ,
пункт, найменування списків або їх
номери, куди включається цей період
роботи; первинні документи за час
виконання роботи, на підставі яких
видана зазначена довідка.

Під час розгляду справи представник
позивача не заперечувала, що позивач до
підприємства про видачу такої довідки
не звертався.

Згідно ст. 49 КЗпП України власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний
видати працівникові на його вимогу
довідку про його роботу на даному
підприємстві, в установі, організації
із зазначенням спеціальності,
кваліфікації, посади, часу роботи і
розміру заробітної плати.

Атестація робочих місць для
призначення пільгової пенсії за
Списком №2 проводиться відповідно до
«Порядку проведення атестації робочих
місць за умовами праці», затвердженими
Постановою КМУ від 01.08.1992 року за №442.

Відповідно до п.4.2 п.п. 1, п.4.3 Наказу
Міністерства праці та соціальної
політики України від 18 листопада 2005
року № 383, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 1 грудня
2005 року за №1451/11731 «Про затвердження
Порядку застосування Списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах» результати
атестації (як вперше проведеної, так і
чергової) застосовуються при
обчисленні стажу, який дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
впродовж 5 років після затвердження її
результатів, за умови, якщо впродовж
цього часу на даному підприємстві не
змінювались докорінно умов і характер
праці (виробництво, робота, робоче
місце), що дають право на призначення
пенсії за віком на пільгових умовах. У
разі підтвердження цього права за
результатами атестації, вперше
проведеної до 21 серпня 1997 року
(впродовж 5 років після введення в дію
Порядку проведення атестації робочих
місць, до стажу, який дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
зараховується весь період роботи на
даному підприємстві у виробництвах,
передбачених Списками, тобто період
роботи із шкідливими умовами праці, до
дати видання наказу на підприємстві
про результати проведення атестації та
період роботи впродовж наступних 5
років з урахуванням пункту 4.2 цього
Порядку.

Листом Міністерства праці та
соціальної політики України від 16.12.1999
року №01-3/2586-02-6 «Про порядок обчислення
стажу роботи для призначення пільгових
пенсій за результатами атестації
робочих місць» роз'яснено, що при
призначенні пенсії на пільгових умовах
для зарахування до пільгового
пенсійного стажу певного 5-річного
періоду роботи у несприятливих умовах
праці відповідне право впродовж цього
періоду повинно бути підтверджене за
результатами атестації робочих місць
за умовами праці.

Постановою КМУ від 12.08.1993 року №637
затверджено Порядок проведення
атестації робочих місць за умовами
праці, відповідно до якого за п.1-4
атестація робочих місць за умовами
праці (надалі - атестація) проводиться
на підприємствах і організаціях
незалежно від форм власності й
господарювання, де технологічний
процес, використовуване обладнання,
сировина та матеріали є потенційними
джерелами шкідливих і небезпечних
виробничих факторів, що можуть
несприятливо впливати на стан здоров'я
працюючих, а також на їхніх нащадків як
тепер, так і в майбутньому. Основна мета
атестації полягає у регулюванні
відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації прав
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове пенсійне забезпечення, пільги
та компенсації за роботу у
несприятливих умовах. Атестація
проводиться згідно з цим Порядком та
методичними рекомендаціями щодо
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затверджуваними
Мінпраці і МОЗ. Атестація проводиться
атестаційною комісією, склад і
повноваження якої визначається
наказом по підприємству, організації
в строки, передбачені колективним
договором, але не рідше одного разу на
5 років. Відповідальність за своєчасне
та якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства, організації.

Таким чином, законодавством
встановлений спеціальний порядок
проведення атестації робочих місць.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_1 про захист трудових прав
шляхом відновлення пропущеного
періоду атестації з 22.09.1997 року по 16.03.2004
року його робочого місця і визнання
даного робочого місця у вказаний
період таким, яке відносяться до
робочих місць з пільговим пенсійним
забезпеченням за Списком №2, суд
першої інстанції вищезазначені вимоги
закону не врахував, а також не взяв до
уваги, що в судовому порядку відповідно
до ч.2 ст.256 ЦПК України можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
майнових прав фізичних осіб, якщо
законом не визначено іншого порядку їх
встановлення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд
закриває провадження, якщо справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до ст.310 ЦПК України рішення
суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі або залишенням
заяви без розгляду з підстав,
передбачених статтями 205 і 207 цього
Кодексу.

За таких обставин апеляційна скарга
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Маріуполя на
рішення суду підлягає частковому
задоволенню, а оскаржуване рішення
підлягає скасуванню із закриттям
провадження у справі з підстав,
передбачених п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.205,307,309,310,313,314 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В
А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Маріуполя - задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
09 вересня 2013 року - скасувати,
провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до Державного підприємства «Донецька
залізниця», Вагонного депо Маріуполь
Державного підприємства «Донецька
залізниця» про захист трудових прав
шляхом відновлення пропущеного
періоду атестації з 22.09.1997 року по 16.03.2004
року робочого місця ОСОБА_1 -
електрогазозварника Вагонного депо
Маріуполь Державного підприємства
«Донецька залізниця» і визнання даного
робочого місця у період з 22.09.1997 року по
16.03.2004 року таким, яке відносяться до
робочих місць з пільговим пенсійним
забезпеченням за Списком №2 - закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді :