Справа№ 303/1467/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.,

суддів - Власова С.О., Дроботі В.В.,

при секретарі -Чучка Н.В.,

за участю передставника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Ужгород справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Міжгірського районного суду
від 30 січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи -
приватного нотаріусу ОСОБА_4 про
визнання недійсним договору дарування,
-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3, третьої особи - приватного
нотаріусу ОСОБА_4 про визнання
недійсним договору дарування.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 27.12.2012
року на підставі рішення виконкому
Міжгірської селищної ради в КП
«Міжгірське БТІ» позивачка
зареєструвала право власності на 9/100
частки в приміщенні загальною площею
111,02 кв.м., що знаходиться в будинку
АДРЕСА_1. Не маючи можливості
здійснювати належний догляд та нести
витрати по утриманню вказаного майна,
для забезпечення його ефективного
використання і збереження позивачка
вирішила надати ОСОБА_3
використовувати свою частку. З цією
метою 28.12.2012 року сторони уклали
договір дарування, який посвідчено
приватним нотаріусом ОСОБА_4

Позивачка зазначає, що як людина
літнього віку, не маючи юридичних
знань, маючи проблеми з психічним
здоров'ям на час укладення договору
добросовісно вважала, що надає (дарує)
відповідачці безоплатно користуватись
належним їй майном. Однак, пізніше
дізналась, що втратила право власності
на це майно. Просить узяти до уваги, що
незадовго до укладення договору в
період з 18.09.2012 року по 21.10.2012 року
позивачка зверталась за медичною
довідкою в Міжгірську РЛ до лікаря
психіатра. Позивачка хворіє і на час
звернення до суду. Тому вважає, що
уклала оскаржуваний правочин на вкрай
невигідних для себе умовах, чим
скористалась відповідачка. Окрім
цього, договором не передбачено
перехід права власності на частину
земельної ділянки, яка обслуговує
будівлю, в приміщенні якої відчужено
частку позивачки.

Рішенням Міжгірського районного суду
від 30 січня 2014 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись та вважаючи незаконним
рішення першої інстанції, позивачка
подала апеляційну скаргу, якою просить
скасувати рішення Міжгірського
районного суду від 30 січня 2014 року та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, мотивуючи це неповним
з'ясуванням обставин, які мають
значення для справи та порушенням норм
матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні представник
апелянта апеляційну скаргу підтримав з
наведених у ній підстав.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія приходить до наступного
висновку.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено, що 28.12.2012 року між
сторонами укладено договір дарування,
згідно якого ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3
частину нежитлової будівлі будинку
побуту, що становлять 9/100 частин в
приміщенні із загальної площі -111.02 кв.м.
(а.с.6).

Як на підставу свого позову
ОСОБА_2 посилається на ст. 229 ЦК України,
за змістом якої якщо особа, яка вчинила
правочин, помилилася щодо обставин, які
мають істотне значення, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.
Істотне значення має помилка щодо
природи правочину, прав та обов'язків
сторін.

Згідно роз'яснень п. 19 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» обставини, щодо
яких помилилася сторона правочину
мають існувати саме на момент вчинення
правочину. Особа на підтвердження
своїх вимог про визнання правочину
недійсним повинна довести, що така
помилка дійсно мала місце, а також що
вона має істотне значення.

Помилка внаслідок власного
недбальства, незнання закону чи
неправильного його тлумачення однією
зі сторін не є підставою для визнання
правочину недійсним.

Згідно ст. 717 ЦК України за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдарованому)
безоплатно майно (дарунок) у
власність.

Договір дарування нерухомої речі
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню (ч.
2 ст. 719 ЦК України).

Оскаржуваний правочин вчинено з
дотриманням вимог ст.ст. 203,208,209,210 ЦК
України. Позивачка вчиняла цей
правочин, маючи повну цивільну
дієздатність.

Позивач не надав суду доказів, які б
свідчили про те, що правочин вчинений
ним під впливом помилки, та не довів
обставин з якими закон пов'язує
визнання правочинів недійсними.

Встановлено, що державним нотаріусом,
при посвідченні вищезгаданого
договору, дотримано вимоги ст. 55 Закону
України «Про нотаріат» (у редакції, що
діяла на момент виникнення спірних
правовідносин).

Що стосується доводів апелянтки,
що на момент укладення договору вона
тяжко хворіла. То такі не заслуговують
на увагу. Оскільки в матеріалах справи
не має жодного медичного висновку про
якесь тяжке захворювання.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції, на думку колегії суддів,
дійшов обґрунтованого висновку щодо
відсутності підстав для задоволення
позову.

Суд вірно встановив фактичні
обставини справи, правильно застосував
матеріальний закон, дотримався
процедури розгляду справи та вирішив
спір у відповідності з чинним
законодавством.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим і підстав для його зміни
чи скасування немає. Доводи апеляції
висновків суду не спростовують, а тому
до уваги взяті бути не можуть.

Керуючись ст.ст. 307-308, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Міжгірського районного суду
від 30 січня 2014 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її постановлення і може бути
оскаржена на протязі двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: