Справа № 437/4031/14-ц
У Х В А Л А

16 квітня 2014 року суддя Ленінського
районного суду м. Луганська Женеску
Е.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1
про забезпечення позову по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики, а також матеріальної
та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

21 березня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовною заявою до
ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики, а
також матеріальної та моральної шкоди.

16 квітня 2014 року відкрито провадження
по даній справі та призначено
попереднє судове засідання на 15 травня
2014 року о 14:20 год.

16 квітня 2014 року ухвалою Ленінського
районного суду м. Луганська позивачу
ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні
заяви про забезпечення доказів.

Разом з матеріалами позовної заяви
позивачкою подано заяву про
забезпечення доказів у якій просить з
метою забезпечення позову накласти
арешт на все рухоме та нерухоме майно,
а також грошові кошти, які належать
відповідачу ОСОБА_2, які перебувають у
нього, а також у інших осіб, посилаючись
на те, що позивачці стало відомо, що
відповідач приховує своє
місцезнаходження та ігнорує телефонні
дзвінки.

Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільну справу в межах заявлених
вимог і на підставі представлених
сторонами доказів.

Відповідно до ст. 151 п. 3 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь - якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
ускладнити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов
забезпечується: накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; забороною вчиняти
певні дії; встановленням обов'язку
вчинити певні дії; забороною іншим
особам здійснювати платежі або
передавати майно відповідачеві чи
виконувати щодо нього інші
зобов'язання; зупиненням продажу
описаного майна, якщо подано позов про
право власності на це майно або про
виключення його з опису; зупиненням
стягнення на підставі виконавчого
документа, який оскаржується боржником
у судовому порядку; передачею речі, яка
є предметом спору, на зберігання іншим
особам.

Згідно із ч.3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Згідно зі ст. 151 ч.2 п.3 ЦПК України у
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем не надано жодних доказів
належності будь-якого майна (рухомого,
нерухомого, грошових коштів)
відповідачу, його вартість та законне
обґрунтування необхідності
застосування накладення арешту
нерухоме та рухоме майно відповідача
та грошові кошти, які йому належать, що
унеможливлює законне та обґрунтоване
забезпечення позову, не порушуючи при
цьому охоронюваних прав власності
відповідача.

З огляду на викладене, суд, вважає, що
заява про забезпечення позову
необґрунтована, а тому задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1
про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Луганської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
5-денний строк з дня отримання ухвали
апеляційної скарги.

Суддя: Е.В. Женеску