Справа № 676/1639/14-ц
Номер провадження 2/676/976/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року

Кам"янець-Подільський міськрайонний
суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Шевцової Л.
М.

при секретарі - Білоус Л.В.

з участю прокурора - Ярошик В.П.

представника позивача - Савлівої Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кам 'янець-Подільський
цивільну справу за позовом
Чернівецької прокуратури з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері в
інтересах держави - Державного
концерна "Укроборонпром" в особі органу
уповноваженого здійснювати відповідні
функції у спірних правовідносинах:
Державного підприємства
"Науково-технічний комплекс "Завод
точної механіки" до ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору зберігання та
відшкодування витрат за зберігання
майна, -

В С Т А Н О В И В :

21.02.2014 року Чернівецька
прокуратура з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері в інтересах
держави - Державного концерну
"Укроборонпром" в особі органу
уповноваженого здійснювати відповідні
функції у спірних правовідносинах:
Державного підприємства
"Науково-технічний комплекс "Завод
точної механіки" звернулася з позовом
до ОСОБА_2 про визнання недійсним
договору зберігання за

№ 06/02-61 від 26 квітня 2013 року та
відшкодування витрат на зберігання
майна в сумі - 67 000 гривень.

В обгрунтування вимог вказують,
що 26 квітня 2013 року між ОСОБА_2 та ДП
«НТК «ЗМТ» в особі т.в.о. директора
ОСОБА_3 було укладено вищевказаний
договір зберігання. Відповідно до умов
якого ДП «НТК «ЗМТ» взяло на себе
зобов'язання по безоплатному
зберіганню майна, яке зазначене у акті
прийому-передачі від 16.04.2013 року
належного ОСОБА_2, а саме: катер
Галеон-290, автомобіль Мерседес-116,
автомобіль Волга ГАЗ-21. На день
укладення договору ОСОБА_2 був
директором ДП «НТК «ЗМТ», проте даний
договір було укладено т.в.о. директора
ОСОБА_3, який підписував договір діючи в
межах наданих йому повноважень
директором ДП «НТК «ЗМТ» ОСОБА_2 Станом
на час укладення договору ОСОБА_3 на
посаду т.в.о. директора ДП «НТК «ЗМТ»
Концерном не призначався. Тобто,
ОСОБА_3, перебуваючи в той час на посаді
технічного директора, не мав права
підписувати спірний договір та
перевищив свої службові повноваження,
уклавши його. Актом ревізії
фінансово-господарської діяльності ДП
«НТК «ЗТМ» за період з 01.12.2011 року по
завершений звітний період 2013 року (01
серпня 2013 року) проведеної відділом
контролю за здійсненням
фінансово-господарської діяльності
підприємств-учасників Державного
концерну «Укроборонпром» від 12 вересня
2013 року «Відповідно до розрахунку
проведеного плановим відділом ЗТМ
витрати на зберігання майна відповідно
до договору зберігання від 26 квітня 2013
року № 06/02-61 за місяць склали 13400грн. в
місяць. Таким чином, підприємство
недоотримало доходу на загальну суму
67000 грн., чим нанесено матеріальної
шкоди (збитків) на вказану суму».

Прокурор Ярошик В.П. та
представник Державного концерна
"Укроборонпром" в особі органу
уповноваженого здійснювати відповідні
функції у спірних правовідносинах:
Державного підприємства
"Науково-технічний комплекс "Завод
точної механіки" - Савліва Л.О. в
судовому засіданні заявлений позов
підтримали і просять його задовольнити
в повному обсязі.

В судове засідання відповідач
ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 не
з'явилися подали заяву про розгляд
справи у їх відсутності. В позові
просять відмовити.

Суд вважає за можливе справу
розглядати у відсутності відповідача
ОСОБА_2 та його представника
ОСОБА_4

Заслухавши прокурора - Ярошик
В.П., представника Державного концерна
"Укроборонпром" в особі органу
уповноваженого здійснювати відповідні
функції у спірних правовідносинах:
Державного підприємства
"Науково-технічний комплекс "Завод
точної механіки" - Савліву Л.О., свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6,ОСОБА_3, ОСОБА_7, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 26 квітня 2013
року між ОСОБА_2 та ДП «НТК «ЗМТ» в особі
т.в.о. директора ОСОБА_3 було укладено
договір № 06/02-61 зберігання. Відповідно
до умов якого ДП «НТК «ЗМТ» взяло на
себе зобов'язання по безоплатному
зберіганню майна, яке зазначене у акті
прийому-передачі від 16.04.2013 року
належного відповідачу ОСОБА_2, а саме:
катер Галеон-290, автомобіль Мерседес-116,
автомобіль Волга ГАЗ-21. Даний договір з
боку Державного підприємства
«Науково-технічний комплекс «Завод
точної механіки» був підписаний
технічним директором ОСОБА_3

Актом ревізії
фінансово-господарської діяльності ДП
«НТК «ЗТМ» за період з 01.12.2011 року по
завершений звітний період 2013 року (01
серпня 2013 року), проведеної відділом
контролю за здійсненням
фінансово-господарської діяльності
підприємств-учасників Державного
концерну «Укроборонпром» від 12 вересня
2013 року «Відповідно до розрахунку
проведеного плановим відділом ЗТМ
витрати на зберігання майна відповідно
до договору зберігання від 26 квітня 2013
року № 06/02-61 за місяць склали 13400 грн.
Таким чином, підприємство недоотримало
доходу на загальну суму 67000 грн., чим
нанесено матеріальної шкоди (збитків)
на вказану суму».

Вказаний договір підписаний
технічним директором ОСОБА_3, який в той
час заміщав директора підприємства в
силу своїх посадових обов'язків,
оскільки останній перебував на
лікарняному з 22.04. по 30.04.2013 року, що
стверджується листком
непрацездатності серія АВМ № 295019 від
22.04.2013 року.

Відповідно до посадової
інструкції технічного
директора,затвердженої директором ДП
«НТК «ЗТМ» № 50 від 07.11.2007 року,
обов»язки директора у разі його
тимчасової відсутності (відрядження,
відпустка, лікарняний) покладаються на
технічного директора підприємства.
Будь-яких обмежень у вчинені будь-яких
дій для особи, яка заміщає директора на
період його тимчасової відсутності, не
встановлено, тобто підписання ОСОБА_3 з
боку Державного підприємства
«Науково-технічний комплекс «Завод
точної механіки» спірного договору
зберігання не суперечить вимогам
чинного законодавства та не тягне
недійсність спірного договору з цих
підстав.

Крім того, та обставина, що ОСОБА_3
підписав вказаний договір з нібито
перевищенням наданих повноважень вже
було предметом дослідження при
розгляді цивільної справи № 676/4069/13-ц за
позовом ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Науково-технічний
комплекс «Завод точної механіки» про
повернення речей, які були передані на
зберігання. Ці доводи були підставою
для перегляду рішення
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду від 18 липня 2013 року в апеляційному
порядку. Однак в обох випадках доводи
ДП «НТК «ЗТМ» були залишені без
задоволення а спірне рішення залишено
без змін, що стверджується ухвалою
апеляційного суду Хмельницької
області від 30.09.2013 року.

Посилання позивача на порушення
при підписанні договору п. 12 ст. 8
Статуту державного підприємства
«Науково-технічний комплекс «Завод
точної механіки», де вказано, що
Концерн відповідно до покладених на
нього завдань надає згоду на
відчуження, оренду, передачу та
списання майна підприємства не
заслуговує на увагу, так як відповідно
до п. 6 ст. 6 Статуту передбачено, що
підприємство має право обирати предмет
договору, визначити зобов'язання,
будь-які інші умови господарських
взаємовідносин, що не суперечить
законодавству.

Крім того, спірний договір
зберігання не передбачав передачу
приміщення чи іншого майна в оренду
ОСОБА_2 За умовами даного договору
підприємство взяло на себе
зобов'язання по зберіганню майна
відповідача, а не зобов'язання по
передачі майна підприємства
відповідачу, внаслідок чого договір
зберігання не потребує отримання згоди
Концерну.

Вимога позивача, щодо стягнення з
ОСОБА_2 на користь підприємства витрат
здійснених підприємством на
зберігання майна у розмірі 67000 грн. є
необгрунтованою та такою ,що не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 947 Цивільного
кодексу України, при безоплатному
зберіганні поклажодавець зобов'язаний
відшкодувати зберігачеві здійснені
ним витрати на зберігання речі, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Всупереч ст. 57 ЦПК України
позивачем чи підприємством не надано
жодних належних доказів про здійснені
підприємством витрати на зберігання
речей позивача.

З наданого суду розрахунку не
вбачається витрат, понесених
підприємством. Даним розрахунком
підприємством на підставі Закону
України «Про оцінку майна та Постанови
Кабінету Міністрів України № 629 від
10.08.1995 року «Про методику оцінки
об'єктів оренди», визначено вартість
частини приміщення, де здійснювалось
зберігання, яку позивач просить
стягнути з відповідача, що суд вважає
неправомірним, так як ОСОБА_2 не купує у
підприємства частину приміщення і не
зобов'язаний сплачувати його вартість.
Крім того в даному розрахунку
необгрунтовано в 10 раз завищено площу
приміщення, що нібито була задіяна під
час зберігання майна відповідача.

З акта приймання-передачі
вбачається, що на зберігання було
передано три одиниці техніки, а саме:
автомобіль «Мерседес -116», «Волга Газ-
21» та катер «Галеон». Відповідно до
технічних характеристик зазначених
засобів площа, яка ними може бути
зайнята не перевищує 50 кв.м., тобто -
Мерседес 116 - 5,08 х 1,90 = 9,5 кв.м..; Волга Газ
21 - 4,81 х 1,80 = 8,65 кв.м..; катер Галеон - 8,95 х
2,95 = 26,40 кв.м.

Спірний договір зберігання був
укладений на строк не більше одного
місяця, тобто не пізніше ніж до 26 травня
2013 року.

ОСОБА_2 22 травня 2013 року звернувся
з вимогою повернути із зберігання
майно передане по договору. В чому йому
було відмовлено.

Відповідно до ст. 953 Цивільного
кодексу України зберігач зобов'язаний
на першу вимогу поклажодавця повернути
річ, навіть якщо строк її зберігання не
закінчився. Однак підприємство,
всупереч вимогам чинного
законодавства, відмовилось повернути
майно, внаслідок чого відповідач
вимушений був звертатися до суду.

20 травня 2013 року ОСОБА_2 звернувся
з заявою про повернення взятого на
зберігання майна.

22 травня 2013 року в.о. директора
заводу ОСОБА_11 надіслав ОСОБА_2 листа
про те,щоб останній прибув на
підприємство та уклав спірний
договір,але вже на платній основі.

05 червня 2013 року ОСОБА_2 звернувся
з позовом до Кам»янець-Подільського
міськрайонного суду про повернення
речей,що були передані на зберігання
згідно договору.

Рішенням Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду від 18.07.2013 року
його вимоги, щодо повернення майна було
задоволено і лише після рішення
апеляційного суду за допомогою
державної виконавчої служби майно було
повернено ОСОБА_2

Пунктом 3 статті 613 Цивільного
кодексу України боржник не має права на
відшкодування збитків, завданих
простроченням кредитора, якщо кредитор
доведе, що прострочення не є наслідком
його вини або осіб, на яких законом чи
дорученням кредитора було покладено
прийняття виконання.

Виходячи з даної норми права, суд
вважає, що знаходження майна понад
строк обумовлений договором відбулося
з вини підприємства, що встановлено
рішенням даного суду від 18.07.2013 року,
приєднаного до матеріалів справи, тому
відповідач не може нести
відповідальність за збитки завдані в
період неправомірного утримання майна
та відшкодувати їх.

Відшкодування даних збитків
повинні здійснювати особи, по вині яких
дане майно неправомірно утримувалось
на підприємстві.

Відповідно до п.1.п.4,п.3.п.6 Договору
зберігання майна від 26.04.2013 року строк
зберігання майна відповідача ОСОБА_2
становить один місяць.

Згідно ст.526 ЦК
України-зобов»язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу,інших
актів цивільного законодавства ,а за
відсутності таких умов та
вимог-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог,що звичайно
ставляться.

Договір зберігання від 26.04.2013 року
було укладено на безоплатній основі,що
також встановлено рішенням
Кам»янець-Подільського міськрайонного
суду від 18.07.2013 року ,а позивач не навів
доказів понесення певних витрат по
зберіганню вказаного майна
відповідача,а тому вимоги про
стягнення 67000 грн. ,як відшкодування
витрат на зберігання майна є
неправомірними.

Керуючись ст. ст. 213, 215 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В :

В позові Чернівецької
прокуратури з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері в інтересах
держави - Державного концерну
"Укроборонпром" в особі органу
уповноваженого здійснювати відповідні
функції у спірних правовідносинах:
Державного підприємства
"Науково-технічний комплекс "Завод
точної механіки" до ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору зберігання за №
06/02-61 від 26 квітня 2013 року та
відшкодування витрат на зберігання
майна в сумі - 67 000 гривень - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення до апеляційного суду
Хмельницької області через
Кам'янець-Подільський міськрайонний
суд.

Суддя Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Шевцова
Л.М