Справа № 204/1318/14-ц
Провадження № 2/204/1168/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2014 року Красногвардійський
районний суд м.Дніпропетровська в
складі:

головуючої
судді Токар Н.В.,

при секретарі
Кошик Д.Є.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

за участю відповідача
ОСОБА_2,

за участю представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Красногвардійського виконкому
м.Дніпропетровська, Управління
житлового господарства міськради
м.Дніпропетровська, Третьої державної
нотаріальної контори
м.Дніпропетровська про скасування
заповіту, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року позивач звернулась
до суду з позовною заявою (а.с.3), з
урахуванням уточнених позовних вимог
(а.с.69) просила ухвалити рішення, яким
скасувати заповіт ОСОБА_4, яка померла у
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яка проживала у
квартирі АДРЕСА_1, як такий, що
суперечить Конституції України та
ст.50,54 Житлового кодексу України.

В обґрунтування позову вона вказала на
те, що у суміжній з нею кімнаті 12 кв.м.
комунальної квартири АДРЕСА_1
проживала ОСОБА_4. В черзі на покращення
житлових умов позивач перебуває з 1982
року. У ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла
ОСОБА_4. Виконавчий комітет
Красногвардійського району
м.Дніпропетровська відмовив у
вирішенні питання та надання позивачу
зазначеної кімнати. ОСОБА_4 за життя
склала заповіт, згідно якого, право
власності на кімнату 12 кв.м.
комунальної квартири АДРЕСА_1 отримала
медична сестра «Червоного хреста»
ОСОБА_2, яка доглядала стареньку по
обов'язку служби. Через незадовільний
стан здоров'я та матеріальні нестатки
сім'ї у позивача не було можливості
доглядати померлу, у зв'язку з чим,
позивач вимушена звернутись до суду з
позовною заявою.

У судовому засіданні позивача
підтримала заявлені та уточнені
позовні вимоги, просила позов
задовольнити, посилаючись на підстави,
зазначені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позовні вимоги не визнала в повному
обсязі, заперечувала проти їх
задоволення, зазначивши, що позивачем
був пропущений строк звернення до суду
з позовною заявою.

Представник відповідача -
Красногвардійського виконкому
м.Дніпропетровська в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог,
посилаючись на сплив позовної давності
при зверненні до суду із зазначеними
позовними вимогами, тому, просив
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Представник відповідача - Управління
житлового господарства міськради
м.Дніпропетровська в судове засідання
не з'явився, про день і час слухання
справи був повідомлений своєчасно та
належним чином, причин неявки суду не
повідомив.

Представник відповідача - Третьої
державної нотаріальної контори
м.Дніпропетровська у судове засідання
не з'явився, надавши на адресу суду
письмову заяву про розгляд справи за
відсутності представника нотконтори.

Вислухавши позивача, відповідача
ОСОБА_2 та представника
Красногвардійського виконкому
м.Дніпропетровська, вивчивши та
дослідивши письмові матеріали справи у
їх сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

Відповідно до статті 256 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

За змістом частини 2 статті 267 ЦК
України, заява про захист цивільного
права або інтересу має бути прийнята
судом до розгляду незалежно від спливу
позовної давності.

Відповідно до статті 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 належить 58/100 частин в
комунальній квартирі АДРЕСА_1 (а.с.10-14).

У суміжній з нею кімнаті 12 кв.м.
комунальної квартири АДРЕСА_1
проживала ОСОБА_4, якій належало 42/100
частин в комунальній квартирі АДРЕСА_1
(а.с.94-99).

22 грудня 2004 року померла ОСОБА_4, що
підтверджено копією свідоцтва про
смерть (а.с.102).

ОСОБА_4 за життя склала заповіт, згідно
якого, 42/100 частин в комунальній
квартирі АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_2
(а.с.100).

Згідно частини 2 статті 261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Як було з'ясовано в судовому засіданні,
позивач, знаючи про існування заповіту,
і можливість його скасування, мала
право на звернення до суду з позовною
заявою про скасування заповіту. З цього
дня - 22.12.2004 року, коли померла ОСОБА_4,
відповідно до частини 2 статті 261 ЦК
України, і починається перебіг строку
позовної давності, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права. Отже, строк
позовної давності, сплинув 23 грудня 2007
року. З огляду на це, позивач звернулась
до суду з позовною заявою про
скасування заповіту тільки 20 листопада
2013 року, згідно вхідного штампу
канцелярії суду (а.с.9). Таким чином,
позивачем був пропущений строк
звернення до суду за захистом
порушених прав.

Інші посилання позивача суд не приймає
до уваги, оскільки вони не ґрунтуються
на законі.

Згідно частини 4 статті 267 ЦК України,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, суд вважає, що вимога
позивача про скасування заповіту
ОСОБА_4, яка померла у ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
яка проживала у квартирі АДРЕСА_1, як
такого, що суперечить Конституції
України та ст.50,54 Житлового кодексу
України, є незаконною, правового
значення для вирішення зазначеного
матеріально-правового спору, з
урахуванням його характеру та юридично
значимих фактів, не має, вимоги
позивача є безпідставними та
необґрунтованими і задоволенню не
підлягають.

Таким чином, зібрані у справі докази та
їх наявна оцінка вказують на наявність
підстав для відмови у задоволенні
позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
оскільки позивачем не було заявлено
вимоги про стягнення судових витрат,
зазначене питання судом не
вирішувалось.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України,
ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Красногвардійського виконкому
м.Дніпропетровська, Управління
житлового господарства міськради
м.Дніпропетровська, Третьої державної
нотаріальної контори
м.Дніпропетровська про скасування
заповіту - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд
м.Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н.В. Токар