Справа 2-982/08
Провадження 6/165/62/14
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2014 року
м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської
області в складі:

головуючого
Галушки О.Г.,

при секретарі
Дячук С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Нововолинську подання старшого
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Нововолинського МУЮ Степанюк О.В. про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України, -

встановив:

10 квітня 2014 року старший
державний виконавець ВДВС у м.
Нововолинську Степанюк О.В. звернулась
в суд з поданням про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на
примусовому виконанні у ВДВС
Нововолинського МУЮ перебуває
виконавче провадження по виконанню
виконавчого листа Нововолинського
міського суду №2-982 від 02 вересня 2008
року про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4
аліменти в твердій грошовій сумі в
розмірі по 300 грн. щомісячно, починаючи
з 08 травня 2008 року до досягнення
дитиною повноліття. В добровільному
порядку кошти за виконавчим документом
боржник не сплачує, не
працевлаштовується, постійно їздить на
тимчасові роботи за межі України.
Заходи примусового виконання
результатів не дали, станом на 01.04.2014
року заборгованість по аліментам
становить 6100 грн. Вказує, що ОСОБА_2
документований паспортом громадянина
України для поїздки за кордон, а тому
має можливість вибути за межі України,
не виконавши зобов'язань за
вищевказаним виконавчим документом.

В судове засідання старший
державний виконавець ВДВС Степанюк О.В.
не з'явилась, подала до суду письмову
заяву, в якій просить розгляд подання
проводити без її участі, подання
підтримує і просить його задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що подання до
задоволення не підлягає з таких
підстав.

Згідно зі статтею 377 -1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Стаття 33 Конституції України
гарантує кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, свободу пересування, вільний
вибір місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Випадки тимчасового обмеження
права громадян на виїзд з України
визначає Закон України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» від 21 січня 1994 року.
Положеннями ст. 6 зазначеного Закону
встановлено, що громадянинові України
може бути тимчасово відмовлено у
виїзді за кордон, зокрема, у випадках,
якщо діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання, він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань, або розв'язання
спору за погодженням сторін у
передбачених законом випадках, або
забезпечення зобов'язань заставою,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України.

Відповідно до ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 18 ч. 3 вказаної статті
Закону державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Аналіз даних правових норм дає
можливість зробити висновок про те, що
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України є винятковим
заходом обмеження особистої свободи
фізичної особи, який застосовується
лише при наявності достатніх на це
підстав.

З матеріалів подання вбачається, що
на виконанні у ВДВС Нововолинського
МУЮ знаходиться виконавчий лист
Нововолинського міського суду №2-982 від
02 вересня 2008 року про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання
дитини ОСОБА_4 аліменти в твердій
грошовій сумі в розмірі по 300 грн.
щомісячно, починаючи з 08 травня 2008 року
до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки ВДВС
Нововолинського МУЮ, станом на 01.03.2014
року загальний борг ОСОБА_2 по
аліментам становить 6100 грн.

В судовому засіданні
встановлено, що в поданні державним
виконавцем не наведено жодних
документально підтверджених обставин,
які об'єктивно свідчили б про
цілеспрямоване ухилення ОСОБА_2 від
виконання покладених на нього судовим
рішенням грошових зобов'язань при
наявності у нього такої можливості та
про намір останнього вибути за межі
України саме з цією метою, не
встановлено даних обставин і під час
судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, а також
те, що ухилення боржника від виконання
рішення є обов'язковою ознакою для
вирішення питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України та у зв'язку із відсутністю
таких даних в матеріалах подання, а
також те, що застосування таких
обмежень може мати місце лише у
виключних випадках і повинно
використовуватися лише як крайній
захід після реалізації усіх можливих
та передбачених законом засобів
примусового виконання судового
рішення, оскільки стосується
гарантованого ст. 33 Конституції
України та ст.313 ЦК України особистого
немайнового права особи вільно
залишати територію України та права на
свободу пересування, передчасне і
безпідставне обмеження яких є
неприпустимим.

Керуючись ст.ст.60, 217, 377-1 ЦПК
України, ст.6 Закону України "Про
порядок виїзду з України та виїзду в
Україну громадян України", суд

ухвалив:

У задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Нововолинського МУЮ Степанюк О.В. про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Волинської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги, яка подається
протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя
О.Г. Галушка