22-ц/775/578/2014(м)
Головуючий 1 інстанції
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого судді Баркової Л.Л.

Ткаченко Т.Б., Мальцевої Є.Є.

при секретарі Бєльченко Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про стягнення
заборгованої індексації по заробітній
платі з індексацією за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
на рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 12
березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом до ПАТ «ММК
ім.Ілліча», зазначивши, що під час
перебування у трудових відносинах з 21
травня 2004 року по 08 вересня 2009 року з
відповідачем, при виплаті заробітної
плати йому не проводилася передбачена
діючим законодавством індексація,
внаслідок чого порушені його права на
оплату праці. Просив стягнути
індексацію заробітної плати за цей
період, а також виплатити компенсацію,
яка нараховується при втраті частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 12
березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3
до ПАТ "ММК ім. Ілліча" про стягнення
заборгованої індексації по заробітній
платі з компенсацією задоволено.
Стягнуто з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на
користь ОСОБА_3, індексацію заробітної
плати з компенсацією заборгованості за
період з 21 травня 2004 року по 08 вересня
2009 року в сумі 1033,39 грн. з утриманням ПАТ
«ММК ім. Ілліча» з цієї суми
передбачених законом податків та
обов'язкових платежів при її виплаті.
Стягнуто з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на
користь держави судовий збір у розмірі
243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «ММК
ім.Ілліча» просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволені позовних вимог,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

Позивач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились,
надали заяву про розгляд справи за їх
відсутності.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
представника ПАТ «ММК ім.. Ілліча»
Огненного А.Б., який просив апеляційну
скаргу задовольнити, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія судів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції - залишенню без зміни з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що позивач ОСОБА_3
перебував у трудових відносинах з ПАТ
«ММК ім. Ілліча» з 21 травня 2004 року по 08
вересня 2009 року, звільнений за власним
бажанням за ст. 38 КЗпП України (а.с. 7).

Згідно довідки, наданої відповідачем
за підписом начальника управління
компенсації та пільг під час роботи
позивача на підприємстві в період з 21
травня 2004 року по 08 вересня 2009 року
заробітна плата останнього не
індексувалася (а.с. 44).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та
стягуючи на його користь суму
індексації заробітної плати та
компенсацію заборгованості, суд
виходив з того, що під час роботи
позивача на підприємстві заробітна
плата не індексувалася, тому виникла
заборгованість по індексації та
компенсації заробітної плати, які не
були виплачені позивачу при
звільненні.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може не
погодитися, оскільки вони відповідають
обставинам справи, наданим доказам і
нормам матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи
спір щодо стягнення суми компенсації
та індексації заробітної плати, суд
першої інстанції повно, всебічно та
об'єктивно перевірив доводи сторін,
наданим доказам дав належну оцінку і
дійшов обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог ОСОБА_3, ці
висновки суду узгоджуються з
матеріалами справи та вимогами закону.

Згідно з ч.6 ст. 95 КЗпП України заробітна
плата підлягає індексації у
встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
оплату праці» у період між переглядом
розміру мінімальної заробітної плати
індивідуальна заробітна плата
підлягає індексації згідно з чинним
законодавством.

Індексація заробітної плати
здійснюється на підставі Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення» та Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 р. N 1078.

Індексація грошових доходів населення
це встановлений законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг (ст.1 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення»).

Об'єктом індексації грошових доходів
населення є оплата праці (грошове
забезпечення) як грошовий дохід
громадян, одержаний ними в гривнях на
території України і який не має
разового характеру (ч.1ст.2 Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення», пункт 2 Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 р. N 1078).

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено,
що базовим місяцем при обчисленні
індексу споживчих цін для проведення
індексації є місяць, в якому
відбувається підвищення грошових
доходів населення. Грошові доходи,
одержані за цей місяць, не
індексуються, якщо сума підвищення
доходу перевищує суму індексації, яка
повинна нараховуватись у місяці
підвищення.

Як вбачається з розрахунку (а.с.44),
наданого відповідачем і який не
оспорює позивач, в місяці коли сума
підвищення доходу перевищувала суму
індексації, грошові доходи, одержані за
цей місяць, не індексувалися.

За таких підстав, доводи апеляційної
скарги щодо не проведення індексації у
зв'язку із підвищенням заробітної
плати до перевищення встановленого
порогу індексації (101%) за весь спірний
період є безпідставними.

У разі невчасної виплати сум
індексації грошових доходів громадян
провадиться їх компенсація. Порядок
проведення компенсації громадянам
втрати частини грошових доходів у
зв'язку з порушенням термінів їх
виплати затверджено постановою
Кабінету Міністрів України від 21
лютого 2001 року № 159.

Відповідно до цього Порядку
компенсація громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати провадиться, якщо
затримано на один і більше календарних
місяців виплати грошових доходів,
нарахованих громадянам за період,
починаючи з 1 січня 2001 року.

Компенсації підлягають грошові доходи
разом із сумою індексації, які
одержують громадяни в гривнях на
території України і не мають разового
характеру, серед них заробітна плата
(грошове забезпечення).

Внаслідок не виплати відповідачем
індексації виникла заборгованість по
сплаті суми компенсації. Згідно
наданого відповідачем за підписом
начальника управління компенсацій та
пільг розрахунку індексації
заробітної плати позивача ОСОБА_3 за
період з 21 травня 2004 року по 08 вересня
2009 року сума індексації з компенсацією
заборгованості складає 1033,39 гривень
(а.с. 44). Вказаний розрахунок сторонами
не оспорюється.

Враховуючи наведені обставини та
вимоги закону, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про стягнення
з відповідача на користь позивача суми
індексації з компенсацією
заборгованості в сумі 1033,39 гривень.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що суд не прийняв до уваги докази,
надані відповідачем, а керувався лише
твердженнями сторони позивача, які на
думку апелянта мали для суду
заздалегідь встановлене значення,
колегія суддів також вважає
неспроможними.

Порушень норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи, та є безумовною
підставою для скасування рішення,
апеляційним судом у справі не
встановлено.

Доводи апеляційної скарги щодо
застосування наслідків пропуску
строку позовної давності відповідно до
ч.1 ст. 233 КЗпП України є безпідставними.

За положеннями ст.2 Закону України «Про
оплату праці», п.п. 2.2.7 Інструкції зі
статистики заробітної плати,
затвердженої наказом Держкомстату
України від 13 січня 2004 р. N 5,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 27 січня 2004 р. за N 114/8713
індексація є складовою частиною
заробітної плати, а саме додатковою
заробітною платою і, у разі порушення
законодавства про оплату праці,
працівник, відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП
України, має право звернутися до суду з
позовом про стягнення належної йому
індексації заробітної плати без
обмеження будь-яким строком незалежно
від того, чи були такі суми нараховані
роботодавцем.

Як зазначив Конституційний Суд України
(Рішення від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013
щодо офіційного тлумачення положення
ч.2 ст. 233 КЗпП України), право працівника
на звернення до суду з позовом про
стягнення сум індексації заробітної
плати та компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків її виплати без обмеження
будь-яким строком, відповідає засадам
справедливості, добросовісності,
розумності як складовим
конституційного принципу верховенства
права та не порушує балансу прав і
законних інтересів працівників і
роботодавців.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що в судовому рішенні зазначено
більший період виникнення
заборгованості, який за проведеним
відповідачем розрахунком відповідає
періоду з 21.05.2004 року до 25.05.2006 року, на
висновки суду також не впливає,
оскільки права відповідача щодо
визначення розміру стягнення не
порушуються, що представником
апелянта в апеляційному суді не
заперечувалось.

Таким чином, переглядаючи справу
відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів не вбачає
апеляційних підстав для скасування
рішення суду першої інстанції, у
зв'язку з чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат ім. Ілліча» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 12
березня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з моменту
проголошення безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді