Єдиний унікальний номер 448/490/14-ц
Провадження № 2/448/164/14
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у
справі

03.04.2014 року суддя Мостиського районного
суду Львівської області Білоус Ю.Б.,
розглянувши матеріали позовної заяви
прокурора Мостиського району в
інтересах держави до ОСОБА_1,
Мостиської міської ради, Відділу
Держземагенства в Мостиському районі
та Реєстраційної служби Мостиського
районного управління юстиції про
визнання недійсним та скасування
державного акту на право власності на
земельну ділянку та рішень сесії
Мостиської міської ради,

в с т а н о в и в :

01.04.2014 року прокурор Мостиського району
звернувся до суду із зазначеною
позовною заявою, покликаючись на те, що
ОСОБА_1 в порушення вимог п.4 ст.116
Земельного кодексу України, двічі
безоплатно одержав у власність
земельну ділянку для обслуговування
індивідуального житлового будинку,
господарських будівель та споруд в
АДРЕСА_1, площею 0,0733 га та земельну
ділянку для будівництва
індивідуального житлового будинку в
АДРЕСА_2, площею 0,10 га.

Зазначає, що на підставі рішення 4 сесії
4 скликання Мостиської міської ради від
04.02.2003 №16 ОСОБА_1 видано Державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЛВ №000058 від 11.04.2003 року площею 0,0733
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд в АДРЕСА_1. На
підставі рішення 30 сесії 4 скликання
Мостиської міської ради №10 від 07.10.2005
«Про затвердження проекту відведення
земельної ділянки під будівництво
індивідуального житлового будинку та
ведення особистого селянського
господарства в АДРЕСА_2 ОСОБА_1» ОСОБА_1
видано Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯА
№867084 від 20.10.2005 площею 0,10 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку в АДРЕСА_2. В
подальшому, рішенням 26 сесії 5
скликання Мостиської міської ради №76
від 25.02.2009 «Про затвердження проекту
відведення зміни цільового
призначення земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку, господарських будівель та
споруд під будівництво автосервісу з
магазином та кафе-баром в м.Мостиська
по АДРЕСА_2 приватному підприємцю
ОСОБА_1» змінено цільове призначення
земельної ділянки площею 0,10 га в
АДРЕСА_2 під будівництво автосервісу з
магазином та кафе-баром. На підставі
цього рішення видано Державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЛЖ №583736 від 17.11.2009.

Вказує, що підставою представництва
прокуратурою Мостиського району в
даній справі шляхом подання позову є
необхідність захисту державних
інтересів, оскільки спір що виник,
зачіпає економічні інтереси - захист
права на земельну ділянку.

З огляду на наведене просить суд:

1) визнати недійсним та скасувати
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ №583736 від
17.11.2009 на ім'я ОСОБА_1 під будівництво
автосервісу з магазином та кафе-баром
площею 0,10 га;

2) визнати недійсним та скасувати
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯА №867084 від
20.10.2005 на ім'я ОСОБА_1 площею 0,10 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку в м.Мостиська
АДРЕСА_2;

3) визнати незаконними та скасувати:

- рішення 30 сесії 4 скликання Мостиської
міської рада №10 від 07.10.2005 «Про
затвердження проекту відведення
земельної ділянки під будівництво
індивідуального житлового будинку та
ведення особистого селянського
господарства в м.Мостиська по АДРЕСА_2
ОСОБА_1»;

- рішення 26 сесії 5 скликання Мостиської
міської ради №76 від 25.02.2009 «Про
затвердження проекту відведення зміни
цільового призначення земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку,
господарських будівель та споруд під
будівництво автосервісу з магазином та
кафе-баром в м.Мостиська по АДРЕСА_2,
приватному підприємцю ОСОБА_1».

4) вилучити вищевказану земельну
ділянку в гр. ОСОБА_1 та передати її в
розпорядження Мостиської міської ради.

Проаналізувавши матеріали справи,
вважаю, що у відкритті провадження у
справі необхідно відмовити з наступних
підстав.

Згідно із ч1 ст.15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Відповідно до роз'яснень викладених у
п.6 Постанови Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, від 01.03.2013, № 3 "Про деякі питання
юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ"при вирішенні питань, пов'язаних
із компетенцією судів у спорах, що
виникають із земельних відносин, судам
слід ураховувати роз'яснення,
викладені в пунктах 2 і 3 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 16
квітня 2004 року N 7 "Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ" (із змінами і доповненнями,
внесеними згідно з постановою Пленуму
Верховного Суду України від 19 березня
2010 року N 2), а також Рішення
Конституційного Суду України від 1
квітня 2010 року N 10-рп/2010 у справі за
конституційним поданням Вищого
адміністративного суду України щодо
офіційного тлумачення положень
частини першої статті 143 Конституції
України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12
Земельного кодексу України, пункту 1
частини першої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

При цьому суди мають виходити з того, що
згідно зі статтями 13 і 14 Конституції
України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК
земля та земельні ділянки є об'єктами
цивільних прав, а держава і
територіальні громади через свої
органи беруть участь у земельних
відносинах із метою реалізації
цивільних та інших прав у
приватноправових відносинах, тобто
прав власників земельних ділянок. Отже,
суд має з'ясувати, є спір
приватноправовим або
публічно-правовим; чи виник спір із
відносин, урегульованих нормами
цивільного права, чи пов'язані ці
відносини зі здійсненням сторонами
цивільних або інших майнових прав на
земельні ділянки на засадах рівності;
чи виник спір щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень при реалізації ним
управлінських функцій у сфері
земельних правовідносин.

Вирішуючи питання про віднесення норми
до публічного права, а спору до
публічно-правового, враховуються
законодавчі критерії. Зокрема, за
змістом пункту 1 частини першої статті 3
КАС України у публічно-правовому спорі,
як правило, хоча б однією стороною є
орган виконавчої влади, орган
місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа або інший
суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Законодавство не містить визначення
терміна «публічно-правовий спір». Для
розгляду спору адміністративним судом
необхідно встановити його
публічно-правовий зміст (характер). Для
з'ясування характеру спору судом
враховується, що протилежним за
змістом є приватноправовий спір. Це
означає, що в основі розмежування
спорів лежить поділ права на публічне
та приватне.

Згідно із пунктом "а" статті 12
Земельного кодексу України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить розпорядження землями
територіальних громад.

Як вбачається із матеріалів справи
позовні вимоги щодо визнання
незаконним та скасувати рішення
Мостиської міської ради стосуються
вирішення органами місцевого
самоврядування питань у галузі
земельних відносин щодо розпорядження
землями територіальних громад.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
постанові Пленуму Верховного Суду
України від 16.04.2004 р N 7 (із змінами,
внесеними згідно з постановою Пленуму
Верховного Суду України від 19.03.2010 року
N 2) "Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ", за загальним правилом
розмежування компетенції судів з
розгляду земельних та пов'язаних із
земельними відносинами майнових
спорів відбувається залежно від
суб'єктивного складу їх учасників. Ті
земельні та пов'язані із земельними
майнові спори, сторонами в яких є
юридичні особи, розглядаються
господарськими судами, а всі інші - в
порядку цивільного судочинства, крім
спорів, зокрема, щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень при реалізації
ними управлінських функцій у сфері
земельних правовідносин, вирішення
яких згідно з п. п. 1, 3 ст. 17 КАС віднесено
до компетенції адміністративних судів.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 17 КАС України
передбачено, що компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктами владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії, дій чи
бездіяльності).

Аналогічні роз'яснення містяться в
Рішенні Конституційного Суду України
від 1 квітня 2010 року N 10-рп/2010 у справі за
конституційним поданням Вищого
адміністративного суду України щодо
офіційного тлумачення положень
частини першої статті 143 Конституції
України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12
Земельного кодексу України, пункту 1
частини першої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
положення пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12
Земельного кодексу у частині
повноважень сільських, селищних,
міських рад відповідно до цього
кодексу вирішувати питання
розпорядження землями територіальних
громад, передачі земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності,
вилучення земельних ділянок із земель
комунальної власності треба розуміти
так, що при вирішенні таких питань ці
ради діють як суб'єкти владних
повноважень; положення пункту 1 частини
першої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
стосовно поширення компетенції
адміністративних судів на "спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності" слід розуміти
так, що до публічно-правових спорів, на
які поширюється юрисдикція
адміністративних судів, належать і
земельні спори фізичних чи юридичних
осіб з органом місцевого
самоврядування як суб'єктом владних
повноважень, пов'язані з оскарженням
його рішень, дій чи бездіяльності.

Така ж позиція висловлена у п. 2
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 19 березня 2010 року N 2 "Про
внесення змін та доповнень до
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ", яким внесено зміни до
п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ", де зазначено, що всі
спори, щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень при реалізації ними
управлінських функцій у сфері
земельних правовідносин, вирішення
яких згідно з пунктами 1, 3 частини
першої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
віднесено до компетенції
адміністративних судів.

Таким чином, враховуючи вищенаведені
роз'яснення Пленуму Верховного Суду
України, а також Рішення
Конституційного Суду України від 1
квітня 2010 року, вважаю, що у даному
випадку Мостиська міська рада під час
вирішення питання щодо надання
безоплатно земельної ділянки у
власність ОСОБА_1 та розпоряджаючись
землями територіальної громади
м.Мостиська, діяла як суб'єкт владних
повноважень, що виключає розгляд
справи в порядку цивільного
судочинства.

Окрім цього, як вбачається із
матеріалів позовної заяви,
співвідповідачами, разом з Мостиською
міською радою, прокурор ставить й інших
суб'єктів владних повноважень, а саме
відділ Держземагенства в Мостиському
районі та Реєстраційну службу
Мостиського районного управління
юстиції.

Відповідно до Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», цей
Закон визначає правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та
інших прав, які підлягають реєстрації
за цим Законом, та їх обтяжень і
спрямований на забезпечення визнання
та захисту державою цих прав,
створення умов для функціонування
ринку нерухомого майна.

Згідно із абзацом другим частини
першої статті 2 Закону України від 1
липня 2004 року № 1952-IV «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» (далі - Закон №
1952-IV) державна реєстрація речових прав
на нерухоме майно - це офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається із матеріалів позовної
заяви разом з іншим вимогами позивач
оскаржує дії державного реєстратора.

За змістом статті 9 цього Закону
державний реєстратор є державним
службовцем, крім випадку, коли
державним реєстратором є нотаріус як
спеціальний суб'єкт, на якого
покладаються (делегуються) функції
державного реєстратора прав на
нерухоме майно.

Відповідно до частини другої статті 30
цього Закону дії або бездіяльність
державного реєстратора, державного
кадастрового реєстратора, нотаріуса,
державного виконавця можуть бути
оскаржені до суду. Мається на увазі, що
під діями також слід розуміти рішення,
прийняті зазначеними суб'єктами
владних повноважень з питань
реєстрації.

Спори, які виникають у цих відносинах,
підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах у порядку
цивільного судочинства.

За таких обставин, приходжу до
висновку, що у відкритті провадження у
даній справі слід відмовити та
роз'яснити позивачу право звернутися
до суду за захистом порушених прав в
порядку адміністративного
судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.2 ст.122 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

У відкритті провадження у справі за
позовом прокурора Мостиського району в
інтересах держави до ОСОБА_1,
Мостиської міської ради, Відділу
Держземагенства в Мостиському районі
та Реєстраційної служби Мостиського
районного управління юстиції про
визнання недійсним та скасування
державного акту на право власності на
земельну ділянку та рішень сесії
Мостиської міської ради, - відмовити.

Роз'яснити позивачу, що він має право на
звернення за захистом порушених прав в
порядку адміністративного
судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Мостиський районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 5-денний строк з
дня проголошення ухвали. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя
Ю.Б. Білоус

Ухвала суду набрала законної сили
«__»________________20__ р.

Суддя
Ю.Б. Білоус