Справа № 247/1080/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року Торезький міський
суд Донецької області у складі:

Головуючого судді

Арапіної Н.Є.,

при секретарі

Щербініній
О.С.

за участю

позивача

ОСОБА_1

відповідача

ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду міста
Тореза цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів, -

в с
т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з
позовною заявою до відповідача про
стягнення аліментів. Свої вимоги
мотивувала тим, що знаходиться з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі з
20 серпня 2013 року. Фактично шлюбні
відносини між сторонами припинені з
початку грудня 2013 року з приводу
виникнення сварок, втрати
взаєморозуміння та поваги. 20 січня 2014
року по дорозі на роботу позивач впала
та пошкодила ногу. У період з 20 січня по
05 лютого 2014 року позивач знаходилася на
стаціонарному лікуванні в
травматологічному відділенні, де 21
січня 2014 року було проведено операцію.
З 08 лютого 2014 року по теперішній час
позивач перебуває на амбулаторному
лікуванні, у зв'язку з чим потребує
активного медикаментозного і
фізіофункціонального лікування по
зняттю гіпсової шини. Позивач не
працює, знаходиться на лікуванні, і
тому потребує матеріальної допомоги. В
зв'язку з наведеним позивач просить про
стягнення аліментів на її утримання в
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
до зміни її матеріального становища.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала у повному обсязі.
Дала пояснення, аналогічні викладеним
у позові. Додатково пояснила, що до
цього часу продовжує лікування.
Просила суд позов задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не
визнав. Пояснив, що надавав позивачу
кошти на придбання ліків. У теперішній
час не має можливості надавати
матеріальну допомогу, оскільки
знаходиться на обліку з приводу низки
захворювань та потребує
медикаментозного лікування. Крім того,
несе витрати на оплату житла по
договору найма. Просив суд у позові
відмовити.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах
справи письмові докази в їх сукупності,
приходить до наступного.

Сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2013
року та проживають разом за однією
адресою: АДРЕСА_1. (а.с.2-5, 28).

З 17 січня 2014 року позивач працює у філії
"Техносервіс" приватного підприємства
"ИРД" міста Тореза у якості робочого
комплексного вбирання будинків з
прилеглими територіями (а.с.7). Із 20
січня 2014 року до цього часу позивач
знаходиться на лікуванні, у зв'язку з
чим останній на підставі лікарняних за
період з указаної дати до 07 лютого 2014
року було нараховано та виплачено 986
грн., у тому числі за періоди з 08 лютого
по 04 березня 2014 року та з 05 березня по 31
березня 2014 року нараховано відповідно
у сумі 1218 грн. та у сумі 1276 грн., але не
отримані нею з підстав не надходження
цих коштів до роботодавця з Фонду
соціального страхування (а.с.6,7,8, 50).
Згідно направлення на
медико-соціально-експертну комісію від
28 квітня 2014 року позивача направлено на
обстеження для визначення стану
здоров"я (а.с.52,53-54,55).

Відповідач є інвалідом 3 групи та
отримує пенсію по інвалідності, як
військовослужбовець, потребує
придбання коштовних препаратів (а.с. 30,
31-38,48-49).

Статтею 75 Сімейного кодексу України
визначено, що дружина, чоловік повинні
матеріально підтримувати один одного.
Право на утримання (аліменти) має той із
подружжя, який є непрацездатним,
потребує матеріальної допомоги, за
умови, що другий із подружжя може
надавати матеріальну допомогу.
Непрацездатним вважається той із
подружжя, який досяг пенсійного віку,
встановленого законом, або є інвалідом
I, II чи III групи. Один із подружжя є таким,
що потребує матеріальної допомоги,
якщо заробітна плата, пенсія, доходи
від використання його майна, інші
доходи не забезпечують йому
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

В позовній заяві підставою
пред"явлених вимог зазначено тривале
знаходження позивача на лікуванні
через травмування ноги та потребу у
матеріальтній допомозі, оскільки
доходи не забезпечують позивачу
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Як вбачається зі змісту норми права
вимагати примусового виконання
обов"язку по утриманню від іншого
подружжя має той із подружжя, який є
непрацездатним, тобто досяг пенсійного
віку, встановленого законом, або є
інвалідом першої, другої чи третьої
групи.

Позивачем не доведено підстав, для
призначення аліментів у розумінні
положень, визначених ст. 75 Сімейного
кодексу України, що є його обов"язком
відповідно до засад змагальності
процесу, чим не виконано вимоги ст.10 ЦПК
України. При цьому суд створив всі
умови для змагальності процесу,
роз"яснював сторонам їх права та
обов"язки при розгляді справи.

За таких обставин, у задоволенні
позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного та ст. 75
Сімейного Кодексу України, керуючись
ст. ст. 10, 11, 213-215, 294, 296 ЦПК України, суд -

в и р і ш и
в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 07
травня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через Торезький
міський суд шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня
проголошення рішення. Якщо особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Н. Є. Арапіна