Номер провадження: 22-ц/785/3922/14
Номер справи місцевого суду: 2-5147/08
Головуючий у першій інстанції Шенцева
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Сватаненка В.І.,

Суворова В.О.,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на
заочне рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 14 квітня 2008 року по
справі за позовом ОСОБА_5 до
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради про укладання
договору найма, -

встановила:

У березні 2008 року позивачка звернулася
до суду з позовом до Приморської
районної адміністрації Одеської
міської ради, в якому просила
зобов'язати відповідача укласти з нею
договір найму квартири.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує ти,
що вона з 1993 року мешкає у квартирі
АДРЕСА_1, яка на час її вселення
вважалася сімейним гуртожитком
Одеського хлібозаводу № 3, на якому
працювала позивачка, і який був
ліквідований без передачі даної
квартири у комунальну власність.
ОСОБА_5 зазначала, що вона
зареєстрована в спірній квартирі, за
час проживання в квартирі за власні
кошти зробила поточний ремонт, сплачує
комунальні послуги, на її ім'я відкриті
індивідуальні особові рахунки на
теплопостачання, електропостачання та
водопостачання.

Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 14 квітня 2008
року позовні вимоги задоволено.
Зобов'язано Приморську районну
адміністрацію Одеської міської ради
укласти з ОСОБА_5 договір найму на
квартиру АДРЕСА_1.

24.02.2014 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4
звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватись перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу задовольнити, з наступних
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги та
зобов'язуючи Приморську районну
адміністрацію укласти з ОСОБА_5 договір
найму квартири АДРЕСА_1, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачка
з 1993 року мешкає у зазначеній квартирі,
на її ім'я відкритий особовий рахунок,
вона зробила у квартирі ремонт, а тому,
відповідно до ст. 63 ЖК України, суд
дійшов висновку про можливість
укладення договору найму на займану
позивачкою квартиру.

Однак колегія суддів не може
погодитися з висновками суду першої
інстанції, оскільки висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи, суд неправильно застосував
норми матеріального права.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009
року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі», рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства відповідно до
статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми. Обґрунтованим визнається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 14 квітня 2008 року зазначеним
вимогам не відповідає.

Так, судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи та не
спростовується сторонами, що позивачка
ОСОБА_5 з 17.11.1993 року зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1 (гуртожиток), про що
свідчить відмітка про реєстрацію у
паспорті позивачки (а.с.5).

Відповідно до довідки КП «ОМБТІ та РОН»
від 14.01.2008 року за позивачкою нерухоме
майно не зареєстровано.

З копії розрахункової книжки за
електроенергію вбачається, що на ім'я
ОСОБА_5 відкрито особовий рахунок
НОМЕР_2 на зазначену квартиру (а.с.10-15).
Також, відповідно до розрахункової
книжки ВАТ «Одеська ТЕЦ» по оплаті за
теплопостачання та гаряче
водопостачання на позивачку відкритий
особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с.19).

Зазначених підстав вистачило суду
першої інстанції для ухвалення рішення
про укладання з позивачкою договору
найму на квартиру, в якій вона проживає.

Але судом апеляційної інстанції також
встановлено, що відповідно до рішення
профспілкових зборів Одеського
хлібокомбінату № 3 від 22.10.1998 року
працівниці хлібокомбінату ОСОБА_3 була
виділена вільна квартира АДРЕСА_1 у
гуртожитку по пров. Успенському у м.
Одесі, що підтверджується протоколом №
18 (а.с.54), куди вона разом з
неповнолітньою донькою ОСОБА_1
заселилася.

Тобто у зазначеній квартирі проживають
як ОСОБА_5 з двома дітьми, так і ОСОБА_3 з
донькою, про що позивачка у позові не
зазначила.

Підтвердженням того, що ОСОБА_3 мешкає у
зазначеній квартирі також свідчить
ухвала Приморського районного суду м.
Одеси від 10 грудня 2010 року, якою була
затверджена мирова угода між
позивачкою ОСОБА_3 та відповідачкою
ОСОБА_5, відповідно до якої ОСОБА_3
відзиває позовну заяву, а відповідачка
ОСОБА_5, погоджується з цим відзивом, за
умови, що ОСОБА_5 відчужує на користь
ОСОБА_3 належну їй на праві власності 1/3
частину квартири АДРЕСА_1, шляхом
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу з подальшим
відчуженням (продажем) цілої квартири
належній співвласникам ОСОБА_5 часток
її неповнолітніх дітей та ОСОБА_3 і
розподілі отриманих грошей від продажу
зазначеної квартири у співвідношенні з
вартістю реально займаного житла по
АДРЕСА_1.

Однак ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 12 червня 2012 року
зазначена ухвала про затвердження
мирової угоди була скасована, та справу
було направлено на новий розгляд, у
зв'язку з відсутністю висновку органу
опіки та піклування Приморської
районної адміністрації про надання
згоди на укладання будь-яких договорів
від імені неповнолітніх дітей.

Зазначені обставини спростовують
доводи ОСОБА_5 у її позові, що у спірній
квартирі мешкає лише вона з дітьми.

Також представник позивачки - ОСОБА_6 у
суді апеляційної інстанції підтвердив
факт того, що ОСОБА_3 на час звернення
ОСОБА_5 з позовом проживала у спірній
квартирі та проживає в ній й досі.

Крім того, обставини проживання ОСОБА_3
з донькою в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_5
підтвердила 29.01.2014 року під час допиту в
якості свідка по кримінальній справі,
порушеної за заявою ОСОБА_3.

У ході розгляду справи, у суді
апеляційної інстанції, був допитаний
свідок ОСОБА_7, яка була секретарем
профкому Одеського хлібокомбінату № 3
та пояснила суду, що ОСОБА_3 була
заселена до гуртожитку за адресою
АДРЕСА_1 у жовтні 1998 року, де мешкала у
квартирі АДРЕСА_1 разом з своєю
неповнолітньою дочкою та іншими
працівницями комбінату: ОСОБА_5 та
ОСОБА_8, остання після одруження з'їхала
з квартири. Свідок ОСОБА_7 також
пояснила, що мешканцями гуртожитку
оплата за комунальні послуги
проводилась шляхом відрахувань з їх
заробітної плати.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржуваним
рішенням порушуються законні права та
інтереси ОСОБА_3, яка не була притягнута
до участі у справі та на час прийняття
рішення судом першої інстанції мешкала
в спірній квартирі.

Крім того, колегія суддів звертає
увагу, що суд першої інстанції,
ухвалюючи рішення про зобов'язання
Приморську районну адміністрацію
укласти договір найму на спірну
квартиру з ОСОБА_5, не з'ясував підстав
вселення позивачки в гуртожиток по
АДРЕСА_1 та правовий статус спірного
приміщення. Також в матеріалах справи
відсутні відомості у кого на балансі
знаходиться зазначений гуртожиток.

При цьому суд застосував ст.ст. 61, 63 та 64
ЖК України, які регламентують порядок
користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду, а не гуртожитками.

Суд першої інстанції на усі вказані
обставини уваги не звернув, не надав
належну оцінку доказам, що призвело до
ухвалення незаконного,
необґрунтованого рішення, яке підлягає
скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 ЦПК України
питання про поворот виконання рішення
вирішує суд апеляційної чи касаційної
інстанції, якщо скасувавши рішення, він
закриває провадження у справі, залишає
позов без розгляду, відмовляє в позові
повністю або задовольняє позовні
вимоги в меншому розмірі.

Оскільки, відповідно до рішення суду
першої інстанції Приморська районна
адміністрація 07 травня 2008 року уклала з
ОСОБА_5 договір найму квартири АДРЕСА_1,
то колегія суддів вважає за необхідне
здійснити поворот виконання рішення
шляхом визнання укладеного договору
недійсним.

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі викладеного судова колегія
вважає, що рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням по справі
нового рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_5.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1
п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задовольнити.

Заочне рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 14 квітня 2008 року
скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради про укладання
договору найма відмовити.

Здійснити поворот виконання рішення
шляхом визнання договору найму
квартири АДРЕСА_1, що був укладений між
Приморською районною адміністрацією
та ОСОБА_5, недійсним.

Рішення колегії судів набирає законної
сили з моменту проголошення.

Рішення колегії суддів може бути
оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області

І.А. Артеменко

В.О. Суворов

В.І.Сватаненко