Справа №
№
провадження: 2/230/1022/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2014 року Єнакіївський міський
суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Мелещенко
Л.В.

при секретарі - Здебській Т.М.

за участю сторін:

представника відповідача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Єнакієве
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне
товариство Комерційний Банк
«Приватбанк» звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором. Обґрунтовуючи позовні
вимоги, позивач зазначив, що відповідно
до кредитного договору № б/н від 26.04.2006
року відповідач ОСОБА_4 отримав від
позивача кредит у розмірі 4 000,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 48,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. Відповідач
підтвердив свою згоду на те, що
підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між відповідачем та Банком
договір, що підтверджується підписом у
заяві. Згідно умов укладеного договору,
погашення заборгованості повинно
здійснюватися у наступному порядку:
щомісяця в період сплати Позичальник
повинен надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за Кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, відсотками, комісії, а також
інші витрати згідно Умов. У порушення
зазначених умов договору відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав. У зв'язку з
зазначеними порушеннями зобов'язань за
кредитним договором відповідач станом
на 24.09.2013 року має заборгованість на
загальну суму 22 053,55 грн.:
заборгованість за кредитом - 3 083,01 грн.,
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 17 444,18 грн.,
заборгованість по комісії за
користування кредитом, а також штрафи
відповідно до п. 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: штраф
(фіксована частина)- 500,00 грн., штраф
(процентна складова) - 1 026,36 грн. Так як
відповідач не бажає в добровільному
порядку сплатити заборгованість,
позивач звернувся до суду з даним
позовом та просить стягнути на його
користь з відповідача заборгованість
на загальну суму 22 053,55 грн., а також
судовий збір у сумі 229,40 грн.

Представник позивача у судове
засідання не з'явилася, надала до суду
заяву, в якій просила задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.
Надаючи пояснення у попередніх судових
засіданнях, представник позивача
підтримала позовні вимоги на
підставах, викладених у позові.

Представник відповідача у судове
засідання з'явилася, позовні вимоги не
визнала у повному обсязі, зазначила, що
позивачем був пропущений строк
позовної давності, тому просила
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що
приймають участь у справі, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення на них, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, застосувавши до спірних
правовідносин відповідні норми
матеріального та процесуального права,
встановив наступні фактичні обставини
та відповідні їм правовідносини.

26.04.2006 року відповідачем ОСОБА_4 була
підписана заява, згідно якої
відповідач ОСОБА_4 отримав кредитний
ліміт на платіжну картку НОМЕР_1 у сумі 4
000,00 грн. з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки, погашення заборгованості
здійснюється щомісячними платежами у
розмірі 7 % від суми кредиту, погашення
заборгованості за кредитним лімітом
може здійснюватися шляхом внесення
коштів на картку клієнтом, та і
списанням банком коштів з дебетної
картки (а.с. 5-9).

Договір про надання банківських
послуг, укладений між позивачем та
відповідачем, згідно п. 2 Умов та правил
надання банківських послуг,
складається з Заяви, Пам'ятки клієнта,
Умов та правил надання банківських
послуг та Тарифів.

Згідно розрахунку, наданого позивачем,
відповідач, не виконавши свої
зобов'язання за кредитним договором,
заборгував станом на 24.09.2013 року 22 053,55
грн., з яких заборгованість за кредитом
становить 3 083,01 грн., заборгованість по
процентам за користування кредитом - 17
444,18 грн., заборгованість по комісії за
користування кредитом, а також штрафи
відповідно до п. 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: штраф
(фіксована частина)- 500,00 грн., штраф
(процентна складова) - 1 026,36 грн. (а.с. 4).

Наведені фактичні обставини
справи підтверджені документально та
ставити під сумніви які суд не вбачає
підстав.

На підставі ч. 1 ст. 1055 Цивільного
кодексу України, кредитний договір
укладається у письмовій формі.

За змістом ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу
України, договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови
про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Ст. 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або
інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку
ж кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного
кодексу України, позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст.
1054 Цивільного кодексу України, за
кредитним договором банк зобов'язаний
надати грошові кошти позичальнику у
розмірі і на умовах, передбачених
договором, позичальник зобов'язаний
повернути кредит і сплатити відсотки.

Стаття 610 Цивільного кодексу України
встановлює, що зобов'язання вважається
порушеним у випадку або повного його
невиконання, або неналежного
виконання, тобто виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання.

Згідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Таким чином, судом встановлено
неналежне виконання відповідачем
взятих на себе зобов'язань відповідно
до умов укладеного кредитного договору
№ б/н від 26.04.2006 року, що спричинило його
істотне порушення.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем здійснений останній
платіж в рахунок погашення кредиту за
укладеним договором 31.01.2007 року у сумі
400,00 грн., 12.03.2010 року позивач
перерахував кошти у сумі 200,00 грн. з
платіжної картки відповідача у
погашення заборгованості за кредитним
договором (а.с. 65-70), що також було
підтверджено представником позивача у
судовому засіданні.

Суд не може прийняти в якості належного
та допустимого доказу інформацію про
картку НОМЕР_1 (а.с. 64), оскільки з даного
доказу не можна встановити, яким чином
була отримана дана інформація.

З позовом до суду позивач звернувся
22 жовтня 2013 року.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу
України, позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу
України, загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України
передбачає, що перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Як визначено правилами ст. 264
Цивільного кодексу України, перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного з кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

У відповідності до положень ст. 267
Цивільного кодексу України, заява про
захист цивільного права або інтересу
має бути прийнята судом до розгляду
незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Ст. 266 Цивільного кодексу України
передбачає, що зі спливом позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Враховуючи те, що представник
відповідача заявила про застосування
позовної давності, відповідачем ані
особисто, ані за його дорученням не
здійснювалося жодних дій, які б
свідчили відповідно до ст. 264
Цивільного кодексу України про
переривання строку позовної давності,
а позивач не зазначив поважні причини
пропуску строку давності і не надав
суду доказів, що підтверджують
поважність причини пропуску, суд
вважає можливим застосувати строк
позовної давності, оскільки позивачу
ніщо не заважало регулярно звертатися
до суду за стягненням заборгованості
за укладеним договором, тому суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позовних вимог позивача Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до відповідача
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором слід відмовити у
повному обсязі.

На підставі ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
відмови позивачеві у позові судові
витрати позивачу не відшкодовуються
відповідачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 526, 530, 610, 611, 625, 1046, 1048, 1054
Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 6,
10, 11, 57-60, 77, 88, 169, 209, 212-215, 218, 222, 223, 292, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором відмовити у
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через Єнакіївський міський суд
Донецької області у десятиденний строк
з дня проголошення рішення. Особи, які
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення
складені, підписані у нарадчій кімнаті
та проголошені у судовому засіданні 08
травня 2014 року.

Повний текст рішення суду виготовлений
12 травня 2014 року.

Суддя Єнакіївського міського суду

Донецької області
Л.В.
Мелещенко