Справа № 0308/9104/12
Провадження № 2/161/248/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

11 квітня 2014 року Луцький міськрайонний
суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

при секретарі - Селюкові Р.В.,

з участю відповідача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
поділ спільного майна подружжя,
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про визнання квартири особистою
власністю одного з подружжя, --

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом
до ОСОБА_1 про поділ спільного майна
подружжя. Позовні вимоги мотивував тим,
що за час перебування в шлюбі з
відповідачем 14.09.2007 року ними було
придбано квартиру в АДРЕСА_1, право
власності на яку було оформлене на
нього. На підставі ст.ст. 60, 63, 71 СК
України просив провести поділ майна
шляхом визнання за ним права власності
на ? частину квартири.

ОСОБА_1 звернулася в суд з
зустрічним позовом до ОСОБА_3 про
визнання квартири особистою власністю
одного з подружжя. Покликалася на те, що
в 2006 році рішенням суду за нею було
визнано право власності на спадкове
майно після смерті батьків, а саме на
54/100 частини спадкового
будинковолодіння у АДРЕСА_2. 08.08.2007 року
успадковану частину будинковолодіння
було продано за 200 000 грн. та за частину
цих коштів 14.09.2007 року було придбано
квартиру в АДРЕСА_1. Вважає, що в зв'язку
з цим придбана квартира не є спільною
сумісною власністю подружжя. А тому,
просила визнати вказане нерухоме майно
її особистою власністю. Крім того,
просила в позові ОСОБА_3 до неї
відмовити.

Ухвалою суду від 13.08.2012 року
зустрічний позов прийнято до спільного
розгляду з первісним, вимоги за
позовами об'єднано в одне провадження.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5
вимоги первісного позову підтримали з
викладених у позовній заяві підстав,
просили позов задовольнити. Вимоги
зустрічного позову не визнали. Позивач
ОСОБА_3 додатково суду пояснив, що
продаж спадкового майна дружини він
здійснював за її дорученням, виручені
від продажу кошти поклав на рахунок в
Приватбанку, і з цього рахунку коштів
він не знімав. Спірна квартира була
придбана ним за згодою дружини як
спільне майно подружжя і не за кошти,
які були виручені від продажу
спадкового будинку, а за його особисті
кошти.

Відповідач ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_2 вимоги первісного
позову не визнали. Просили в їх
задоволенні відмовити. Зустрічний
позов підтримали в повному обсязі,
просили позов задовольнити. Суду
пояснили, що відповідач ОСОБА_1 уже
тривалий час постійно перебуває на
заробітках в Італії. Передавала кошти
на утримання сім'ї. Після оформлення
прав на спадкове майно, відповідач
видала доручення на ім'я чоловіка на
продаж спадкового майна. Позивач
подзвонив їй і повідомив, що купує
квартиру. Згоди на те, що то буде
спільна сумісна власність вона не
давала і такої заяви нотаріусу не
писала. Квартира придбана за її
особисті кошти.

Заслухавши пояснення сторін, їхніх
представників, свідків , суд прийшов до
висновку, що в задоволенні первісного
позову слід відмовити, а зустрічний
позов підставний та підлягає до
задоволення.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_1 перебували
в зареєстрованому шлюбі з 02.02.1985 року.
Шлюб розірвано рішенням Луцького
міськрайонного суду від 09.07.2012 року
(а.с.58-59).

З пояснень в судовому засіданні
сторін, їхніх представників та свідків
встановлено, що відповідач ОСОБА_1
протягом багатьох років перебуває на
заробітках в Італії, періодично
приїжджаючи в Україну.

Ухвалою апеляційного суду
Волинської області від 25.12.2006 року у
справі за позовом адвоката ОСОБА_6 в
інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
поділ спадкового майна було визнано
мирову угоду, згідно з якою ОСОБА_1 на
праві власності було виділено 54/100
спадкового будинковолодіння по
АДРЕСА_2 (а.с.63-64).

08.08.2007 року позивач ОСОБА_3, діючи
на підставі довіреності своєї дружини
ОСОБА_1, що була видана 25.01.2005 року (а.с.
101), від її імені продав належні їй 54/100
частини спадкового будинку за 200 000 грн.,
що підтверджується договором
купівлі-продажу, посвідченим приватним
нотаріусом Луцького міського
нотаріального округу ОСОБА_10,
зареєстрованим в реєстрі за №2856
(а.с.95-96).

14.09.2007 року позивач ОСОБА_3, діючи
уже від свого імені, придбав квартиру в
АДРЕСА_1, за ціною 30 000 грн., що
підтверджується договором
купівлі-продажу, посвідченим приватним
нотаріусом Луцького міського
нотаріального округу ОСОБА_11,
зареєстрованим в реєстрі за №4702 (а.с.5).

В матеріалах нотаріальної справи
щодо укладення договору
купівлі-продажу від 14.09.2007 року з
придбання квартири міститься заява
дружини покупця ОСОБА_3 -- ОСОБА_1 від
14.09.2007 року, якою вона підтверджує, що
гроші, які витрачаються на придбання
об'єкта нерухомості, є їхньою спільною
сумісною власністю, а придбана
квартира буде об'єктом спільної
сумісної власності подружжя, і що
договір укладається в інтересах сім'ї
(а.с.85).

Однак, висновком експерта №1128 від
25.12.2013 року (а.с.185-189) встановлено, що
підпис в графі «ОСОБА_1» у заяві від
14.09.2007 року виконаний не ОСОБА_1, а іншою
особою з наслідуванням її підпису.

Крім того, сторона позивача не
заперечувала, що на час придбання
квартири ОСОБА_1 не була в Україні.

Позивач ОСОБА_3 в судовому
засіданні стверджував, що кошти,
отримані ним від продажу спадкового
майна дружини, були внесені ним на
банківський рахунок в ПАТ КБ
«Приватбанк», і звідти ним не
знімалися. Квартиру він придбав за
власні кошти.

Однак, такі обставини об'єктивно
спростовуються зібраними судом
доказами.

Внесення позивачем коштів від
продажу спадкового майна на
банківський рахунок підтвердили в
судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та
ОСОБА_13

Разом з тим, з витребуваної судом
виписки по особовому рахунку НОМЕР_1 в
ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що в
день продажу спадкового майна 08.08.2007
року позивач ОСОБА_3 вніс на депозитний
рахунок, відкритий на його ім'я, кошти в
сумі 247 504 грн., а вдень придбання
квартири 14.09.2007 року повністю зняв
покладену на рахунок суму коштів.

Хоча, вартість придбаної квартири
відповідно до умов договору менша від
суми коштів, отриманих від продажу
спадкового майна, однак за відсутності
доказів сторони позивача про отримання
ним в 2007 році доходу, що дозволяв
здійснити таку купівлю, суд приходить
до висновку, що квартира в АДРЕСА_1 була
придбана за особисті кошти відповідача
ОСОБА_1, виручені від продажу належного
їй на праві особистої власності
спадкового майна.

Суд не приймає до уваги пояснення
свідків ОСОБА_14, ОСОБА_12 про те, що
квартира була куплена за спільні кошти
подружжя, як такі, що спростовані
іншими доказами.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК
України, майно, набуте одним із
подружжя за час шлюбу, але за кошти, які
належали їй, йому особисто - є особистою
приватною власністю цієї особи.

Згідно із ст.392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Оскільки, квартира в АДРЕСА_1 була
придбана за особисті кошти відповідача
ОСОБА_1, виручені від продажу належного
їй на праві особистої власності
спадкового майна, а тому, ця квартира є
особистою приватною власністю ОСОБА_1

Проаналізувавши зібрані і
досліджені в судовому засіданні
докази, суд приходить до висновку про
безпідставність вимог первісного
позову та під ставність вимог
зустрічного позову, в зв'язку з чим в
задоволенні первісного позову слід
відмовити, а зустрічний позов
задовольнити, а саме, визнати квартиру,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
особистою приватною власністю ОСОБА_1

Разом з тим, на підставі ст.88 ЦПК
України, з позивача ОСОБА_3 слід
стягнути в користь відповідача ОСОБА_1
документально підтверджені, понесені
судові витрати, а саме судовий збір в
розмірі 2700 грн. та витрати на
проведення судової експертизи в
розмірі 900,48 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 212-215, 217, 218
ЦПК України, на підставі ст.ст. 328, 334, 392
ЦК України, ст.ст.57, 59, 60, 61 СК України,
суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про поділ спільного майна подружжя
відмовити.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
квартири особистою власністю одного з
подружжя задовольнити.

Визнати квартиру, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, особистою приватною
власністю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1
понесені нею судові витрати в розмірі 3
600 (три тисячі шістсот) гривень 48
копійок.

Рішення є підставою для реєстрації
права власності на квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за
ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
шляхом подання апеляційної скарги
через Луцький міськрайонний суд в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
І.Б.
Плахтій